ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 рокуСправа № 912/629/17
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/629/17

за позовом: Фермерського господарства "Черній Михайло Андрійович", с. Оситняжка, Новомиргородський район, Кіровоградська область

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, м. Кропивницький

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- гр. ОСОБА_1, м. Кропивницький

- гр. ОСОБА_2, смт. Капітанівка, Новомиргородський район, Кіровоградська область

про визнання недійсним наказу

Представники:

від позивача - ОСОБА_3, довіреність № 1 від 21.01.17;

від відповідача - ОСОБА_4, довіреність № 32-11-0.61-696/2-17 від 19.01.17;

від 3-ї особи (гр. ОСОБА_1В.) - участі не брали;

від 3-ї особи (гр. ОСОБА_2С.) - ОСОБА_5, довіреність № 639 від 03.11.16.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фермерське господарство "Черній Михайло Андрійович" (далі - ФГ "Черній Михайло Андрійович", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (відповідач), в якій просить визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 03.06.2016 № 11-5259/14-16-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1".

В обґрунтування підстав позову позивач послався на ті обставини, що має діюче речове право оренди на земельну ділянку, що отримана в оренду за договором оренди землі від 11.01.2006, який поновлено відповідно до рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2016 у справі № 912/1198/16, тоді як відповідач без припинення в установленому законом порядку права оренди позивача на відповідну земельну ділянку передав за оскаржуваним наказом таку земельну ділянку у власність фізичній особі ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду від 24.02.2017 подану позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 912/629/17. Крім того, даною ухвалою до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучено громадянина ОСОБА_1 та громадянина ОСОБА_2.

Відповідачем згідно відзиву на позов позовні вимоги заперечено повністю з тих підстав, що: позивачем не надано належних доказів та посилань щодо незаконності дій відповідача; Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області при здійснені повноважень є вільним у реалізації права розпоряджатись земельною ділянкою в порядку, встановленому законом; спір, що виник між позивачем та відповідачем у даній справі, є публічно-правовим спором та має розглядатись в порядку адміністративного судочинства. В поясненнях від 04.05.2017 відповідач також звернув увагу на те, що обраний позивачем у даній справі спосіб захисту не є виправданим.

Третьою особою гр. ОСОБА_2 надано письмові пояснення, відповідно до яких третя особа просить відмовити у задоволенні позову з підстав наступного: земельна ділянка площею 106,65 га, яка передавалась в оренду позивачеві за договором оренди від 11.01.2016, не є сформованою, оскільки надані документи свідчать про формування двох окремих земельних ділянок, а отже предмет договору оренди землі відсутній; наданий позивачем договір оренди землі від 11.01.2006 не пройшов належної державної реєстрації, а отже у позивача відсутнє право оренди на вказані у позові земельні ділянки; господарський суд не наділений повноваженнями встановлювати певний юридичний факт, а тому позовна вимога не може бути задоволена; оскаржуваний наказ є актом індивідуальної дії, який вичерпав свою дію фактом його виконання та скасування такого акта не породжує жодних наслідків для позивача, зважаючи на те, що право власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу; визнання недійсним наказу щодо передачі земельної ділянки у власність слід розглядати з урахуванням положень закону щодо непорушності права власності і неможливості позбавлення власності на підставі лише встановлення порушення закону з боку органу державної влади; позивачем обрано неправильний спосіб захисту.

В судовому засіданні 23.03.2017 господарський суд перейшов до розгляду справи по суті.

Розгляд справи в судовому засіданні було відкладено з 23.03.201 на 11.04.2017, з 11.04.2017 на 20.04.2017 та з 20.04.2017 на 10.05.2017. В судовому засіданні 10.05.2017 оголошувалась перерва до 16:30 год.

В судовому засіданні представниками позивача позовні вимоги згідно позову підтримано повністю та надано до матеріалів справи додаткові письмові пояснення; представником відповідача заперечено у задоволенні позовних вимог у відповідності до обставин, наведених у відзиві на позов та в письмових поясненнях; представник третьої особи гр. ОСОБА_2 згідно наведених пояснень просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа гр. ОСОБА_1 участі в судових засіданнях не приймав, будь-яких пояснень щодо поданого позову не подав.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи, які наведеної в обґрунтування підстав позову та заперечень проти позовних вимог, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.01.2006 між Новомиргородською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та ФГ "Черній Михайло Андрійович" (Орендар) укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Новомиргородському районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 02.03.2006 за № 3 (том І а.с. 17-19).

За умовами вказаного договору в оренду позивача передано земельну ділянку загальною площею 106,65 га, яка розташована на території Оситнязької сільської ради Новомиргородського району. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору - 10 років.

