КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2017 р. Справа№ 910/23186/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Тищенко А.І.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представників:

від позивача (апелянта) ОСОБА_2 - директор за протоклом № 1 від 01.09.2010

від відповідача-1 Ковальчук Т. А. -дов. № 05/2/2-33вих-16 від 10.10.2016

від відповідача-2 не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Виробничо - дистриб'юторська компанія "Дім вина "СКАЛА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2017

у справі № 910/23186/16 (суддя Сівакова Ю.Ю.)

За позовом Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА"

до відповідача-1. Прокуратури міста Києва

відповідача-2. Державної казначейської служби України

про відшкодування моральної шкоди в сумі 1 896 091,00 грн. та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2017р. у справі №910/23186/16 в позові Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" до Прокуратури міста Києва та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в сумі 1 896 091,00 грн. та зобов'язання вчинити дії, відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство "Виробничо - дистриб'юторська компанія "Дім вина "СКАЛА" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення першої інстанції в повному обсязі та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Разом з апеляційною скаргою подано клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження, яке не прийнято судом до розгляду, оскільки апеляційна скарга на рішення Господарського суду міста Києва подана у встановлений строк, відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 07.03.2017 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо - дистриб'юторська компанія "Дім вина "СКАЛА" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів Тищенко А.І., Гончарова С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2017 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо - дистриб'юторська компанія "Дім вина "СКАЛА" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 19.04.2017.

19.04.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів позивачем подано клопотання про огляд в судовому засіданні, як доказів, відеорепортажів мирних мітингів, які свідчать про протиправні та злочинні дії і бездіяльність прокуратури м. Києва по відношенню до позивача, та подано клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою відповідних технічних засобів запису.

Колегія суддів порадившись на місці в судовому засіданні 19.04.2017 дійшла висновку про задоволення клопотання позивача про здійснення фіксації судового процесу за допомогою відповідних технічних засобів запису.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017 розгляд справи № 910/23186/16 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Виробничо - дистриб'юторська компанія "Дім вина "СКАЛА" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/23186/16 відкладено на 26.04.2017.

26.04.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів позивачем подано клопотання про огляд в судовому засіданні, як доказів, відеорепортаж мирних мітингів, які свідчать про протиправні та злочинні дії і бездіяльність прокуратури м. Києва по відношенню до позивача.

В судовому засіданні 26.04.2017 представник апелянта підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/23186/16 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні 26.04.2017 представник відповідача-1 заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/23186/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів порадившись на місці в судовому засіданні 26.04.2017 дійшла висновку про задоволення клопотань позивача про перегляд в судовому засіданні відеорепортажів мирних мітингів та дослідила їх.

Відповідач-2 в судове засідання 26.04.2017 своїх представників не направив, причин неявки суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду заяв та клопотань не подавав.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, дотримання якого є процесуальною гарантією дотримання прав сторін спору.

У п. 3 Постанови № 11 від 17.10.2014 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії-" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання розумних процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, встановленого ч. 1 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представників відповідача-2, за наявними у справі матеріалами.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишене без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у відповідності до протоколу зборів учасників Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" № 1 від 01.09.2010 генеральним директором Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" призначено ОСОБА_2.

Регіональним управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України 04.10.2012 видано наказ № 504 про проведення фактичної перевірки Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА", за наслідками якої встановлено, що Приватним підприємством "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" в порушення чинного законодавства здійснювався продаж винних напоїв за цінами, нижчими від мінімальних цін, встановлених державою.

11.10.2012, розпорядженням Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України № 3034/10/21-213, Приватному підприємству "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" анульовано ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

19.10.2012 постановою слідчого СВ Дніпровського районного управління ГУМВС України в місті Києві порушено кримінальну справу №04-33441 за фактом незаконного виготовлення та зберігання в приміщенні торгівельного павільйону Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА", з метою використання при продажу товарів, підроблених марок акцизного збору за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 199 Кримінального кодексу України. В мотивувальній частині вказаної постанови приводом для порушення кримінальної справи зазначено матеріали перевірки від 04.10.2012.

25.10.2012 слідчий СВ Дніпровського районного управління ГУМВС України в місті Києві постановив провести обшук на Приватному підприємстві "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 24, про що винесено відповідну постанову про проведення обшуку, яку затверджено 25.10.2012 заступником прокурора Дніпровського району міста Києва. За наслідками проведення обшуку у позивача вилучено бухгалтерську та кадрову документацію, а також комп'ютерну техніку, про що складено протокол обшуку від 25.10.2012.

Постановою слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві від 26.10.2012 в межах справи №04-33441 порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.199 Кримінального кодексу України.

