УХВАЛА

25.04.2017Справа № 910/2475/16

За скаргою ОСОБА_1

на дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ

у справі за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн Про Плюс"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність № 1744 від 18.08.2015

від відповідача не з'явився

від ДВС не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/2475/13 від 31.03.2016 частково задоволені позовні вимоги та

зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Дизайн про плюс" надати ОСОБА_1 інформацію про дати укладання та суми договорів, які укладались ТОВ (найменування, місцезнаходження (місце проживання), ідентифікаційний код), наявні виконавчі провадження відносно боржника - ТОВ "Дизайн про плюс" за період з 01.08.2007 до моменту набрання законної сили судовим рішенням у цій справі, рухоме і нерухоме майно, яке наявне у власності ТОВ "Дизайн про плюс" на момент набрання законної сили судовим рішенням у цій справі (найменування, кількість, ціна, місцезнаходження, наявність обтяження майна, інші характеристики), кількість грошових коштів, наявних на рахунках ТОВ "Дизайн про плюс" (кількість, валюта, рахунок, місцезнаходження та найменування банківської установи), наявні грошові кошти (готівкові) поза рахунками у банківських установах (кількість, валюта, місцезнаходження, підстава отримання) та чи внесено учасниками ТОВ "Дизайн про плюс" вклади у повному обсязі - із зазначенням дати внесення та відповідного учасника, розміру його внеску, форми внеску (вкладу), та надати ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) належним чином засвідчені копії договорів, які укладались ТОВ "Дизайн про плюс", податкової звітності, поданої ТОВ "Дизайн про плюс", фінансово-господарської та банківської документації ТОВ "Дизайн про плюс" за період з 01.08.2007 до моменту набрання законної сили судовим рішенням у цій справі;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дизайн про плюс" на користь ОСОБА_1 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

19.04.2016 на виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/11500/16 було видано відповідні накази.

29.03.2017 позивач звернувся до господарського суду зі скаргою від 24.03.2017 на дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ, в якій просить:

- визнати незаконними дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.12.2016 у виконавчому провадженні № 51254263;

- визнати незаконною та скасувати постанову Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.12.2016 у виконавчому провадженні № 51254263;

- зобов'язати Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ здійснити виконавчі дії з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19.04.2016.

Скарга мотивована тим, що підставою для винесення постанови є та обставина, що шляхом вжитих державним виконавцем заходами встановлено, що майно яке підлягає опису та реалізації в рахунок погашення заборгованості в боржника відсутні. Проте, скаржник вважає, що такі обставини не відповідають дійсності, оскільки у боржника є нерухоме майно площею 3087 кв. м. - будівля цехів за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується інформаційною довідкою № 83273013 від 23.03.2017. Скаржник зазначає, що повідомляв державного виконавця про наявність у боржника вказаного майна та просив накласти на нього арешт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/2475/16 від 03.04.2017 скаргу призначено до розгляду на 25.04.2017.

Від Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ 24.04.2017 до суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 51254263 разом з листом, в якому орган ДВС просить розглядати справу без участі його представника.

Позивачем 25.04.2017 до відділу діловодства суду подано додаткові документи по скарзі.

Позивачем 25.04.2017 до відділу діловодства суду на підставі ст. 38 Господарського процесуального кодексу України подано клопотання про витребування інформації щодо руху коштів на рахунках боржника відкритих в банківських установах (перелік банків наведений у клопотанні), чи отримано банками постанову державного виконавця на накладення арешту на кошти боржника, витребування у ДПІ у Голосіївському районі м. Києва інформації про наявні рахунки, відкриті боржником у банківських установах, надавши копію податкової звітності, сплату податків, зборів, інших обов'язкових платежів за період 2016-2017.

Суд розглянувши заявлене клопотання відмовив в його задоволенні оскільки воно не відповідає вимогам ст. 38 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач та представник органу ДВС в судове засідання 25.04.2017 не з'явилися.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника скаржника, Господарський суд міста Києва встановив:

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

05.10.2016 набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-ІІІV від 02.06.2016, відповідно до п. 7. Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" якого виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Оскільки виконавче провадження з примусового виконання наказу суду розпочато до набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-ІІІV від 02.06.2016, отже має застосовуватись положення Закону, до набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-ІІІV від 02.06.2016.

Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно ст. 3 Закону примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема судових наказів.

Частиною 1 п. 1 статті 19 Закону визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

24.05.2016 ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ із заявою про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/2475/16 від 19.04.2016 про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизайн Про Плюс» на користь ОСОБА_1 1378,00 грн. 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

30.05.2016 державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києва Сперкач Я.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51254263 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/2475/16 від 19.04.2016.