Згідно плану (схеми) земельної ділянки, передана позивачеві в оренду земельна ділянка складається з двох земельних ділянок площею 23,35 га та площею 83,30 га (а.с. 19 на звороті).

Вказані земельні ділянки зареєстровані в Державному земельному кадастрі 02.12.2015 за кадастровими номерами :02:000:9008 (площа 83,2965 га) та :02:000:9100 (площа 23,3472 га), що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (том І а.с. 65-70).

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2016 у справі № 912/1198/16, порушеної за позовом ФГ "Черній Михайло Андрійович" до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, визнано поновленим зазначений вище договір оренди землі від 11.01.2006 на тих самих умовах і на той самий строк та визнано укладеною додатку угоду про поновлення договору оренди землі в редакції, зміст якої наведено у вказаному рішенні господарського суду (том І а.с. 20-25).

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2016 у справі № 912/1198/16 набрало законної сили 10.10.2016.

Як повідомляє позивач, після набрання рішенням господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2016 у справі № 912/1198/16 законної сили, ФГ "Черній Михайло Андрійович", реалізуючі свої законні речові права на відповідні земельні ділянки, дізнався, що частини орендованих позивачем за договором від 11.01.2006 земельних ділянок передано у власність третім особам без відома позивача.

Так, за поясненням позивача, у Державному земельному кадастрі (на Публічній кадастровій карті України) містяться відомості що земельної ділянки площею 23,3472 га із кадастровим номером :02:000:9100 не існує, а замість неї сформовано дві інші земельні ділянки за кадастровим номером :02:000:9999 площею 21,3472 га та за кадастровим номером :02:000:5082 площею 2,00 га. Згідно даних Публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:5082 площею 2,00 га передана у власність ОСОБА_1 на підставі наказу в.о. начальника Головного правління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 03.06.2016 № 11-5259/14-16-СГ.

Зазначаючи про те, що наказ Головного правління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 03.06.2016 № 11-5259/14-16-СГ є незаконним та порушує права ФГ "Черній Михайло Андрійович" на оренду відповідної земельної ділянки, ФГ "Черній Михайло Андрійович" просить визнати такий наказ недійсним.

При вирішенні спору господарський суд враховує наступне.

Земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст.122 Земельного кодексу України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону).

Матеріалами справи підтверджено, що ФГ "Черній Михайло Андрійович" отримав в оренду за договором оренди від 11.01.2006 земельну ділянку загальною площею 106,65 га, яка розташована на території Оситнязької сільської ради Новомиргородського району. Вказаний договір укладено з Новомиргородською районною державною адміністрацією Новомиргородського району Кіровоградської області на підставі розпорядження голови вказаної РДА від 20.05.2005 № 424-р, що відповідало діючим на час підписання такого договору положенням Земельного кодексу України, зокрема ст. 124, пункту 12 Перехідних положень, та Закону України "Про оренду землі" щодо порядку та повноважень на передачу відповідної земельної ділянки в оренду.

Доводи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2, стосовно того, що договір оренди землі від 11.01.2006 не пройшов належної державної реєстрації та предмет договору відсутній спростовуються наступним.

Закон України "Про оренду землі" в редакції, яка діяла на час підписання договору оренди землі від 11.01.2006, встановлював, що істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки) (ч. 1 ст. 15 Закону). Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (ч. 2 ст. 15 Закону).

Земельна ділянка, згідно з частиною 1 ст. 79 земельного кодексу України, це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

З наявного в матеріалах справи примірника договору оренди землі від 11.01.2006 слідує, що у вказаному договорі визначено об'єкт оренди, яким є земельна ділянка загальною площею 106,65 га, у томі числі 106,65 га ріллі, яка знаходиться на території Оситнязької сільської ради Новомиргородського району.

Згідно плану (схеми) земельної ділянки, яка передана позивачеві в оренду, та проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду ФГ "Черній Михайло Андрійович" (том І а.с. 19 на звороті, том ІІ а.с. 38-70), така земельна ділянка складається з двох ділянок площею 23,35 га та площею 83,30 га. Отже, межі відповідних земельних ділянок встановлені, об'єкт оренди ідентифікований та складається з двох окремих земельних ділянок, загальний розмір яких становить 106,65 га. Закон України "Про оренду землі" не містив заборони на передачу в оренду за одним договором декількох земельних ділянок. Обставини того, що вказана в договорі земельна ділянка фактично складається з двох ділянок, не суперечить вимогам законодавства та не свідчить про відсутність об'єкта оренди за договором.

