ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2017 р. Справа № 917/590/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ) в особі Качанівського газопереробного заводу (42730, Сумська область, Охтирський район, с. Мала Павлівка, вул. Центральна, 1, )

до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

про стягнення 1 872,25 грн.

Суддя Ореховська О.О.

За участю представників:
від позивача: Блінова С.О., довіреність від 08.12.2016р. № 10-824/д

від відповідача: Муравйов О.В., довіреність від 03.01.2017р. № 1/2

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Сторонам повідомлено, що повне рішення буде складено у строк не більше п`яти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

Суть справи: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", м. Київ в особі Качанівського газопереробного заводу, Сумська область, Охтирський район, с. Мала Павлівка (далі по тексту - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Полтава (далі по тексту - відповідач) про стягнення 1 872,25 грн. невідшкодованих витрат на оплату військовозобов`язаному працівнику, призваного на навчальні збори, середньої заробітної плати.

Позовна заява вмотивована тим, що на підставі повідомлення військового комісара, працівник Качанівського газопереробного заводу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (позивач у справі) ОСОБА_1 був призваний на навчальні збори. За час перебування на навчальних зборах позивачем було виплачено військовозобов"язаному ОСОБА_1 середню заробітну плату, що підтверджується, зокрема, відомістю на виплату грошей за березень 2014р. Позивач зазначає, що відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2006р. № 1644 Про порядок і розміри грошового зобов`язання та заохочення військовозобов`язаних та п. 11 Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних, затвердженої наказом Міністра оборони України від 12.03.2007 р. № 80, виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цим витрат військовими комісаріатами. Відшкодування позивачу витрат на оплату військовозобов`язаному середньої плати в сумі 1 872,25грн. відповідач не здійснив.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.04.2017р. зазначену позовну заяву прийнято судом до розгляду і порушено провадження у справі № 917/590/17. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.05.2017р.

Через канцелярію господарського суду позивач подав додаткові документи по справі (вх. № 5917 та вх. № 5918 від 05.05.2017р.).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 872,25 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов (вх. № 5862 від 04.05.2017р.). Зокрема, посилається на відсутністю кошторисних призначень для здійснення видатків на відшкодування витрат на оплату військовозобов`язаному працівнику середньої заробітної плати. Вказує, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебував на зборах військовозобов`язаних з 03 по 18 березня 2014 р. Належним чином оформлені документи на відшкодування витрат на виплату ОСОБА_1 середнього заробітку позивач надав лише в листопаді 2016 року. Відповідно до п. 17 Положення про військові комісаріати (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013р. № 389) фінансове і матеріальне забезпечення заходів, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, які проводяться військовими комісаріатами, здійснюється за рахунок і в межах державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджеті зобов`язання та здійснюють платежів тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації. З урахуванням викладеного, як вказує відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 не має права використовувати кошти поза кошторисним призначенням.

На підставі вищевикладеного відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні уповноважених представників сторін, суд встановив:
На підставі повідомлення військового комісара Лохвицько-Чорнухинського ОРВК (а.с. 26) , військовозобов`язаний запасу (резервіст) ОСОБА_1 , який є працівником Качанівського газопереробного заводу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (далі - Качанівський ГПЗ ПАТ "Урнафта") (позивач у справі), був призваний на навчальні збори, які мали відбутися у період з 04.03.2014р. по 13.03.2014 р.

03.03.2014р. позивачем видано наказ за № 199 "Про навчальні збори" (а.с. 27) про відрядження зокрема до Лохвицько-Чорнухинського ОРВК з 04.03.2014р. по 13.03.2014р. ОСОБА_1 із збереженням заробітної плати згідно посадового окладу.

12.03.2014р. позивачем отримано повідомлення військового комісара Лохвицько - Чорнухинського ОРВК (а.с. 28), відповідно до якого працівник позивача ОСОБА_1 призивається на навчальні збори, які відбудуться з 03.03.2014р. по 20.03.2014р. (наказ Качанівського ГПЗ № 225 "Про навчальні збори" від 12.03.2014 р. - а.с. 29).

Качанівським ГПЗ ПАТ "Урнафта" виплачено військовозобов`язаному ОСОБА_1 середню заробітну плату за час перебування на навчальних зборах в розмірі 1 872,25грн., що підтверджується, зокрема, відомістю на виплату грошей за березень 2014 р. (а.с. 43-48).

Качанівським ГПЗ ПАТ "Укрнафта" у квітні 2014р. подано до Лохвицько-Чорнухинського ОРВК відомості на виплату середнього заробітку за час перебування військовозобов`язаного на навчальних зборах у період з 04.03.2014р. по 20.03.2014р. та рахунок на оплату від № 2 від 07.04.2014 р. (а.с. 30, 31,32).

У липні місяці 2014р. Качанівським ГПЗ ПАТ „Укрнафта" отримано лист ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 8/2475 16.07.2014р. (а.с. 33), яким повернуто без реалізації рахунок на відшкодування витрат по заробітній платі і зазначено, що згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 на навчальні збори був призваний ОСОБА_1 з 03.03.2014р. по 18.03.2014р..

12.05.2015р. позивачем направлено документи на відшкодування витрат по заробітній платі до ІНФОРМАЦІЯ_1 документи(а.с. 34, 35, 36).

Проте, відповідач відшкодування витрат на виплату ОСОБА_1 середнього заробітку не здійснив, відповідь на адресу позивача не надав.

Оскільки документи військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 про призов військовозобов`язаного ОСОБА_1 на навчальні збори містили різні дати початку та кінця проведення навчальних зборів, позивачем вжито заходи, спрямовані на з`ясування строку перебування ОСОБА_1 на навчальних зборах.