17.10.2013 постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві в межах кримінального провадження № 0000307 (справа №04-33441) майно та документацію, вилучену 25.10.2012 в приміщенні Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 24, передано на відповідальне зберігання позивачу.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві від 10.04.2014 кримінальне провадження №0000307 закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 Кримінального кодексу України.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві від 23.04.2014 кримінальне провадження №0000307 відносно ОСОБА_2 закрито у зв'язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.199 Кримінального кодексу України.

З тверджень викладених в позовній заяві вбачається, що позивач внаслідок винесення незаконних постанов про порушення кримінальної справи № 04-33441 та проведення обшуку, незаконного вилучення майна позивача та неповернення його протягом тривалого строку було підірвано імідж і ділову репутацію Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" в очах ділових партнерів та виробників алкогольних напоїв, а також позивач був змушений понести реальні збитки, зокрема придбати нову комп'ютерну техніку. Посилаючись на обставини поширення відповідачем-1 недостовірної інформації щодо позивача, а також заподіяння Прокуратурою міста Києва Приватному підприємству "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" моральної шкоди, яку позивач оцінив на суму 1 432 555,00 грн., у зв'язку з чим, останній звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Як передбачено ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно з ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, а також ст. 20 Господарського кодексу України.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Звертаючись до господарського суду, позивач повинен вказати у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначити, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права. Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено в п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Разом з цим, під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, завданої Прокуратурою міста Києва, посилаючись на положення статей 23, 1167, 1174, частину 6 статті 1176 Цивільного кодексу України та Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що посилання позивача на положення статті 1174 Цивільного кодексу України є безпідставними, оскільки вказана норма закону передбачає спеціальні підстави та умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди в позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності в цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб'єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб'єктів та характері їхніх дій (владно-адміністративний, юридично-обов'язковий, односторонній). До суб'єктів відповідальності за цією нормою належать створені відповідно до Конституції, Конституції Автономної Республіки Крим і правових актів Верховної Ради України, Президента України , Кабінету Міністрів України, Верховної ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим органи державної влади та управління, які реалізують надані державою функції та повноваження у сфері управління, а також органи місцевого самоврядування, створені на підставі Конституції, Закону "Про місцеве самоврядування в Україні", їх виконавчі органи та посадові або службові особи вказаних державних органів. Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв'язку з прийняттям зазначеними суб'єктами незаконних рішень, учинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України. При цьому, органи прокуратури та їх посадові особи не відносяться до суб'єктів відповідальності за цими нормами, оскільки органи прокуратури не є органами державної влади або органами місцевого самоврядування в розумінні ст.121 Конституції України та положень Закону України "Про прокуратуру".

Вказані висновки місцевого господарського суду відповідають позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 16.04.2008 у справі № 6-4969св08.

Відповідальність органів прокуратури в даному випадку регулюється положеннями ч. 6 ст. 1176 Цивільного кодексу України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено частинами 1-5 цієї статті) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до частини 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Тому, оскільки судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції не встановлено підстав, передбачених ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України, для відшкодування моральної шкоди незалежно від вини особи, яка її завдала, позивачем повинно бути доведено належними та допустимими доказами наявність усіх елементів цивільного правопорушення, у тому числі наявність в діях відповідача-1 вини у заподіянні позивачу моральної шкоди.

У відповідності до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.5 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

З позовної заяви вбачається, що позивач, з посиланнями на положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, Протоколу № 1 від 20.03.1952 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, зазначає, що внаслідок незаконних дій податкових органів та органів досудового слідства, зокрема слідчого відділу Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві, було порушено його право мирно володіти своєю власністю, завдано шкоду його діловій репутації та заподіяно моральні страждання.

В свою чергу, пред'явлення даного позову саме до Прокуратури міста Києва позивач обґрунтував тим, що відповідач-1 узгоджував та підтримував незаконні дії слідчого щодо порушення кримінальної справи № 04-33441 та проведення обшуку.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивачем надано копії листів, заяв та скарг Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" до органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо порушення прав позивача, листів інших осіб в інтересах позивача, копії відповідей на вказані листи, копії медичних довідок та медичної карти ОСОБА_2, друкованих видань, роздруківки з сайтів з мережі Інтернет стосовно обставин справи, фототаблиці, копію висновку експерта-психолога, а також копії судових рішень різних інстанцій у численних судових процесах за скаргами позивача на дії та рішення органів досудового слідства, позовами Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" до органів державної влади та рішень в межах кримінальних справ відносно ОСОБА_2