19.07.2016 державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києва Сперкач Я.О. винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках: АТ «Таскомбанк»; ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк»; ПАТ «Хрещатик», АТ «Укрсиббанк»; ПАТ «Омега Банк».

27.12.2016 державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сперкач Я.О. винесено постанову ВП № 51254263 про повернення виконавчого документа стягувачу з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/2475/16 від 19.04.2016.

Відповідно до положень ст.ст. 31, 47 Закону копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у триденний строк надсилається сторонам рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Матеріали справи свідчать, що постанова ВП № 51254263 від 27.12.2016 була надіслана позивачу супровідним листом № 27.12.2016 від 27.12.2016 (№ 39611) рекомендованою кореспонденцією № 689.

Даний лист переданий до поштового відділення зв'язку лише 11.03.2017, що підтверджується відбитками календарних штампів на конверті, а також інформацією із офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта». Із даного сайту також вбачається, що оскаржувана постанова позивачем отримана 20.03.2017.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 51 Господарського процесуального кодексу України процесуальна дія, для якої встановлено строк, може бути вчинена до 24-ї години останнього дня строку. Якщо позовну заяву, відзив на позовну заяву, заяву про перегляд рішення та інші документи здано на пошту чи телеграф до 24-ї години останнього дня строку, строк не вважається пропущеним.

Як вбачається з матеріалів справи скарга ОСОБА_1 направлена поштою 27.03.2017, а до відділу діловодства Господарськго суду міста Києва надійшла 29.03.2017.

Таким чином, позивачем не пропущений строк для звернення до суду зі скаргою.

Відповідно до ст. 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 3 ст. 11 Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадженнямає право:

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції;

16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як зазначалось вище державним виконавцем постановою від 19.07.2016 накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках у АТ «Таскомбанк» (2 рахунки); ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк»; ПАТ «Хрещатик», АТ «Укрсиббанк» (2 рахунки); ПАТ «Омега Банк»; АТ «Дельта Банк» (2 рахунки).

При цьому в наданих матеріалах виконавчого провадження містяться лише платіжні вимоги з відмітками банків про відсутність коштів на рахунках боржника: № 2835/19 від 05.09.2016 виставлену АТ «Таскомбанк» (1 рахунок), № 2835/19 від 05.09.2016 виставлену АТ «Дельта Банк» (1 рахунок).

Інформації щодо виставлення державним виконавцем платіжних вимог до інших банків надані копії матеріалів виконавчого провадження не містять.

Також подані копії матеріалів виконавчого провадження № 51254263 не містять жодних запитів до відповідних органів, установ, організації з метою отриманні інформації щодо наявності у боржника будь-якого рухомого та нерухомого майна, цінних паперів, на яке можливе звернення стягнення боргу.

Оскаржувана постанова винесена у зв'язку з тим, що шляхом вжитих державним виконавцем заходами встановлено, що майно яке підлягає опису та реалізації в рахунок погашення заборгованості у боржника відсутнє.

Разом з цим, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 23.03.2017 за боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Дизайн Про Плюс" зареєстровано на праві власності наступне майно: будівля цехів оздоблювальних та рулонно-ворсанітових матеріалів, загальною площею 3087,0 кв. м., загальна вартість 1228551,63 грн., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; заборон відчуження щодо об'єктів нерухомого майна відомості відсутні.

Доказів того, що державний виконавець з метою виявлення майна здійснював вихід за адресою боржника, що вказана у виконавчому документі: м. Київ, вул. Гайдара, 50 матеріали поданого виконавчого провадження № 51254263 не містять.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Скаржником належними чином доведено, що державним виконавцем не вчинено всіх дій необхідних для виконання рішення суду та те, що постанова ВП № 51254263 від 27.12.2017 про повернення виконавчого документа стягувачу винесена з порушенням норм чинного законодавства України.

З урахуванням викладеного доводи скаржника щодо неправомірності дій при винесенні постанов ВП № 51254263 від 27.12.2017 про повернення виконавчого документу стягувачу відповідають дійсності, а тому є підстави для визнання цієї постанови недійсною.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (зі змінами та доповненнями), за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу ОСОБА_1 на дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ задовольнити повністю.

2. Визнати незаконними дії Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.12.2016 у виконавчому провадженні № 51254263.

3. Визнати недійсною постанову Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.12.2016 у виконавчому провадженні № 51254263.

4. Зобов'язати Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ здійснити виконавчі дії з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/2475/16 від 19.04.2016.

СуддяВ.В. Сівакова