ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" квітня 2017 р.Справа № 924/118/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Бумеранг-2005", м. Хмельницький

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький

про розірвання договору

Суддя Смаровоз М.В.

Представники сторін:

позивача: Венгер Д.О. - за довіреністю від 06.02.2017р.;

відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю від 03.04.2017р.

У судовому засіданні 24.04.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач просить суд розірвати договір № 18-09-2013 від 18.09.2013 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Бумеранг-2005" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.

В обгрунтування позовних вимог, зокрема, відзначено, що 18.09.2013р. між товариством з обмеженою відповідальністю „Бумеранг-2005" (продавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу № 18-09-2013 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець передає у власність покупця стальні конструкції - бігборди в кількості 20-ти штук, які встановлені за визначеними договором адресами. Згідно з п. 1.2 договору покупець приймає та оплачує їх на умовах цього договору. Як передбачено п. 1.3 договору, вартість спеціальних конструкцій складає 300 грн. без ПДВ за одиницю. Загальна сума договору складає 6000 грн. без ПДВ (п. 1.4 договору). У п. 2.1. договору вказано, що продавець передає у власність покупця спеціальні конструкції в день отримання передоплати шляхом підписання акту прийому-передачі. Відповідно до п. 2.2. договору оплата за спеціальні конструкції проводиться відповідачем у вигляді попередньої оплати готівкою в касу продавця на протязі 10-ти календарних днів з моменту підписання договору.

Також, як відзначив позивач, 18.09.2013р. між позивачем та відповідачем було підписано акт прийому-передачі спеціальних конструкцій згідно договору № 18-09-2013 від 18.09.2013 року, відповідно до якого позивач передав у власність відповідача, а відповідач прийняв спеціальні конструкції - бігборди у кількості 20-ти штук, які встановлені за відповідними адресами.

Як стверджує позивач, враховуючи положення ст.ст. 651, 655 ЦК України, обов'язок відповідача оплатити вартість спеціальних конструкцій за договором від №18-09-2013 від 18.09.2013р. є істотною умовою договору і невиконання цього обов'язку є істотним порушенням цього договору відповідачем.

Крім того, позивачем зазначено, зокрема, що місця розташування вказаних в договорі конструкцій були оформлені на позивача за дозволами за номерами від 70 по 89 від 29.04.2005р. на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради від 28.04.2005р. Відповідач стверджує, що на виконання умов договору купівлі-продажу провів повну оплату готівкою в касу позивача в день підписання договору, а саме 18.09.2013р. Однак, таку позицію відповідача позивач вважає необгрунтованою, оскільки, як стверджує позивач, відповідачем в день підписання договору купівлі-продажу № 18-09-2013 від 18.09.2013р. було оплачено в касу позивача 100 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 18 від 13.09.2013р. Також, 17.04.2014р. відповідачем було сплачено в касу позивача 150 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 18 від 17.04.2014р., зазначив позивач. Таким чином, позивачем вказано, що строк позовної давності не пропущено.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що згідно з п. 1.1 договору № 18-09-2013 від 18.09.2013 року, укладеного між ТОВ "Бумеранг-2005" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, позивач передав у власність відповідача спеціальні конструкції - бігборди в кількості 20 штук. Відповідно до пунктів 1.3., 1.4 договору вартість спеціальних конструкцій складала 300 грн. за одиницю. Загальна сума договору складала 6000 грн. Відповідно до п. 2.1. 2.2. вказаного договору обов'язковою умовою передачі спеціальних конструкцій відповідачу була передоплата ним всієї суми договору готівкою, що мала бути здійснена в касу позивача протягом 10-ти календарних днів з моменту підписання цього договору. Як зазначив відповідач, зі своєї сторони, позивач зобов'язувався після здійснення відповідачем оплати товару передати у його власність спеціальні конструкції, зазначені у договорі, шляхом підписання акту прийому-передачі.

Також, посилаючись на зміст ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України, відповідач вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач стверджує, що на виконання умов договору провів повну оплату готівкою в касу позивача в день підписання цього договору, а саме 18.09.2013р. Однак, первинну бухгалтерську документацію, що підтверджувала би факт оплати товару, відповідач надати не може, оскільки передбачений законодавством трирічний строк зберігання такої документації на момент подачі позову закінчився. При цьому, відповідач вважає, що належним доказом повного виконання сторонами своїх зобов'язань за оспорюваним договором (в тому числі і повної оплати товару) є акт прийому-передачі спеціальних конструкцій згідно з договором № 18-09-2013р. від 18.09.2013р., що складений та підписаний сторонами 18.09.2013р., обов'язковою умовою підписання якого, згідно з п.п. 2.1, 2.2 договору, було отримання позивачем попередньої оплати за проданий товар.

