ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 рокуСправа № 912/1008/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1008/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" від імені якого діє Кіровоградська філія ПАТ "Укртелеком"

до Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради

про стягнення 379 704,59 грн

за участю представників сторін:

від позивача - юрисконсульта відділу правового забезпечення Кіровоградської філії ПАТ "Укртелеком" ОСОБА_1, довіреність від 12.12.2016;

від відповідача - ОСОБА_2Г, довіреність від 10.01.2017 №115/21.

У судовому засіданні проголошену вступну та резолютивну частини прийнятого рішення.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" від імені якого діє Кіровоградська філія ПАТ "Укртелеком" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради заборгованості в сумі 379 704,59грн на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян та 5695,57грн судового збору.

Обґрунтовуючи поданий позов, позивач посилається на те, що відповідачем, всупереч норм чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 не відшкодовані, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 379 704,59грн.

Ухвалою від 31.03.2017 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у даній справі, судовий розгляд призначено на 03.05.2017 об 14год. 00хв., від сторін витребувано необхідні для вирішення спору документи.

Позивачем подано разом з супровідним листом № 222/05 від 20.04.2017 витребувані господарським судом документи та письмові пояснення.

У судовому засіданні 03.05.2017 представником позивача повністю підтримано заявлені позовні вимоги.

Відповідач надіслав до суду відзив № 1445/21 від 26.04.2017, у якому позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити з тих підстав, що Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради є лише розпорядниками коштів державного бюджету, які виділяються для виплати компенсації за надані телекомунікаційні послуги пільговій категорії осіб; Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" відповідні видатки відшкодування наданих послуг зв'язку пільговим категоріям населення у вигляді субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам не були передбачені; договори між Управлінням та позивачем щодо відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг на 2016 рік не укладались, акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги електрозв'язку, на які надаються пільги, з січня по грудень 2016 не приймались. Крім того, відповідач вважає, що ним вчинено всіх можливих дій щодо вирішення питання погашення кредиторської заборгованості, яка виникла перед позивачем, а тому вини останнього у відсутності коштів у державному та місцевому бюджетах не має.

В судовому засіданні представник відповідача обставини викладені у відзиві підтримав, в задоволені позову просив відмовити.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

В силу приписів статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України).

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" (далі - позивач, ПАТ "Укртелеком") є юридичною особою, що здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Статуту та внутрішніх актів ПАТ "Укртелеком". Згідно п. 2.2.1. Статуту, одним з основних видів діяльності позивача є надання телекомунікаційних послуг, в тому числі послуг фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного та рухомого (мобільного) зв'язку, радіозв'язку (з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг.

Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 28.09.2006 № 384 Позивача включено до Реєстру Операторів, провайдерів телекомунікацій за № 74.

Право окремих категорій громадян на пільги з оплати телекомунікаційних послуг встановлено Законом України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту", Законом України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Законом України від 23.03.2000 № 1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", Законом України від 26.04.2001 № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства", Законом України від 24.03.1998 № 203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Механізм реалізації визначених законодавством України соціальних гарантій, зокрема отримання пільг з оплати послуг зв'язку, визначається Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 (далі - Положення), Порядком надання окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389.

Відповідно до вищенаведених законодавчих актів України надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян є обов'язком позивача. При цьому в силу положень Конституції України та Законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, держава взяла на себе обов'язок відшкодовувати витрати підприємств, що надають такі послуги особам, які мають право на відповідні пільги.

Таким чином, надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян.

Пільги, зокрема щодо оплати послуг за користування телефоном, послуг з встановлених квартирних телефонів, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (пункт 3 Порядку надання окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї).

Згідно з частиною 5 статті 102 Бюджетного кодексу України надання пільг з послуг зв'язку здійснюється за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам.

Відповідно до пункту 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 15 числа надають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, складеним за формою №2-пільга.

Згідно пункту 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги на Відповідача, як на уповноважений орган, покладено обов'язок щомісяця:

1) звіряти інформацію, що міститься в Реєстрі з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації;

2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складати:

- реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають пільги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга";

- акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3- пільга";

3) до 15 числа подає:

- фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою "3-пільга";

- Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами "4-пільга" та "6-пільга".

З огляду на вищезазначені вимоги законодавства, позивач у 2016 році надав телекомунікаційні послуги на пільгових умовах відповідним категоріям громадян, які проживають на території міста Олександрія Кіровоградської області.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання пункту 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, позивачем були надані відповідачу, як уповноваженому органу, розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам, згідно з формою №2-пільга.