А саме, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2012 у справі № 2а-13869/12/2670 визнано протиправним та скасовано наказ Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України № 504 від 04.10.2012 про проведення фактичної перевірки Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2012 у справі № 2а-14341/12/2670 визнано протиправним та скасовано розпорядження Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової служби України № 3034/10/21-213 від 11.10.2012 про анулювання Приватному підприємству "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 13.11.2012 у справі №2604/212 (провадження № 4/2604/226/2012), яку залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10.12.2012р., відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії працівників Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві та постанову слідчого від 25.10.2012 про проведення обшуку.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 28.12.2012 у справі №2604/30335/2012 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на протиправну бездіяльність слідчого у кримінальній справі №04-33441 в неповерненні тимчасово вилученого майна.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07.06.2013 у справі №755/8648/13-к скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, зобов'язано слідчого надати скаржнику копії постанов від 19.10.2012 та від 25.10.2012 у кримінальній справі № 04-33441, відмовлено у задоволенні скарги в частині визнання протиправною бездіяльності слідчого у неповерненні тимчасового вилученого майна, ненадання висновків спеціалістів та у закритті кримінального провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01.10.2013 у справі №755/20484/13-к (провадження №1-кс/755/1919/13) відмолено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та у нездійсненні процесуальних дій.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30.12.2013 у справі №755/31263/13-к відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про тимчасовий доступ до речей та документів.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24.01.2014 у справі №755/346/14-к (провадження №1-кс/755/43/13) скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, зобов'язано слідчого надати скаржнику постанову від 17.10.2013 про передачу та повернення вилученого майна, відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого у неповерненні тимчасового вилученого майна.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши докази позивача, повно та всебічно оцінивши їх, приділивши увагу кожному твердженню, посиланню та доводу у даній справі, погоджується з висновком суду першої інстанції, в якому судом не встановлено обставин, з наявністю яких закон пов'язує можливість застосувати відповідальність у вигляді стягнення моральної шкоди.

Зокрема, не встановлено саме в діях відповідача-1 протиправної поведінки, вини, завданої позивачу шкоди та причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача-1 та такою шкодою.

З матеріалів справи вбачається, що постанови про порушення кримінальної справи від 19.10.2012 та від 26.10.2012, постанова про проведення обшуку від 25.10.2012 та постанови про закриття кримінального провадження від 10.04.2014 та 23.04.2014 у справі №04-33441 (кримінальне провадження №000307) були винесені слідчим слідчого відділу Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві. Постанову про проведення обшуку від 25.10.2012 погоджено заступником прокурора Дніпровського району міста Києва.

Таким чином, апеляційним господарським судом не було встановлено, якими саме діями чи рішеннями Прокуратури міста Києва були порушені права позивача.

При цьому, місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції прийнято до уваги, що у проваджені суддів Господарського суду міста Києва та Київського апеляційного господарського суду міста Києва перебували та перебувають інші справи за позовами Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" про відшкодування шкоди, а саме:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2014 у справі №910/6889/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2014 позов Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" задоволено частково; стягнуто з Головного управління Міндоходів у місті Києві на користь Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" 44 760,00 грн. збитків, 208 946,35 грн. упущеної вигоди, 17 000,00 грн. моральної шкоди та 6 221,14 грн. судового збору. Постановою Вищого господарського суду України від 29.10.2014 рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2014 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 208 946,35 грн. упущеної вигоди скасовано та передано в цій частині справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва; в іншій частині рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів залишено без змін.

У мотивувальній частині рішення від 21.05.2014, яке набрало законної сили в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, судом зазначено, що позивачу дійсно було завдано моральної шкоди незаконними діями та рішеннями відповідача (Головного управління Міндоходів у місті Києві), що приймались останнім систематично протягом 2012 року, у матеріалах справи наявна ділова переписка позивача з контрагентами, з якої вбачається зниження ділової репутації позивача внаслідок прийняття відповідачем незаконних рішень. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача суми моральної шкоди у розмірі 17 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2016 у справі №910/30336/15 частково задоволено позов Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві та Прокуратури Дніпровського району міста Києва, стягнуто з Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на користь Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА" 24 480,00 грн. спричинених збитків та 830,59 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

У мотивувальній частині постанови від 21.04.2016 апеляційний суд вказав, що позовні вимоги до Прокуратури не підлягають задоволенню, оскільки попереднє слідство по відношенню до позивача проводилося саме відповідачем-1 (Дніпровським районним управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі № 910/4014/16, яке на момент розгляду даної справи в місцевому господарському суді не набуло чинності, частково задоволено позов Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві, стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" 200 000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі № 910/11621/16, яку на момент розгляду даної справи в місцевому господарському суду не повернуто Київським апеляційним господарським судом, припинено провадження в частині позовних вимог Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА" до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України про стягнення 1 896 091,00 грн. моральної шкоди, у задоволенні позову в частині стягнення 2 954 469 грн. моральної шкоди відмовлено.