За вимогами ст. ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі", яка діяла на час укладення ФГ "Черній Михайло Андрійович" договору оренди землі від 11.01.2006, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації; укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації; державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно з положеннями частини 2 ст. 125 Земельного кодексу України у зазначеній редакції право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Порядок державної реєстрації договорів оренди землі був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року N 2073 та передбачав проведення державної реєстрацію договорів оренди землі виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради.

Разом з цим, 17 лютого 2003 року видано Указ Президента України N 134/2003 "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", яким на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обов'язок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок. Вказаний Указ Президента України в силу Конституції України є обов'язковим до виконання на території України.

Відповідно до вказаного Указу Президента України наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 N 174, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.07.2003 за N 641/7962, затверджено Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель. Вказаним Тимчасовим порядком встановлено, що державну реєстрацію договорів оренди землі здійснюють структурні підрозділи Центру державного земельного кадастру.

Посилання третьої особи в своїх поясненнях на положення ст. 182 Цивільного кодексу України, які передбачають, що державна реєстрація прав має здійснюватися відповідно до закону, а тому, за твердженням третьої особи, реєстрація договору мала проводитись в прядку № 2073 від 25.12.1998 органами місцевого самоврядування, які були уповноважені на вказане Законом України "Про місцеве самоврядування", тоді як згаданий вище Тимчасовий порядок є підзаконним актом, не приймається судом, оскільки реєстрація права та реєстрація договору це різні за своїм юридичним значенням поняття та дії.

З цих підстав господарський суд також відхиляє посилання позивача в своїх поясненнях від 18.04.2017 на Закон України від 01.07.2004 N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", оскільки аналіз норм вказаного Закону свідчить про те, що він не регулював і не регулює відносини, повязані з державною реєстрацією договорів оренди.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний суд України, зокрема в постанові від 11.02.2014 у справі № 21-449а13.

Щодо посилання третьої особи на постанову Верховного Суду України від 31.10.2012 у справі № 6-55ц12, господарський суд зауважує, що у вказаній постанові зазначено конкретний період застосування норм Закону України "Про місцеве самоврядування", а саме після набрання чинності Цивільним кодексом України і до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", тобто з 01.01.2004 до 03.08.2004.

Оскільки договір оренди землі між ФГ "Черній Михайло Андрійович" та Новомиргородською районною державною адміністрацією підписано 11.01.2006 і зареєстровано 02.03.2006, то обставини даної справи є відмінними від обставин справи № 6-55ц12.

З підстав викладеного, господарський суд дійшов висновку, що реєстрація договору оренди землі від 11.01.2006, яка здійснена Новомиргородським районним відділом Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 02.03.2006 за № 3, відповідає діючому на той час порядку реєстрації договорів оренди землі.

Окрім того, рішенням господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2016 у справі № 912/1198/16, порушеної за позовом ФГ "Черній Михайло Андрійович" до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, визнано поновленим зазначений вище договір оренди землі від 11.01.2006. Вказане рішення набрало законної сили.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" суд зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, зазначаючи про те, що наданий позивачем договір оренди не пройшов належної державної реєстрації, третя особа фактично ставить під сумнів зазначене вище рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2016 у справі № 912/1198/16, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Оскільки положення ст. 125 Земельного кодексу України в редакції на час укладення договору від 10.01.2006 передбачали, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації, то у ФГ "Черній Михайло Андрійович" виникло право оренди зазначеної в договорі земельної ділянки з 02.03.2006.

Згідно умов договору оренди землі від 11.01.2006 вказаний договір укладено строком на 10 років.

Виходячи з того, що строк дії договору оренди землі від 11.01.2006 починається після набрання ним чинності, тобто після державної реєстрації договору, то вказаний договір діє по 02.03.2016 включно.

Разом з цим, згаданим вище рішенням господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2016 у справі № 912/1198/16 визнано поновленим на тих самих умовах і на той самий строк договір оренди землі від 11.01.2006, що укладений між Новомиргородською районною державною адміністрацією і ФГ "Черній Михайло Андрійович" та визнано укладеною додаткову угоду про поновлення вказаного договору.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2016 у справі № 912/1198/16 залишено без змін за результатами апеляційного перегляду згідно постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.10.2016 та є таким, що набрало законної сили 10.10.2016.

В силу приписів ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання.

Між тим, як пояснює Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у даній справі, земельна ділянка за кадастровим номером :02:000:9100, договір оренди на яку поновлено за рішенням господарського суду, була поділена, внаслідок чого сформовано дві земельні ділянки з кадастровим номером :02:000:9999 площею 21,3472 га та з кадастровим номером :02:000:5082 площею 2,00 га.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до наказу в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 03.06.2016 № 11-5259/14-16-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Новомиргородського району Оситнязької сільської ради, та надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі: 2,0000 га - рілля (кадастровий номер :02:000:5082) із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Новомиргородського району Оситнязької сільської ради (том І а.с. 118).

