Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" травня 2017 р. Справа № 906/759/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Вікарчука В.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - директор, витяг з ЄДР від 04.05.2017р. за № НОМЕР_1

від відповідача: ОСОБА_2 дов. №08/20278 від 28.12.2016

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Майданівський деревопереробний комбінат" (с. Майданівка Коростенського району)

до Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (м.Житомир)

про стягнення 43814,76 грн. ( з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 05.09.2016р. - і 27 594, 25 грн. )

Позивач ТОВ "Майданівський деревообробний комбінат" звернувся до господарського суду Житомирської області до відповідача ПАТ "ЕК"Житомиробленерго", з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 05.09.2016р. , про стягнення з відповідача збитків у розмірі 27 594, 25 грн.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 20.10.2016р. у справі №906/759/16, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.12.2016р., позов задоволено та стягнуто з ПАТ "ЕК"Житомиробленерго" на користь ТОВ "Майданівський деревообробний комбінат" 27 594, 25 грн. збитків та 1378, 00 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2017р. судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасовано, справу передано на новий розгляд та надано суду обов'язкові вказівки для їх врахування при новому розгляді справи, і зокрема:

- законом визначений конкретний механізм захисту прав покупця на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, реалізація якого виключала б необхідність визначення останнім спірної суми як збитків;

- однак судами попередніх інстанцій не досліджувалось питання включення позивачем спірної суми до податкового кредиту та подання позивачем скарг на постачальника;

- згідно з п. 2 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода); так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосередніми, і що особливо важливо, невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобовязань, тобто, мають бути прямими;

- однак судами попередніх інстанцій не встановлювалось питання використання позивачем всіх передбачених податковим законодавством способів для реалізації свого права на віднесення сум податку до податкового кредиту;

- ще одним елементом, необхідним для стягнення збитків є доведеність протиправних дій відповідача, в даному випадку доведення факту порушення правил чи порядку складання податкових накладних, і такий факт повинен бути підтверджений належним та допустимим доказом, яким в даній ситуації може бути акт (довідка) перевірки, рішення відповідного контролюючого органу (Державної фіскальної служби України, відповідних податкових інспекцій), складеного за результатами перевірки;

- господарський суд не може підміняти державний орган і встановлювати факти, які віднесені до компетенції таких органів, зокрема, фактів порушення ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" вимог податкового законодавства;

- однак суди попередніх інстанцій не встановлювали наявність чи відсутність доказів проведення відповідної перевірки контролюючим органом та прийняття таким органом відповідного рішення про порушення відповідачем вимог податкового законодавства.

Під час нового розгляду справи позивач наполягав на стягненні з відповідача збитків у розмірі 27 594, 25 грн., проти чого заперечував відповідач, який підтвердив, що органом фіскальної служби не проводилися перевірки дотримання вимог податкового законодавства у 2015-2016р.р. з питання не оформлення та не внесення до Єдиного реєстру податкових накладних відносно ТОВ "Майданівський деревообробний комбінат".

Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.09.2015р. між Публічним акціонерним товариством "ЕК Житомиробленерго" в особі директора Коростенського РЕМ, який діє на підставі доручення та Товариством з обмеженою відповідальністю "Майданівський деревопереробний комбінат" укладено договір №1312 про постачання електричної енергії, відповідно до якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику вартість електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (а.с. 20-25).

Відповідно розділу 2 договору: «Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що необумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема правилами користування електричною енергією далі (ПКЕЕ) затвердженими в установленому порядку».

Розділом 11 договору сторони зазначили інформацію про місцезнаходження, код ЄДРПОУ, індивідуальний податковий номер позивача - платника податку на додану вартість 97).

Договір підписаний обома сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками підприємств.

До матеріалів справи позивачем надана копія витягу №0032 з реєстру платників податку на додану вартість, в якому вбачається що позивач зареєстрований платником податку на додану вартість, індивідуальний податковий номер №97 (а.с. 19), який зазначений і в п.11 договору №1312.

