ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2017 р.Справа № 916/4245/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів Разюк Г.П.,

ОСОБА_1;

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.;

за участю представників сторін:

Від ВКФ ТОВ "ВІД" - ОСОБА_2М, довіреність №б/н, від 21.04.17;

від Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області ОСОБА_3В, довіреність №31-15-0.82-2403/2-17, від 13.03.17;

від Южненської міської ради Одеської області - ОСОБА_4В, довіреність №168/04-01-14, від 29.10.14;

від ДП "Санта-Юг" - ОСОБА_5О, довіреність №б/н, від 12.01.17; .

розглянувши апеляційну скаргу Южненської міської ради Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2017 року

по справі №916/4245/15

за позовом Виробничо-комерційної фірми у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю „ВІД

до відповідача-1: Южненської міської ради Одеської області

до відповідача-2: Дочірнього підприємства „Санта-Юг

про визнання недійсним рішення та договору оренди

та за зустрічною позовною заявою Южненської міської ради Одеської області

до відповідача за зустрічним позовом Виробничо-комерційної фірми у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю „ВІД, Одеська область, с. Фонтанка

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом Дочірнього підприємства Санта-Юг, Одеська область, м. Южне

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, м. Одеса

про припинення права постійного користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2015 Виробничо-комерційна фірма у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю ВІД звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Южненської міської ради Одеської області та Дочірнього підприємства Санта-Юг про визнання недійсними рішень Южненської міської ради Одеської області та договору оренди землі.

09.12.2015р. Южненська міська рада Одеської області звернулась до Виробничо-комерційної фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю ВІД з зустрічною позовною заявою, в якій просила припинити відповідачу за зустрічним позовом право постійного користування земельною ділянкою.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.01.2017 (колегія суддів: головуючий Оборотова О.Ю., судді Степанова Л.В., Рога Н.В.) первісну позовну заяву Виробничо-комерційної фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю ВІД залишено без розгляду. У задоволенні зустрічних позовних вимог Южненської міської ради Одеської області відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Южненська міська рада звернулась з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2017 в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог Южненської міської ради, та прийняти нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги Южненської міської ради в повному обсязі, а саме припинити Виробничо-комерційній фірмі у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю „ВІД право постійного користування земельною ділянкою площею 0.4785 га під розміщення цеху по переробці рибної продукції, розташованого за адресою: Одеська область, м. Южне, Старомиколаївська шосе, 4, яка була надана на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ЩД-29-2 від 05 грудня 1995 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального прав. На думку заявника апеляційної скарги, суд першої інстанції не зазначив, які саме докази повинні бути належними і допустимими в даній справі, в процесі розгляду справи від Южненської міської ради не витребувано жодних матеріалів, які могли б спростувати або підтвердити вірогідність наданих Южненською міською радою матеріалів; судом не було враховано, що за користування земельною ділянкою позивач за первісним позовом мав сплачувати саме земельний податок, а неправильне, вибіркове застосування норм земельного і податкового законодавства місцевим господарським судом призвело до прийняття незаконного, необґрунтованого рішення.

Крім того, скаржник зазначає, що рішення Южненської міськради №121-VI від 21.12.2015 «Про припинення права постійного користування Виробничо-комерційної фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ВІД» земельною ділянкою» не було предметом оскарження з боку позивача, не скасоване в судовому порядку, а отже, є обовязковим до виконання підприємством на підставі ст. 144 Конституції України та ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Не погоджуючись з доводам апеляційної скарги, позивач за первісним позовом надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти задоволення вимог апелянта через їх безпідставність та необґрунтованість. Позивач за первісним позовом вважає, що суд першої інстанції, оцінивши докази у справі в їх сукупності, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов вірного та законного висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог у звязку з недоведеністю, у звязку з чим просив залишити оскаржуване рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.03.17 року вищевказана апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду колегією суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Принцевської Н.М., суддів Діброви Г.І., Лисенко В.А.

У звязку з перебуванням судді-учасника колегії ОСОБА_6 у відрядженні було здійснено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Принцевської Н.М., суддів Разюк Г.П., Лисенко В.А.

Ухвалою суду від 29.03.2017 задоволено клопотання представника Южненською міської ради та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області.

В судовому засіданні представник відповідача-1 за первісним позовом підтримав доводи, викладені в апеляційні скарзі та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача-2 за первісним позовом також підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Представник позивача за первісним позовом заперечував проти апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, надала письмові пояснення, які долучені колегією суддів до матеріалів справи.