Всупереч нормам чинного законодавства, витрати понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 відповідачем не відшкодовані, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 379704,59грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи (т.1 а.с.47 та т.1 а.с.52-244, т.2 а.с. 1-214, т.3 а.с.1-105).

В електронному форматі розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за січень-грудень місяці 2016 року, складені позивачем по формі №2-пільга направлялися на електронну адресу відповідача у форматі DBF файлів, що підтверджується скріншотами з корпоративної електронної пошти позивача (т.1 а.с.16-21).

Підтвердженням направлення вказаних розрахунків відповідачу на паперових носіях є листи від 14.06.2016 № 08-27-930, від 14.06.2016 № 08-27-929, від 11.07.2016 № 08-27-1087; від 09.08.2016 № 08-31-1253, від 12.09.2016 № 08-31-1458, від 12.10.2016 № 08-31-1649, від 10.11.2016 № 08-31-1852, від 08.12.2016 № 08-31-2118, від 13.01.2017 № 08-31-36 з доказами їх надіслання рекомендованою кореспонденцією (т.1 а.с.24-45).

Крім того, у зазначених листах, а також у листі від 13.01.2017 за № 08-31-81 (т.1 а.с.46) позивач неодноразово звертався до відповідача з питань необхідності відшкодування пільг з оплати послуг зв'язку за вказаний період.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем відповіді на численні звернення позивача не надано, розрахунків не проведено.

Дані обставини слугували підставою для звернення позивача із позовом до господарського суду для захисту своїх порушених прав.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з підпункту "б" пункту 4 частини 1 статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Пунктом 2 вказаної Постанови визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно пункту 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання соціального захисту населення.

Пунктом 3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги визначено, що облік пільговиків ведуть структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Як вбачається з інформації, що розміщена на офіційному сайті Олександрійської міської ради (http://olexrada.gov.ua/category/struct/struct_18), Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради є виконавчим органом Олександрійської міської ради, який забезпечує реалізацію державної політики з питань соціального захисту.

За викладених обставин господарський суд дійшов висновку, що головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг в місті Олександрія є Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради.

Таким чином, саме на відповідача згідно положень Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 та Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, яка затверджена вказаною постановою, покладено обов'язок щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікацій, за послуги, надані особам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними місячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до частини 1 пункту 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (частина 2 пункту 8 вказаного Порядку).

Позивач виконував свої зобов'язання щодо надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян належним чином та кожного місяця направляв до відповідача акти звіряння розрахунків в підтвердження надання телекомунікаційних послуг громадянам та організаціям, що мають пільги.

Проте, всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 в розмірі 379704,59грн відповідачем відшкодовані не були, що не спростовано відповідачем.

Твердження відповідача щодо необхідності укладення між сторонами договору про відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг на 2016 рік та актів звіряння розрахунків за вказаний період, як підставу виникнення обов'язку у відповідача відшкодування позивачу витрат за надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян господарським судом не приймається до уваги, оскільки обов'язок такого відшкодування прямо закріплений на законодавчому рівні, тоді як обов'язкове укладення таких договорів законодавчо не передбачене.

Крім того, як встановлено господарським судом, позивачем належним чином виконувався щомісячний порядок повідомлення відповідача щодо наданих телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян протягом січня - грудня 2016 року.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частини 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що держава не вправі посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань та що відсутність механізму реалізації законодавчого положення становить втручання у право заявника. передбачене статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справах "Кечко проти України" і "Буденко проти України").

Господарський суд також враховує, що відсутність у Законі України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" положень про субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту, зокрема компенсаційні виплати за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян, не відмінює такі пільги, які встановлені законодавчими актами України. Вказане не позбавляє права підприємств, якими надаються відповідні послуги, на отримання розрахунків за надані пільги.

У листі від 30.06.2011 № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що "...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).".

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Норми частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та статті 617 Цивільного кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Кіровоградської філії до Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради про стягнення суми 379 704,59грн на відшкодування коштів за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян в період з 01.01.2016 по 31.12.2016, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

На підставі статті 49 Господарського процесуального України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Олександрійської міської ради (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Шевченка, 109, ідентифікаційний код 03197641) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульв. Т. Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560766) в особі Кіровоградської філії ПАТ "Укртелеком" (25006, м. Кропивницький, вул. Гоголя, 72, ідентифікаційний код 22211233) - 379 704,59грн заборгованості та 5695,57грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 05.05.2017.

Суддя Є. М. Наливайко