Крім того, у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/11099/16 за позовом Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА" до Прокуратури Дніпровського району в м. Києві та Державної казначейської служби України про стягнення спричиненої моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в сумі 351 871,00 грн. у зв'язку з порушенням 19.10.2012 та закриттям 10.04.2014 кримінального провадження ЄРДР№0000307 від 29.03.2013.

В даному випадку господарським судом враховано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони (так само як і інші учасники судового процесу) зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02.11.2004 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов'язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав). Аналогічну позицію наведено у постанові від 29.05.2013 Вищого господарського суду України по справі № 5011-5/14825-2012.

Враховуючи вищевикладене, поведінку позивача, Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА", може бути розцінено судом апеляційної інстанції як зловживання своїм правом на ініціювання судових процесів фактично з одних і тих самих підстав з метою отримання доходу за рахунок Державного бюджету України. При цьому, права позивача не можуть вважатися порушеними, враховуючи, що як Приватне підприємство "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА", так і директор підприємства ОСОБА_2 неодноразово отримали право на судовий захист.

А саме, судом першої інстанції вірно встановлено, що 31.05.2016 Дніпровським районним судом міста Києва винесено заочне рішення у справі № 755/3209/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві в особі Комісії з припинення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, заподіяну незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури і суду, - в розмірі 100 000 грн.

22.06.2016 видано виконавчий лист на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/3209/16-ц від 31.05.2016, яке набрало законної сили 17.06.2016.

У мотивувальній частині рішення від 31.05.2016 у справі №755/3209/16-ц судом зазначено, що позивачем доведено факт спричинення йому моральної шкоди не тільки фактом притягнення його до кримінальної відповідальності, який принижував його людську гідність, понизив його авторитет серед родичів і друзів, що у сукупності негативно відобразилась на соціальному статусі та перспективах на майбутнє, а й тим, що він, як власник приватного підприємства, генеральний директор цього підприємства, отримав негативний вплив на власну ділову репутацію; були розірвані ділові відносини, домовленості, зв'язки; оскільки справа порушена за фактом незаконного виготовлення та використання підроблених акцизних марок, суд приймає, як обґрунтовані, і доводи позивача про те, що у його партнерів об'єктивно виник сумнів у добропорядності та чесності його бізнесу тощо.

Разом з цим, в межах даної справи місцевий господарський суд вірно не прийняв до уваги посилання позивача на Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", оскільки вказаний закон регулює правовідносини відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Беручи до уваги приписи вказаного Закону України, а також те, що предметом даного спору є відшкодування позадоговірної шкоди, завданої юридичній особі - Приватному підприємству "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА", суд першої інстанції дійшов висновку з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про неможливість застосування до спірних правовідносин Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у постанові від 02.12.2015 у справі № 917/2290/14.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при розгляді даної справи не встановлено в діях відповідача-1 неправомірних дій та вини та факту заподіяння шкоди позивачу, у зв'язку з чим, вимоги Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА" про відшкодування моральної шкоди в сумі 1 896 091,00 грн. не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Прокуратури міста Києва вчинити дії, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У відповідності до змісту п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Як встановлено статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона за допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, позивачем не було доведено порушення його ділової репутації внаслідок дій Прокуратури міста Києва, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про зобов'язання Прокуратури міста Києва публічно вибачитись перед Приватним підприємством "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" та генеральним директором Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" ОСОБА_2 у спосіб розміщення на офіційному сайті Прокуратури міста Києва відповідної інформації (листа), копію якого надіслати на адресу Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" та генерального директора Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" ОСОБА_2, за протиправне порушення 19.10.2012 та 26.10.2012 кримінальної справи №04-33441 (кримінального провадження від 29.03.2013 ЄРДР№000307), закритих відповідно 10.04.2014 та 23.04.2014, за ознаками ч.1 ст.199 Кримінального кодексу України, протиправне проведення 25.10.2012 обшуку нежитлового приміщення Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" по вул. Луначарського, 24 у місті Києві, протиправне вилучення під час обшуку, упродовж тривалого строку, власності Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім вина "СКАЛА" (комп'ютерної техніки, кадрової та бухгалтерської документації, алкогольних напоїв), задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Приватного підприємства "Виробничо - дистриб'юторська компанія "Дім вина "СКАЛА", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/23186/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо - дистриб'юторська компанія "Дім вина "СКАЛА" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/23186/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі № 910/23186/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/23186/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді А.І. Тищенко

С.А. Гончаров