Представник відповідача-2 за первісним позовом заявив клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом, Лиманську обєднану Державну податкову інспекцію Головного управління ДФС в Одеській області.

Судова колегія відмовила на підставі норм ст. 27 Господарського процесуального кодексу України в задоволенні заявленого клопотання, оскільки рішення по даній справі не впливає на права і обовязки Лиманської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області.

Також представником Южненської міської ради заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи акту обстеження земельної ділянки, розташованої за адресою: Одеська область, м.Южне, вул. Старомиколаївське шосе, 4, від 24.04.2017. Судова колегія відмовила в задоволенні вказаного клопотання з огляду на те, що вказаний акт було складено вже після прийняття судом першої інстанції рішення по справі.

Апеляційний господарський суд у відповідності до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ОД 29-2, зареєстрованого 05.12.1995 в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2, в постійному користуванні Виробничо-комерційної фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ВІД» знаходиться земельна ділянка площею 4785 кв.м для розміщення цеху по переробці рибної продукції, передана в постійне користування згідно рішення Южненського виконавчого комітету від 20.11.1995 №491. (т.1, а.с. 25)

14.10.2009 на підставі рішення Южненської міської ради від 16.12.2008 №984-V між Южненською міською радою та Дочірнім підприємством «Санта-Юг» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,4785 га під розміщення будівельної бази для обслуговування будівництва багатоповерхових будинків. Договір зареєстрований в Комінтернівському райвідділі Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» Державного комітету України по земельним ресурсам 23.10.2009 за №0128. (а.с.13-19)

28.08.2014 Южненською міською радою прийнято рішення «Про продовження терміну дії договору оренди землі від 23.10.2009 року за №0128 надану Дочірньому підприємству «Санта-Юг» за адресою: Одеська область, місто Южне, Старомиколаївське шосе, 4/1», згідно з п.1 якого термін дії договору оренди землі поновлено терміном на 3 роки. (т.1, а.с.12)

В подальшому, між Южненською міською радою та Дочірнім підприємством «Санта-Юг» на підставі вищевказаного рішення міської ради було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 23.10.2009 за №0128. (т1, а.с.24)

Позивач за первісним позовом, не погодившись з прийнятими міською радою вищевказаним рішенням від 16.12.2008 і 28.08.2014 та договором оренди, укладеним між відповідачем-1 та відповідачем-2, звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про визнання недійсними цих рішень та договору оренди земельної ділянки з додатковою угодою до нього.

Южненською міською радою 22.12.2015 прийнято рішення № 121-VІІ про припинення права постійного користування Виробничо-комерційної фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ВІД» земельною ділянкою площею 0,4785 га під розміщення цеху по переробці рибної продукції, розташованої за адресою: Одеська область, м.Южне, Старомиколаївське шосе, 4. (т.1, а.с.100)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення первісних позовних вимог без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2016 в судовому засіданні від Виробничо-комерційної фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю ВІД надійшло клопотання про призначення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.02.2016 вказане клопотання Виробничо-комерційної фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю ВІД - задоволено частково; призначено проведення судової землевпорядної експертизи у справі №916/2901/15; провадження у справі №916/4245/15 зупинено до закінчення проведення судової експертизи та повернення матеріалів справи до Господарського суду Одеської області; обовязок оплати вартості проведення експертизи покладено на позивача за первісним позовом.

21.12.2016 від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшла справа без експертного висновку у звязку з несплатою вартості експертизи.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України Про судове рішення №6 від 23.03.2012 року, рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Апеляційний господарський суд погоджується з судом першої інстанції, що непроведення експертного дослідження у звязку з несплатою вартості експертизи перешкоджає вирішенню спору, що призводить до штучного затягування судового процесу, а тому суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Крім цього, після повернення справи з експертної установи, ухвалами Господарського суду Одеської області від 26.12.2016 та 17.01.2017 явка представників сторін визнана обов'язковою, однак Виробничо-комерційна фірма у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю ВІД не забезпечила явку свого представника у засідання суду.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не зявився на виклик у засідання господарського суду і його незявлення перешкоджає вирішенню спору, господарський суд залишає позовну заяву без розгляду.

У п. 3.9.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (з наступними змінами та доповненнями) зазначено, що у разі нез'явлення без поважних причин або без повідомлення причин в засідання господарського суду представника позивача, якщо його присутність було визнано обов'язковою, суддя вправі притягти позивача до відповідальності, встановленої пунктом 5 статті 83 ГПК, або залишити позов без розгляду (пункт 5 частини першої статті 81 ГПК), або вжити обох цих заходів одночасно, а також винести окрему ухвалу, як це передбачено частиною першою статті 90 ГПК.