Рахунки на оплату використаної електричної енергії за період з вересня 2015р. по квітень 2016р. оплачені позивачем у відповідності до умов договору, про що свідчать наступні платіжні доручення: №311 від 28.09.2015 згідно рахунку №25955 від 28.09.2015, в тому числі ПДВ 235,21 грн.; №312 від 28.09.2015 згідно рахунку №25956 від 28.09.2015, в тому числі ПДВ 12898,41 грн.; №432 від 23.10.2015 згідно рахунку №28632 від 23.10.2015, в тому числі ПДВ 736,67 грн.; №430 від 23.10.2015 згідно рахунку №28633 від 23.10.2015, в тому числі ПДВ 1141,42 грн.; №431 від 23.10.2015 згідно рахунку №28635 від 23.10.2015, в тому числі ПДВ 670,70 грн.; №578 від 24.11.2015 згідно рахунку №31351 від 24.11.2015, в тому числі ПДВ 688,00 грн.; №739 від 24.12.2015 згідно рахунку №33078 від 21.12.2015, в тому числі ПДВ 451,13 грн.; №738 від 24.12.2015 згідно рахунку №33077 від 21.12.2015, в тому числі ПДВ 5217,86 грн.; №840 від 26.01.2016 згідно рахунку №36043 від 21.01.2016, в тому числі ПДВ 469,44 грн.; №839 від 26.01.2016 згідно рахунку №36045 від 21.01.2016, в тому числі ПДВ 5094,41 грн.; №4 від 25.02.2016 згідно рахунку №38931 від 23.02.2016, в тому числі ПДВ 473,06 грн.; №38 від 04.03.2016 згідно рахунку №38933 від 23.02.2016, в тому числі ПДВ 7724,80 грн.; №1013 від 30.03.2016 згідно рахунку №41761 від 22.03.2016, в тому числі ПДВ 7089,68 грн.; №77 від 25.03.2016 згідно рахунку №41759 від 22.03.2016, в тому числі ПДВ 468,64 грн.; №1103 від 26.04.2016 згідно рахунку №44449 від 21.04.2016, в тому числі ПДВ 464,33 грн. (а.с. 26-55).

Загалом як підтверджено матеріалами справи, на виконання умов договору №1312 ТОВ "Майданівський деревопереробний комбінат" за період з вересня 2015 по квітень 2016 перерахував на рахунок ПАТ «ЕК "Житомиробленерго" за спожиту активну та реактивну електричну енергію 262726,64 грн., в тому числі ПДВ 43814,76 грн., згідно вищевказаних платіжних доручень.

Судом встановлено , що ПАТ «ЕК "Житомиробленерго" в період з вересня 2015р. по квітень 2016р. не проведено оформлення податкових накладних, шляхом реєстрації їх в Єдиному реєстрі податкових накладних.

16.06.2016р. позивач направив відповідачу лист №21 з проханням усунути порушення діючого законодавства та права позивача на віднесення сум сплаченого ПДВ до складу податкового кредиту, оформити та зареєструвати податкові накладні відповідно до п.201,10 ст. 201 Податкового кодексу України та надати їх позивачу. (а.с.56-57). Відповіді від відповідача на вказаний лист не отримано.

07.07.2016р. ТОВ "Майданівський деревопереробний комбінат" направило відповідачу претензію №24 з вимогою оформити та зареєструвати податкові накладні відповідно до п.201,10 ст. 201 Податкового кодексу України (а.с.59-61). Дану претензію було надіслано засобами поштового зв'язку, однак відповідач, станом на дату подання позовної заяви до суду, залишив дану претензію без відповіді та реагування.

05.09.2016 під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, так як відповідачем частково проведено реєстрацію податкових накладних, за якими у позивача з'явилося право отримання податкового кредиту.

В даній заяві про зменшення розміру позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем проведено реєстрацію податкових накладних, а саме згідно: 1) рахунку № 38931 від 23.02.2016 за реактивну електроенергію за лютий 2016 в сумі 2838,38 грн. в тому числі ПДВ 473,06 грн., платіжне доручення №4 від 25.06.2016 на суму 2838,38 грн. в тому числі ПДВ 473,06 грн.; 2) рахунку № 38933 від 23.02.2016 за активну електроенергію за березень 2016 в сумі 46348,81 грн. в тому числі ПДВ 7724,80 грн., платіжне доручення №38 від 04.03.2016 на суму 46348,81 грн. в тому числі ПДВ 7724,80 грн.; 3) рахунку №41761 від 22.03.2016 за активну електроенергію за квітень 2016 в сумі 42538,06 грн. в тому числі ПДВ 7089,68 грн., платіжне доручення №1013 від 30.03.2016 на суму 42538,06 грн. в тому числі ПДВ 7089,68 грн.; 4) рахунку №41759 від 22.03.2016 за реактивну електроенергію за березень 2016 в сумі 2811,82 грн. в тому числі ПДВ 468,64 грн. платіжне доручення №77 від 25.03.2016 на суму 2811,82 грн. в тому числі ПДВ 468,64 грн.; 5) рахунку №44449 від 21.04.2016 за реактивну електроенергію за квітень 2016 в сумі 2785,97 грн. в тому числі ПДВ 464,33 грн., платіжне доручення №1103 від 26.04.2016 на суму 2785, 97 грн. в тому числі ПДВ 464,33 грн. (а.с.77-78)

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 05.09.2016 прийняв заяву про зменшення розміру позовних вимог та про стягнення 27594,25 грн. до розгляду.