В подальшому ОСОБА_1 продав земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:5082 площею 2,0000 га громадянину ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 28.07.2016 (том І а.с. 29).

Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою, долученою до матеріалів справи (том І а.с. 30-33).

Господарський суд вважає наявними підстави для визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 03.06.2016 № 11-5259/14-16-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення" згідно позову ФГ "Черній Михайло Андрійович", виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання недійсним рішення органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Законом України від 05.03.2009 N 1066-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок", який набрав чинності з 02.05.2009, внесено зміни до ст. 125 Земельного кодексу України та передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Законом України від 05.03.2009 N 1066-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України", який набрав чинності з 16.03.2010, крім пунктів 3 і 5 розділу I та пункту 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, виключено у Законі України "Про оренду землі" статті 18 та 20.

Частиною 1 ст. 4 Закону України від 01.07.2004 N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що обовязковій державній реєстрації підлягає, зокрема, право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Таким чином, на час прийняття господарським судом та набрання законної сили рішення від 25.05.2016 право оренди ФГ "Черній Михайло Андрійович" за поновленим договором оренди землі від 11.01.2016 на земельні ділянки підлягало державній реєстрації.

Разом з цим, господарський суд враховує, що підставою для поновлення договору оренди землі від 11.01.2006 згідно рішення господарського суду Кіровоградської області від 25.05.2016 у справі № 912/1198/16 є положення частини 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", які передбачають, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Згідно з ч. 8 наведеної норми про поновлення договору укладається додаткова угода.

Отже, особливістю поновлення договору оренди землі за частиною 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" є обставини того, що орендар після закінчення строку дії договору продовжує фактичне користування орендованої земельною ділянкою та поновлення договору відбувається автоматично з наступної дати після дати припинення договору. Зазначений юридичний факт (автоматичне поновлення) потребує відповідного оформлення сторонами додатковою угодою. Вказаної позиції дотримується, зокрема Вищий господарський суд України в постанові від 10.01.2017 у справі №910/12073/16.

Частиною 5 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

З викладеного господарський суд дійшов висновку, що без вирішення питання щодо припинення права ФГ "Черній Михайло Андрійович" користування земельною ділянкою в порядку, визначеному Земельним кодексом України, оформлення права на землю за іншою особою є таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України та порушує права ФГ "Черній Михайло Андрійович" на користування відповідною земельною ділянкою. Доводи позивача в цій частині є обґрунтованими.

Таким чином, наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 03.06.2016 № 11-5259/14-16-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення" порушує норми ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України та права ФГ "Черній Михайло Андрійович" на користування відповідною земельною ділянкою.

Стосовно доводів відповідача і третьої особи про те, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує його реального захисту, оскільки наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 03.06.2016 № 11-5259/14-16-СГ вичерпав свою дію фактом його виконання та скасування такого наказу не породжує для позивача жодних правових наслідків, господарський суд зазначає наступне.

Згідно рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 у справі № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), зазначено: Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання."

Тобто, у вказаному рішенні зроблено висновок стосовно неможливості скасування рішення саме органом місцевого самоврядування, а не будь-яким іншим субєктом права.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання вимог якої є обов'язковим для України, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Згідно з частиною 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини 1 ст. 155 Земельного кодексу України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, якщо правовий акт індивідуальної дії органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, він може бути скасований у судовому порядку.

Господарський суд зазначає, що на виконання оспороюваного у даній справі наказу будь-який інший (окремий) правоустановчий документ, який міг би оспорити позивач у справі, не видавався, а отже обставини даної справи є відмінними від справ, що переглядались Верховним Судом України та на які посилається третя особа в своїх поясненнях.

Разом з цим, враховуючи висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду України, у тому числі в постановах, на які посилається третя особа, суди повинні з'ясувати, чи відбудеться реальний захист прав позивача при розгляді справи, предметом якої є скасування ненормативного акту.

Як встановлено вище, ФГ "Черній Михайло Андрійович" набув право оренди на земельні ділянки та здійснював користування такими земельними ділянками на підставі договору оренди землі від 11.01.2006, який поновлено згідно рішення господарського суду. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування орендарем земельною ділянкою. Отже, з наданням земельної ділянки у власність іншій особі за оспорюваним наказом, відбулося фактичне вибуття з володіння та користування позивача відповідної земельної ділянки саме за таким наказом.