Згідно з п.4.9. вказаної постанови, при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно залишив позов Виробничо-комерційної фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю ВІД без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що непроведення експертизи, та незявлення позивача за первісним позовом в судові засідання перешкоджало вирішенню справи по суті заявлених позовних вимог.

Судова колегія погоджується також з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог Южненської міської ради до Виробничо-комерційної фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ВІД» про припинення права постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,4785 га під розміщення цеху по переробці рибної продукції, розташованої за адресою: Одеська область, м.Южне, Старомиколаївське шосе, 4, яка була надана підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ОД-29-2 від 05.12.1995 року, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до п. 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб'єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 Земельного кодексу України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Стаття 141 Земельного кодексу України встановлює наступні підстави припинення права користування земельною ділянкою: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Відповідно до вимог ст. 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, обєктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами , які завдають шкоди здоровю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі; в) конфіскації земельної ділянки; г)примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; г)примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобовязаннях власника цієї земельної ділянки; д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

При цьому, порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства, врегульовано ст.144 Земельного кодексу України. Вказана стаття визначає, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складає протокол про порушення та видає особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладає на таку особу адміністративне стягнення та повторно видає вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк. У разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою. Рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про припинення права користування земельною ділянкою може бути оскаржене землекористувачем у судовому порядку.

Згідно зі ст. 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Законом, яким передбачені правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, є Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Органи, які здійснюють контроль за використанням та охороною земель, дотриманням законодавства про охорону земель, визначенні ст. 5 цього Закону, відповідно до якої державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом, в тому числі, проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб.

Крім того, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обовязки та відповідальність субєктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені в Законі України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Так, відповідно до ст.1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом щодо виявлення та запобігання порушення вимог законодавства субєктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема, якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень органів місцевого самоврядування відноситься, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використання і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 №7 вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 Земельного кодексу України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.

Відтак, враховуючи, що перевірка дотримання Виробничо-комерційною фірмою у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «ВІД» вимог земельного законодавства при користуванні земельною ділянкою площею 0,4785га під розміщення цеху по переробці рибної продукції, розташованої за адресою: Одеська область, м.Южне, Старомиколаївське шосе, 4, контролюючими органами не проводилася, інших допустимих доказів в підтвердження факту невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням, і як наслідку, обовязку сплати земельного податку, позивачем за зустрічним позовом в обґрунтування підстав припинення права постійного користування не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, колегія суддів не приймає до уваги рішення Южненської міської ради про припинення права постійного користування земельною ділянкою, на яке посилається скаржник, оскільки воно прийнято з порушенням вимог ст. 144 Земельного кодексу України.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем за зустрічним позовом систематичної несплати відповідачем за зустрічним позовом обовязкового платежу у формі земельного податку і наявності заборгованості по сплаті земельного податку, оскільки матеріали справі не містять відповідних доказів.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині не витребування ним належних доказів судовою колегією розглянуті та відхилені, оскільки відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладається на відповідну сторону у справі.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для його скасування.

За таких обставин, апеляційна скарга Южненської міської ради Одеської області залишається без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2017 року по справі №916/4245/15 - залишається без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги в порядку ст. 49 Господарського процесального кодексу України України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 року по даній справі відстрочено Южненській міській раді Одеської області сплату судового збору до 29.03.2017 року.

Апелянтом 13.03.2017 року подано до суду клопотання про долучення до справи платіжного доручення №39 від 23.02.2017 року про сплату судового збору у розмірі 1339,80 грн.

Ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір розміри ставок судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що при поданні до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Сума судового збору по даній справі становить 4547,40 грн. З огляду на те, що апелянтом сплачено лише 1339,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, Одеський апеляційний господарський суд вважає за необхідне стягнути з Южненської міської ради Одеської області 3207,60 грн. (4547.4 грн.-1339.8 грн.) судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Южненської міської ради Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2017 року по справі №916/4245/15 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 31.01.2017 року по справі №916/4245/15 - залишити без змін.

Стягнути з виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області (65481, Одеська обл., м.Южне, пр-т Григорівського десанту, 26А, , код Банку: 828011, рахунок: 1057) до Державного бюджету України (Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, , код Банку: 820019, рахунок: 0001) судовий збір у розмірі 3207 (три тисячі двісті сім) грн. 60 (шістдесят) коп.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: В.А. Лисенко

ОСОБА_7