Відповідно, позивач під час нового розгляду справи просить суд стягнути з відповідача 27594,25 грн. збитків.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що за нормами Податкового кодексу України відповідач, як продавець товарів/послуг, зобов'язаний оформити податкові накладні та зареєструвати їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак, свій обов'язок не виконав, не зважаючи на вимоги законодавства та претензії ТОВ "Майданівський деревопереробний комбінат", тим самим завдав збитків позивачу в розмірі 27594,25 грн., та у зв'язку з чим відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки (упущену вигоду) на суму не отриманого податкового кредиту з ПДВ у розмірі 27594,25 грн.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач не оформив податкові накладні та не зареєстрував їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, як це передбачено у ст. 201 ПК України.

Судом встановлено, що 02.08.2016р. відповідач ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" намагався зареєструвати податкові накладні № 6150/9 від 31.01.2016, №6149/9 від 31.01.2016, №6148/9 від 31.12.2015, №6147/9 від 31.12.2015, №6146/9 від 30.11.2015, №6145/9 від 31.10.2015, №6144/9 від 31.10.2015, №6142/9 від 30.09.2015, однак документи не були прийняті Державною фіскальною службою України, у зв'язку з порушенням товариством вимог п.120.2ст. 120 Податкового кодексу України, а саме: дата реєстрації не може перевищувати 180 календарних днів з дати складання (а.с.97-112).

Також, 17.08.2016р. ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" звернулось до ДФС з листом від 16.08.2016 №12449-04 про надання роз'яснення щодо граничного строку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якому серед іншого вказало, що товариство 02.08.2016р. намагалось зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних ряд коригувань податкових накладних та податкові накладні за попередні періоди на споживача ТОВ "Майданівський деревопереробний комбінат" платника ПДВ, чим намагалось виправити помилку, допущену в попередніх періодах при реєстрації податкових накладних на адресу вищевказаного споживача як неплатника ПДВ (а.с.105).

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що за вказаний період були взяті зобов'язання з ПДВ та проводилось оформлення і реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак як на неплатника податку, оскільки, позивач не надав відповідачу документ який би засвідчив, що він дійсно є платником податку. А тому, враховуючи зазначене вище, відповідач вважав свої дії при реєстрації податкових накладних на адресу позивача як неплатника ПДВ правильними.

В той же час, після отримання документу який засвідчив, що позивач дійсно є платником податку, відповідачем вживалися дії щодо коригування податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В результаті чого, податкові накладні за період лютий 2016 року по квітень 2016 року включно в Єдиному реєстрі податкових накладних скореговані на адресу позивача як платника ПДВ на загальну суму 16220,50 грн., що дало право позивачу претендувати на податковий кредит в вищезазначеній сумі.

Однак податкові накладні на адресу позивача як платника ПДВ за період вересень 2015 року по січень 2016 року включно скоригувати в Єдиному реєстрі податкових накладних не представилось можливим, оскільки у відповідь на запит скоригувати в Єдиному реєстрі податкових накладних надходить повідомлення про виявлені помилки: документ не може бути прийнятий - порушено вимоги п. 120.2 статті 120 Податкового кодексу України, а саме: дата реєстрації не може перевищувати 180 календарних днів з дати складання.

Водночас судом встановлено, що відповідачу було відомо з п.11 договору №1312 на постачання електричної енергії про те, що позивач ТОВ "Майданівський деревопереробний комбінат" є платником податку на додану вартість, про що свідчить зазначення індивідуального податкового номеру у цьому пункті договору.

Таким чином, судом встановлено, що причиною завищення від'ємного значення різниці між податковим зобов'язанням та податковим кредитом за період вересень 2015 січень 2016 року на загальну суму 27594,25 грн., та як наслідок зменшенням податкового кредиту позивача за цей же період, стало порушення відповідачем податкового законодавства, а саме вимог пункт 201.10 ст. 201 ПК України, зокрема, не оформлення та не внесення до Єдиного реєстру податкових накладних податкових накладних за № 6150/9 від 31.01.2016, №6149/9 від 31.01.2016, №6148/9 від 31.12.2015, №6147/9 від 31.12.2015, №6146/9 від 30.11.2015, №6145/9 від 31.10.2015, №6144/9 від 31.10.2015, №6142/9 від 30.09.2015.