Господарський суд враховує, що земельна ділянка, яка надана ОСОБА_1 у власність за оспороюваним наказом є земельною ділянкою за кадастровим номером :02:000:5082 площею 2,00 га, яка утворена шляхом поділу земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:9100 площею 23,35 га.

Відповідно до частини 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об'єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника

Згідно пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 N 1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку.

З матеріалів справи слідує, що поземельна книга на земельну ділянку за кадастровим номером відкрита 31.05.2016, тобто до прийняття наказу.

Отже, діям по наданню земельної ділянки у власність передували дії щодо скасування реєстрації земельної за кадастровим номером :02:000:9100 та формування і реєстрація нової земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:5082 .

Однак, відповідно до пункту 5 частини першої ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно з частиною 6 ст. 24 Закону України "Про державний кадастр" підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Отже, питання щодо поновлення скасованого запису про державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:9100 та реєстрація права на земельну ділянку потребує дослідження законності набуття іншою особою права на відповідну земельну ділянку.

Окрім того, позивач, мотивуючи обраний спосіб захисту, посилається на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.03.2016 у справі № П/811/972/14, згідно якої зазначено, що виконання рішення суду, яким зобов'язано реєстратора поновити у Державному земельному кадастрі відомості про земельну ділянку, залежить виключно від дій позивача щодо оскарження набуття третіми особами права власності на земельні ділянки.

Як встановлено матеріалами справи, провадження у справі № 912/1198/16 порушено 28.03.2016, а рішення про задоволення позову ФГ "Черній Михайло Андрійович" прийнято 25.05.2016, тоді як відповідач під час розгляду справи надав дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність згідно наказу від 20.05.2016 № 11-4742/14-16СГ (том І а.с. 176) та після прийняття судового рішення і до набрання ним законної сили передає відповідну земельну ділянку в власність вказаній особі.

За таких обставин, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області під час надання дозволу іншій особі на розробку проекту землеустрою усвідомлювало про можливе задоволення позовних вимог у справі № 912/1198/16 та як наслідок поновлення договору оренди від 11.01.2006, однак не дивлячись на прийняття господарським судом рішення про задоволення позову відповідач надав земельну ділянку у власність іншій особі.

В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. (Рішення у справі "ОСОБА_6 проти Бельгії" від 26.10.1984 року та рішення у справі "ОСОБА_7 проти Іспанії" від 28.10.1998 року).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 в справі "Рисовський проти України" суд дійшов висновку, що "ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються".

З підстав викладеного, господарський суд дійшов висновку, що визнання недійсним наказу відповідача від 03.06.2016 № 11-5259/14-16-СГ є ефективним засобом правового захисту порушених прав ФГ "Черній Михайло Андрійович" за поновленим договором оренди землі від 11.01.2006.

Стосовно посилань третьої особи на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Стретч проти Сполученого Королівства" господарський суд зазначає, що висновки Європейського суду з прав людини не повинні бути для суду безумовно обовязковими без урахування конкретних обставин справи.

В даній справі саме внаслідок видання відповідачем оспорюваного наказу відбулося незаконне втручання у право ФГ "Черній Михайло Андрійович" на мирне володіння своїм майном (земельною ділянкою), що є порушенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Натомість, визнання недійсним наказу № 11-5259/14-16-СГ від 03.06.2016 не позбавляє можливості ОСОБА_1 оформити право власності на іншу аналогічну за розміром та цільовим призначенням земельну ділянку при наявності у даної особи права на отримання у власність земельної ділянки.

Також господарський суд відхиляє доводи відповідача стосовно того, що спір у даній справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду, оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Отже, спір у даній справі підвідомчий господарському суду. При цьому, не є правильним віднесення пункту 1 оспорюваного наказу в частині затвердження проекту землеустрою до підвідомчості адміністративному суду, оскільки затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надання земельної ділянки у власність у даному конкретному випадку є нерозривно пов'язаними діями.

З підстав викладеного, позовні вимоги ФГ "Черній Михайло Андрійович" про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 03.06.2016 № 11-5259/14-16-СГ підлягають задоволенню повністю. При цьому, господарський суд враховує, що згідно наданої відповідачем копії оспорюваного наказу (том І а.с. 118) вказаний наказ є наказом: "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення".

Судовий збір за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 03.06.2016 № 11-5259/14-16-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення".

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (25030, м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26, ідентифікаційний код 39767636) на користь Фермерського господарства "Черній Михайло Андрійович" (26020, Кіровоградська область, Новомиргородський район, с. Оситняжка, ідентифікаційний код 23095575) судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 15.05.2017.

Суддя В.В.Тимошевська