УХВАЛА

18.04.2017Справа № 910/21175/16

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

до 1) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3;

2) громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_4;

3) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5

про стягнення 13 093 476,73 грн.

Суддя Привалов А.І.

Представники: без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до 1) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3; 2) громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_4; 3) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 про стягнення 13 093 476,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла», укладеного 17.12.2014р. між учасниками товариства ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а також порушенням відповідачем-2 умов Договору про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Камілла» від 15.05.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016р. у справі № 910/21175/16 позовну заяву Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повернуто на підставі п.п. 2, 3, 4 ,5 ст. 63 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016р. у справі № 910/21175/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.03.2017р. касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. у справі № 910/21175/16 скасовано. Справу № 910/21175/16 передано до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду.

Постанова Вищого господарського суду України від 07.03.2017р. мотивована тим, що господарський суд безпідставно обмежив право позивача на доступ до правосуддя та суди дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.03.2017р. відстрочив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі; прийняв позовну заяву до розгляду та порушив провадження у справі. Розгляд справи призначено на 13.04.2017р. о 11:00 год.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2017р. відмовлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в задоволенні заяви від 16.11.2016р. про забезпечення позову.

13.04.2017р. на адрес у Господарського суду міста Києва від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2017р. про відмову у забепеченні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України, ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених ст. 106 цього Кодексу.

У частині першій статті 106 ГПК України наведено перелік ухвал місцевого господарського суду, які підлягають оскарженню окремо від рішення місцевого господарського суду.

При цьому, положеннями зазначеної статті не передбачено можливість оскарження окремо від рішення суду ухвали про відмову у задоволенні заяви щодо забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 ГПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Згідно абз. 3 п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" №7 від 17.05.2011р., якщо апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд згідно з частиною другою ст. 106 ГПК повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

При цьому, суд звертає увагу, що приписами статті 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких віднесено, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

З врахуванням того, що ухвала Господарського суду міста Києва від 28.03.2017р. у справі № 910/21175/16 не підлягає оскарженню, суд вважає за доцільне повернути подану фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 апеляційну скаргу.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 86, 91, 106 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2017р. про відмову у забепеченні позову з доданими до неї документами повернути скаржнику.

Суддя А.І. Привалов