Зокрема, як стверджує відповідач, в цьому акті зазначено, що продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв спеціальні конструкції - бігборди у кількості 20-ти штук. Також, в тексті акту прийому-передачі вказується, що сторони свідчать, що обов'язки по договору виконані в повному обсязі. Сторони одна до одної претензій не мають.

Таким чином, акт прийому-передачі спеціальних конструкцій згідно договору № 18-09-2013р. від 18.09.2013р., що складений та підписаний сторонами 18.09.2013р., може бути визнаний судом належним та допустимим доказом повного виконання сторонами усіх умов договору № 18-09-2013 від 18.09.2013р., укладеного між ТОВ "Бумеранг-2005" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, в тому числі доказом оплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 товару за вказаним договором, вважає відповідач.

Крім того, відповідач зазначив, що позивач не надсилав на адресу відповідача жодних претензій про неналежне виконання умов договору та пропозицій щодо розірвання договору.

Також, відповідач просить суд в разі встановлення судом, що право або охоронюваний законом інтерес ТОВ „Бумеранг-2005" порушені, застосувати наслідки, передбачені ст. 267 ЦК України, та у зв'язку із спливом позовної даності у задоволенні позову відмовити. Також, як вказує відповідач, у 2014 році ТОВ „Бумеранг-2005" не здійснювало господарської діяльності та не отримувало будь-яких коштів від будь-яких осіб.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім того, представник відповідача, посилаючись на підроблення позивачем прибуткових касових ордерів № 18 від 13.09.2013р. та № 18 від 17.04.2014р., окремих аркушів касової книги ТОВ „Бумеранг-2005" на 2005 рік, просить суд зупинити провадження у справі у зв'язку з необхідністю надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування.

При розгляді наведеного клопотання судом враховується, що пунктом 2 частини 2 статті 79 ГПК України передбачено право господарського суду зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування.

Суд вважає, що, беручи до уваги вищенаведені положення ГПК України, зміст позову та наявних матеріалів справи, не підлягає задоволенню вищевказане клопотання відповідача з огляду на ненаведення достатніх підстав для вчинення судом передбачених вищевказаними положеннями ГПК України процесуальних дій. Разом з тим, судом звертається увага на те, що у разі встановлення компетентними органами фактів підроблення документів (про яке зазначає відповідач), останній не позбавлений права звернутись до господарського суду із заявою про перегляд даного судового рішення за нововиявленими обставинами в порядку, визначеному розділом XIII ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

18.09.2013р. між товариством з обмеженою відповідальністю „Бумеранг-2005" (продавцем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу № 18-09-2013 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець передає у власність покупця стальні конструкції - бігборди в кількості 20-ти штук, які встановлені за визначеними договором адресами.

Згідно з п. 1.2 договору покупець приймає та оплачує стальні конструкції на умовах цього договору.

Як передбачено п. 1.3 договору, вартість спеціальних конструкцій складає 300 грн. без ПДВ за одиницю.

Загальна сума договору складає 6000 грн. без ПДВ (п. 1.4 договору).

У п. 2.1. договору вказано, що продавець передає у власність покупця спеціальні конструкції в день отримання передоплати шляхом підписання акту прийому-передачі.

Відповідно до п. 2.2. договору оплата за спеціальні конструкції проводиться відповідачем у вигляді попередньої оплати готівкою в касу продавця на протязі 10-ти календарних днів з моменту підписання договору.

Даний договір вступає в силі з моменту його підписання (п.3.1. договору).

Умови договору може бути змінено або розірвано лише за письмовою згодою сторін (п. 3.2. договору).

18.09.2013р. керівником ТОВ „Бумеранг-2005" (продавця) ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупцем) складено та підписано акт прийому-передачі згідно з договором № 18-09-2013 від 18.09.2013 року, відповідно до якого продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв спеціальні конструкції - бігборди в кількості 20-ти штук, які встановлені за відповідними адресами.

Також, як зазначено у цьому акті, продавець передав покупцю дозволи на розміщення зовнішньої реклами.

Крім того, як відзначено в акті від 18.09.2013 року, сторони свідчать, що обов'язки по договору виконані в повному обсязі. Сторони одна до одної претензій не мають.

Як зазначено у прибутковому касовому ордері № 18 від 18.09.2013р., ТОВ „Бумеранг-2005" було прийнято від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 100 грн. в рахунок оплати за договором № 18-09-2013 від 18.09.2013р.

