ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року Справа № 914/3162/16
Вищий господарський суд України в складі колегії:

Головуючого судді суддівКорсака В.А., Данилової М.В., Швеця В.О.
розглянувши касаційну скаргу Малого підприємства "Сніжинка"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 14.02.2017
у справі № 914/3162/16 Господарського суду Львівської області
за позовомМалого підприємства "Сніжинка"
до1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Шрифт"; 2.Приватного підприємства "Львівський Тесля"; 3.Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело"
провизнання недійсним договорів купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння

в судовому засіданні взяли участь представники :
- позивачане з'явились
- відповідача 1не з'явились
- відповідача 2не з'явились
- відповідача 3не з'явились

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року Малого підприємства "Сніжинка" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шрифт", Приватного підприємства "Львівський Тесля", Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння.

При розгляді даної справи, ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.12.2016 (суддя Трускавецький В.П.), задоволено заяву Малого підприємства "Сніжинка" про вжиття заходів до забезпечення позову. Вжито заходи до забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження або такі, що можуть призвести до відчуження ангар-складу, що позначений на плані літерою Б-1, загальною площею 475,9 кв.м., який розташований за адресою: вулиця Кільцева, 5 "г" у селі Холодновідка Пустомитівського району Львівської області на користь інших осіб.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 (головуючий Скрипчук О.С., судді: Дубник О.П., Матущак О.І.) ухвалу місцевого господарського суду скасовано, в задоволенні заяви Малого підприємства "Сніжинка" про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою апеляційного господарського суду, Мале підприємство "Сніжинка" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального законодавства, просить її скасувати а ухвалу місцевого господарського суду залишити в силі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шрифт", Приватне підприємство "Львівський Тесля", Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" не скористались своїм правом передбаченим статтею 1112 Господарського процесуального кодексу України, відзив на касаційну скаргу не надали. Проте в силу приписів згаданої норми відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судових рішень, що оскаржуються.

Сторони у справі не реалізували процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції, хоча про час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Статтею 67 цього кодексу передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Зі змісту вказаних статей вбачається, що обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначено у пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", відповідно до статті 66 ГПК України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 зазначеної постанови Пленуму, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про задоволення заяви про вжиття заходів до забезпечення позову місцевий господарський суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясував, з урахуванням співвідношення прав заявника з вартістю майна (грошовими коштами), на яке вимагалось накладення арешту, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам; оцінив адекватність заходу забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог та обґрунтовано задовольнив подану заяву, врахувавши обсяги позовних вимог та категорію спору.

Апеляційний господарський суд, скасовуючи ухвалу господарського суду Львівської області від 21.12.2016, виходив, зокрема, з того, що Малим підприємством "Сніжинка" не наведено обставин для вжиття заходів до забезпечення позову та не підтвердив їх письмовими і належними доказами.

Проте посилання апеляційної інстанції, як на підставу скасування ухвали місцевого господарського суду про забезпечення позову, на неналежність доказів, наданих позивачем на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування забезпечення позову, є такими, що зроблені усупереч вимогам ст.ст. 32, 34, 36, 43 ГПК України.

У пункті 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Наведені апеляційним господарським судом мотиви не можна визнати такими, що давали підстави для скасування ухвали місцевого господарського суду, а відповідно, і прийняту апеляційним господарським судом постанову не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

При цьому, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів до забезпечення позову. Вирішення питання про наявність чи відсутність зазначених обставин є прерогативою господарського суду першої інстанції, який досліджує ці обставини в повному об'ємі.

Заявник в обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує на неодноразове відчуження за договорами купівлі - продажу спірного об'єкту.

Зокрема, позивач зазначає, що 15.01.2001 за Договором № 5/3 купівлі - продажу приміщень ТОВ "Шрифт" передало у власність ПП "Нива" ангар-склад (спірний об'єкт), загальною площею 475,9 кв.м. за адресою: вул. Кільцева, 5 "Г", с. Холодновідка, Пустомитівський район, Львівська обл.

В подальшому, 05.02.2009 рішенням Постійно діючого Третейського суду при Українському комітеті Міжнародної торгової палати у справі № 10-47/09 визнано дійсним укладений між ТОВ "Шрифт" та ПП "Нива-Львів" договір № 5/3 купівлі - продажу приміщень від 15.05.2001. Визнано право власності за ПП "Нива-Львів" на об'єкт нерухомості - будівлю складу літ. Б-1 загальною площею 475,9 кв.м. за адресою: вул. Кільцева, 5 "Г", с. Холодновідка, Пустомитівський район, Львівська обл. Зобов'язано ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" зареєструвати право власності на вказаний об'єкт нерухомості. Зобов'язано ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" видати витяг про реєстрацію права власності за ПП "Нива-Львів" вказаного об'єкту нерухомості.

03.07.2009 за договором купівлі - продажу ПП "Нива-Львів" передало у власність за плату ПП "Львівський тесля" об'єкт нерухомості, що позначений на плані літ. Б-1, ангар-склад, загальною площею 475,9 кв.м. за адресою: вул. Кільцева, 5 "Г", с. Холодновідка, Пустомитівський район, Львівська обл.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 у справі № 914/2167/16 задоволено заяву Малого підприємства "Сніжинка", скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при Українському комітеті Міжнародної торгової палати у справі № 10-47/09 від 05.02.2009.

Врахувавши наведені обставини, Господарський суд Львівської області дійшов висновку про задоволення заяви МП "Сніжинка" про забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного об'єкту відповідачу 3 - Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело".

Скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду, судом апеляційної інстанції не наведено на підставі чого такі обставини не підлягають врахуванню, а тому не спростовано висновків місцевого господарського суду. Львівський апеляційний господарський суд мотивуючи скасування ухвали місцевого господарського суду про забезпечення позову, обмежився лише припущенням про те, що посилання позивача на неодноразове відчуження спірного об'єкту не свідчить про те, що відповідач 3 має намір відчужити спірний об'єкт.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає за необхідне скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити ухвалу місцевого господарського суду в силі, якою повно та всебічно встановлені та досліджені обставини справи і правильно застосовані норми процесуального права.

Згідно зі статтею 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

За таких обставин, постанова Львівського апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а ухвала Господарського суду Львівської області - залишенню в силі.

Керуючись статями 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 914/3162/16 скасувати.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.12.2016 у справі № 914/3162/16 про забезпечення позову залишити в силі.

Головуючий суддя В. А. Корсак

С у д д і М. В. Данилова

В. О. Швець