РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2017Справа №910/19020/16
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"
доПублічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"
провідшкодування матеріальної шкоди 16347,52 грн.
за участю представників сторін:

від позивача не з'явився;
від відповідача Лисенко В.А. (довіреність №4216D/2016 від 12.05.2016р.);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування», (надалі - ПрАТ «СК «Альфа Страхування», позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (надалі - ПАТ «СК «Універсальна», відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 16347,52 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що виконавши умови договору добровільного страхування майнових інтересів власника автомобіля і виплативши йому у зв'язку із пошкодженням автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді суму страхового відшкодування у розмірі 44866,94 грн., отримав право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки, якими є відповідач, як особа, що застрахувала цивільну відповідальність винної у пригоді особи.

Оскільки відповідачем в добровільному порядку сплачено лише 28519,42 грн., решту суми відшкодування у розмірі 16347,52 грн. позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.10.2016р. порушено провадження у справі №910/19020/16 та розгляд справи призначено на 16.11.2016р.

Представником відповідача у судовому засіданні, що відбулось 16.11.2016р. подано відзив на позовну заяву.

Враховуючи неявку представника позивача, судом винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 30.11.2016р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.11.2016р. призначено у справі № 910/19020/16 автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової експертизи.

23.01.2017р. господарським судом міста Києва винесено ухвалу про поновлення провадження у справі та витребування документів за клопотанням судового експерта.

01.02.2017р. господарським судом міста Києва винесено ухвалу про зупинення провадження у справі та направлення справи до Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для виконання експертизи.

29.03.2017р. судом отримано від Черкаського відділення КНДІСЕ матеріали справи з висновком експерта від 22.03.2017р. за №300/17-23.

06.04.2017р. господарським судом міста Києва винесено ухвалу про поновлення провадження у справі та призначення її до розгляду на 26.04.2017р.

Представник відповідача - ПАТ «СК «Універсальна» у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Позивач не забезпечив явку свого уповноваженого представника для участі у судовому засіданні та не повідомив суд про підстави неможливості такої участі.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України від відповідача до Господарського суду міста Києва не надходило.

Враховуючи те, що неявка належним чином повідомленого позивача не перешкоджає всебічному і повному з'ясуванню фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивному оцінюванню доказів, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/19020/16.

ВСТАНОВИВ:

02.02.2015р. між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (надалі - страховик), як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпатська кераміка» (надалі - страхувальник), як страхувальником, укладено договір №046.0812573.553 добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, згідно якого страховик взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу марки/моделі Skoda Superb, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок настання страхового випадку.

Відповідно до відомостей №59624134 сформованих АІПС ДТП про дорожньо-транспортну пригоду, 15.03.2015р. у с. Сокільники Львівської області (вулиця Стрийська, будинок 30) відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) між транспортним засобом марки/моделі Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом марки/моделі Skoda Superb, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, в наслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження задньої центральної частини.

Дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, яку постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.04.2015р. у справі №450/654/15-п визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, 16.03.2015р. страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором №046.0812573.553 від 02.02.2015р.

Позивач, на виконання умов договору №046.0812573.553 від 02.02.2015р. перерахував на рахунок ТОВ «Іфкар» (станція технічного обслуговування, що здійснила відновлювальний ремонт) суму страхового відшкодування у розмірі 44866,94 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8513 від 08.05.2015р.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до наявного у матеріалах справи полісу №АІ7186854 з централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу марки/моделі Mazda 6, державний номерний знак НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП застрахована ПрАТ "СК "Універсальна" - відповідачем у справі, а розмір франшизи визначено як 0 грн.

Зважаючи на вищевикладене, позивачеві перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тому 26.05.2015р. ПрАТ "СК "Альфа Страхування" звернулось до відповідача з претензією на регресне відшкодування у розмірі 44866,94 грн. та, отримавши лише частину сплати від відповідача у розмірі 28519,42, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до ПрАТ "СК "Нова" про відшкодування непокритої різниці майнової шкоди.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. (ст. 1188 ЦК України)

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Судом враховується, що розмір страхового відшкодування, здійсненого позивачем потерпілій особі визначається Законом України "Про страхування" та договором добровільного страхування та має відповідати фактичній вартості відновлення транспортного засобу.

Водночас, обсяг відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначений законом таким, що розраховується з урахуванням зносу деталей, замінених у процесі відновлення транспортного засобу.

При цьому, обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не позбавляє права особу, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, звернутись з позовом до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Вищого господарського суду України від 20.09.2016 у справі №910/3772/16.

Наведене не суперечить правовим висновкам, викладеним Верховним Судом України у постанові від 17.02.2016 у справі №6-2471цс15, які вказують, що Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування (тобто у даному випадку - позивача) визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу.

Проте, ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" стосується не обсягу зобов'язання страховика за договором добровільного страхування, а обсягу відповідальності страховика за полісом обов'язкового страхування перед третіми особами у випадку завдання його страховиком шкоди цим третім особам.

Отже, межі відповідальності страховика за договором обов'язкового страхування не повинні обов'язково дорівнювати сумі, право вимоги якої перейшло до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до висновку Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №300/17-23, складеного 22.03.2017р. за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, розмір відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу марки/моделі Skoda Superb, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження при ДТП, яка мала місце 15.03.2015р., складає 33518,72 грн.

Таким чином, враховуючи визначені полісом №АІ/7186854, розміри лімітів відповідальності та франшизи, розмір шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, а також вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, відповідач зобов'язаний виплатити суму відшкодування за наслідками спірної ДТП у розмірі 33518,72 грн.

Як не заперечено та підтверджено сторонами, в рахунок відшкодування шкоди по спірному страховому випадку відповідачем було сплачено на користь позивача суму відшкодування у розмірі 28519,42 грн.

Доказів виплати решти суми відшкодування - у розмірі 4999,30 грн. (ані на користь потерпілого, ані на користь позивача) відповідачем не надано.

З огляду на викладене, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 4999,30 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Наявності у відповідача зобов'язання з оплати решти заявленої до стягнення суми страхового відшкодування по спірному страховому випадку у розмірі 11348,22 грн. позивачем належними та допустимими доказами не доведено.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, а також витрати на проведення судової експертизи покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зазначені вище норми ЦК України кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 9, код за 9) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (02160, місто Київ, проспект Возз'єднання, будинок 19, код за ) сплачене страхове відшкодування у розмірі 4999 (чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 30 коп., судовий збір у розмірі 421 (чотириста двадцять одну) грн. 41 коп. та витрати на проведення експертизи у розмірі 673 (шістсот сімдесят три) грн. 40 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (02160, місто Київ, проспект Возз'єднання, будинок 19, код за ) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" витрати на проведення експертизи у розмірі 1528 (одна тисяча п'ятсот двадцять вісім) грн. 59 коп.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 03.05.2017 року.

Суддя В.В. Князьков