Позивач вважає, що у зв'язку з бездіяльністю відповідача, зазнав збитків ( упущеної вигоди) у вигляді не отриманого податкового кредиту в розмірі 27594,25 грн.

Стягнення збитків у вигляді упущеної вимоги, як доводить позивач , є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності, як визнає позивач, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини.

Відповідач не визнає факту завдання позивачу збитків (упущеної вигоди), оскільки, по-перше, податкові накладні не були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв'язку з тим, що позивач не надав документ, який би засвідчив, що він дійсно є платником податку, по -друге, пунктом 201.11 ст. 201 ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є: а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). За наведеного, доводить відповідач, рахунки на оплату електроенергії , які ґрунтувалися на показниках засобів обліку позивача та містили загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, були достатніми для виникнення у позивача права на податковий кредит без отримання податкової накладної.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані учасниками судового процесу докази в підтвердження своїх вимог та заперечень за правилами ст.ст. 4-7, 33 та 43 ГПК України про право суду першої інстанції вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, господарський суд дійшов висновку у позові відмовити з наступних підстав.

Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача збитків ( упущеної вигоди) у вигляді не отриманого податкового кредиту в розмірі 27594,25 грн.

Тому вирішуючи цей спір по суті , суд бере до уваги загальні положення ст.ст. 22, 623, глави 82 ЦК України та ст.ст. 224 та 225 ГК України, а також враховує правові висновки Верховного Суду України у подібних правовідносинах.

Так, згідно зі статтею 22 ЦК України збитками , зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В свою чергу, частиною 4 ст. 623 ЦК України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та в с т а н о в л е н н я з а х о д і в , в ж и т и х с т о р о н о ю для о д е р ж а н н я т а к о ї в и г о д и ( постанова ВСУ від 04.07.11р. у справі №51/250 , № в реєстрі 16938302; постанова ВСУ від 09.12.14р. у справі № 5023/4983/12, № в реєстрі 41970944) ).

Так, за правилами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу ) чи не підтверджені митними деклараціями, і н ш и м и д о к у м е н т а м и , передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу .

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. ( постанова ВСУ від 14.03.2017р. в адміністративній справі № 826/757/13-а, № в реєстрі 65537637 ).

В свою чергу, пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

У р а з і в і д м о в и п р о д а в ц я товарів/послуг н а д а т и п о д а т к о в у н а к л а д н у або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі п о к у п е ц ь таких товарів/послуг м а є п р а в о д о д а т и до податкової декларації за звітний податковий період з а я в у із с к а р г о ю на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Н а д х о д ж е н н я такої з а я в и зі с к а р г о ю є підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки зазначеного продавця для з'ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов'язань з податку за такою операцією (постанова ВСУ від 06.12.2016р. в адміністративній справі № 826/3939/15, № в реєстрі 63703964 ).

Окрім того, згідно з абз. 15 п. 201.10 ст. 201 ПК України (в редакції, чинній з вересня по грудень 2015) у разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування п о к у п е ц ь/ продавець таких товарів/послуг м а є п р а в о додати до податкової декларації за звітний податковий період з а я в у із с к а р г о ю на такого продавця/покупця. Т а к е п р а в о з б е р і г а є т ь с я за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Пунктом 201.11 ст. 201 ПК України підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є: а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв'язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку); в) бухгалтерська довідка, складена відповідно до пункту 36 підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу; г) податкова накладна, складена платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що порушення відповідачем порядку оформлення та реєстрації накладних, не позбавляло покупця права на включення спірної суми до податкового кредиту.

Тобто, законом визначений конкретний механізм захисту прав покупця на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, реалізація якого виключала б необхідність визначення останнім спірної суми як збитків.

Однак судом встановлено, що позивач не включав спірну суму до податкового кредиту та не подавав до податкової декларації за звітний податковий період з а я в у із с к а р г о ю на відповідача протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну.

На підставі вищевикладених правових позицій Верховного Суду України , суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 27594,25 грн., у зв'язку із встановленими обставинами бездіяльності позивача щодо вчинення заходів, спрямованих на уникнення цих збитків відповідно до абз. 15 п. 201.10 ст. 201 ПК України.

На підставі ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.05.17р.

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2-3 - сторонам (простою)