Крім того, як зазначено у прибутковому касовому ордері № 18 від 17.04.2014р., ТОВ „Бумеранг-2005" було прийнято від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 150 грн. в рахунок оплати за договором № 18-09-2013 від 18.09.2013р.

В матеріалах справи також наявні копії: заяв щодо розміщення зовнішньої реклами від 18.09.2013р.; витягу з касової книги ТОВ „Бумеранг-2005" на 2005 рік; дозволів на розміщення зовнішньої реклами за період з 28.04.2005р. по 01.10.2013р. (з посиланням на рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради № 262 28.04.2005р.) тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Згідно з частинами 1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як встановлено судом, позивач просить суд розірвати договір № 18-09-2013 від 18.09.2013 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Бумеранг-2005" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1. При цьому, обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач, зокрема, відзначив, що обов'язок відповідача оплатити вартість спеціальних конструкцій за договором від №18-09-2013 від 18.09.2013р. є істотною умовою договору і невиконання цього обов'язку є істотним порушенням цього договору відповідачем, у зв'язку з чим договір № 18-09-2013 від 18.09.2013 року, на думку позивача, підлягає розірванню.

Судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як з'ясовано судом, відповідно до п. 2.2. договору оплата за спеціальні конструкції проводиться відповідачем у вигляді попередньої оплати готівкою в касу продавця на протязі 10-ти календарних днів з моменту підписання договору. Водночас, у п. 2.1. договору вказано, що продавець передає у власність покупця спеціальні конструкції шляхом підписання акту прийому-передачі в день отримання передоплати. Наведене положення узгоджується зі змістом ст.663 ЦК України, відповідно до якої продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Таким чином, судом відзначається, що при підписанні договору від №18-09-2013 від 18.09.2013р. волевиявлення сторін (п. 2.1. договору) було спрямовано на те, що неодмінною умовою підписання акту прийому-передачі товару та його передачі покупцеві є отримання передоплати продавцем у повному обсязі у сумі, визначеній п. 1.4 договору (тобто, отримання передоплати мало передувати підписанню акту прийому-передачі).

Отже, судом констатується, що вже самим фактом підписання акту прийому-передачі згідно з договором № 18-09-2013 від 18.09.2013 року контрагенти за означеним договором засвідчили, що покупцем виконано належним чином та у повному обсязі обов'язок щодо оплати товару.

Крім того, судом звертається увага на те, що в акті від 18.09.2013 року (підписаному керівником ТОВ „Бумеранг-2005" (продавця) ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.) відзначено: „сторони свідчать, що обов'язки по договору виконані в повному обсязі. Сторони одна до одної претензій не мають". При цьому, відсутні застереження щодо того, що виконано лише певну частину обов'язків по договору від 18.09.2013 року, тому йдеться про усі обов'язки, передбачені даним договором.

Відтак, в означеному вище акті прийому-передачі від 18.09.2013 року міститься, крім констатації факту приймання-передачі майна, також і відображення вільного волевиявлення сторін (що відповідає передбаченому ст.627 ЦК України принципу свободи договору) в частині підтвердження тієї обставини, що обов'язки по договору виконані в повному обсязі (з чого випливає виконання як обов'язків продавця щодо передачі майна у власність покупцеві, так і обов'язків покупця стосовно здійснення повної оплати отриманого товару). Більше того, як вбачається зі змісту акту прийому-передачі від 18.09.2013 року, сторони також засвідчили відсутність взаємних претензій (тобто, як щодо передачі товару, так і стосовно його оплати; при цьому, відповідач не позбавлений права в порядку ст.1212 ЦК України вимагати від позивача повернення коштів, зазначених у прибутковому касовому ордері від 17.04.2014р., у разі достеменного встановлення факту такої сплати).

Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що зміст наявних в акті прийому-передачі від 18.09.2013 року договірних положень дає підстави стверджувати, що зобов'язання, яке виникло з підписанням договору від 18.09.2013 року, виконано належним чином відповідно до умов означеного договору, що засвідчує факт припинення зобов'язання виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Наведене, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для розірвання означеного договору (в тому числі в порядку, визначеному частиною 2 ст.651 ЦК України).

Крім того, при прийнятті рішення судом відзначається, що не підлягає задоволенню заява відповідача про застосування строку позовної давності з огляду на наступне.

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В свою чергу, можливість захисту цивільного права або інтересу породжується лише його порушенням. Зважаючи на те, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, у задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд відмовляє.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про розірвання договору № 18-09-2013 від 18.09.2013 року необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Доводи позивача не можуть слугувати підставою для задоволення позову. Тому у позові слід відмовити.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43-49, 82-85, 115 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повний текст рішення складено 03.05.2017р.

Суддя М.В. Смаровоз