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2381 від 14.11.2016р. (а.с. 37) молодший лейтенант запасу ОСОБА_1 проходив підготовку на навчальних зборах при Лохвицько - Чорнухинському ОРВК з 03.03.2014 р. по 18.03.2014 р. Виключений із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 19.03.2014 року на підставі наказу військового комісара № 4 від 18.03.2014 р.

На підставі інформації, зазначеної у листі ІНФОРМАЦІЯ_3 № 2381 від 14.11.2016р., позивачем було внесено відповідні зміни до наказу № 255 від 12.03.2014р. "Про навчальні збори" (а.с. 38).

В подальшому позивачем на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено лист за № 2/2729 від 28.11.2016р. з відомостями на виплату середньої заробітної плати за час перебування ОСОБА_1 на навчальних зборах у період з 03.03.2014 р. по 18.03.2014 р. і проханням відшкодувати витрати, а також довідку про середню заробітну плату ОСОБА_1 та рахунок на оплату від № 2/2 від 07.04.2014 р. на суму 1 872,25грн. (а.с. 39,40,41).

Листом № 9/2681 від 23.12.2016р. (а.с. 42) ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що всі надані Полтавському обласному військовому комісаріату рахунки у 2014 році були компенсовані . Заборгованості за 2014 рік перед підприємствами та установами не існує. Компенсувати кошти у 2016 році ІНФОРМАЦІЯ_2 не має права, так як це буде вважатися нецільовим використанням коштів.

Відшкодування витрат (за 2014 рік) з виплати середньої заробітної плати військовозобов`язаному ОСОБА_1 , призваному на навчальні збори, здійснено не було, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Частинами 1, 2 ст. 119 Кодексу законів про працю України передбачено, що на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.

Згідно з приписами п. 1 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу" військовозобов`язані призиваються на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори. Резервісти проходять підготовку та збори відповідно до програм у порядку, встановленому положеннями про проходження громадянами України служби у військовому резерві. Про початок та закінчення зборів військовозобов`язаних та резервістів видається відповідний наказ командира військової частини.

Військовозобов`язаними, в розумінні ст. 1 наведеного Закону, є особи, які знаходяться в запасі для комплектування Збройних Сил України і інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт по забезпеченню оборони держави.

Відповідно до п.п. 4, 9, 11, 13 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу" час і строки проведення навчальних зборів військовозобов`язаних та резервістів визначаються Генеральним штабом Збройних Сил України та органами управління іншими військовими формуваннями відповідно до цього Закону. Військовозобов`язані, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату (органу Служби безпеки України) на прибуття для призову на збори, зобов`язані прибути в пункт і в строк, зазначені у повістці. Керівники підприємств, установ, організацій та навчальних закладів незалежно від підпорядкування та форми власності на вимогу військових комісаріатів забезпечують своєчасне прибуття військовозобов`язаних до визначених пунктів збору. За призваними на збори військовозобов`язаними на весь період зборів та резервістами на весь час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, зберігаються місце роботи, а також займана посада та середня заробітна плата на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування і форм власності. Виплата середньої заробітної плати військовозобов`язаним за весь період зборів та резервістам за час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2006 р. № 1644 "Про порядок і розміри грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам" виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, у тому числі резервістам, призваним на збори, проводиться підприємствами, установами та організаціями, в яких працюють призвані на збори громадяни, з наступним відшкодуванням цих витрат за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями.

Розрахунок середньої заробітної плати проводиться відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., виходячи із заробітку за два останні місяці.

Згідно з п.п. 7,8 Інструкції про умови виплати грошового забезпечення та заохочення військовозобов`язаних та резервістів, грошової виплати резервістам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 12.03.2007 р. № 80, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2006р. № 1644, за військовозобов`язаними, призваними на збори, зберігається на весь період зборів, включаючи час проїзду до місця їх проведення і назад, місце роботи, займана посада та середній заробіток як на основній, так і на сумісних роботах. Особам, призваним на збори, виплачується заробітна плата за відпрацьований час до дня припинення роботи у зв`язку з від`їздом на збори, а також середня заробітна плата за перші півмісяця зборів. За решту часу перебування на зборах виплата заробітної плати провадиться у звичайні строки, установлені на підприємстві, в установі чи організації, де працює військовозобов`язаний.

Відповідно до п. 11, 12, 13 Інструкції виплата середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, провадиться підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, з подальшим відшкодуванням цих витрат військовими комісаріатами (п. 11). Підприємства, установи та організації для покриття витрат на виплату середньої заробітної плати військовозобов`язаним, призваним на збори, подають до районного військового комісаріату, у якому перебувають на обліку військовозобов`язані, рахунки, котрі акцептуються і передаються до обласного військового комісаріату для оплати. Відшкодуванню підлягають всі витрати, пов`язані з виплатою середнього заробітку (у тому числі і єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування) (п. 12). Середній заробіток військовозобов`язаних, призваних на збори, розраховується підприємствами, установами та організаціями, де працюють (працювали) призвані на збори, відповідно до чинних нормативно-правових актів (п. 13 Інструкції).

Відповідно до п. 4.6 Інструкції з організації і проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними у військових частинах і установах Збройних Сил України, затвердженої наказом Міноборони України від 11.11.2009 р. № 560 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 03.12.2009 р. за № 1162/17178) з подальшими змінами та доповненнями, командири військових частин (установ) зобов`язані під час проведення навчальних зборів організувати: видання наказу про зарахування військовозобов`язаних до списків особового складу військової частини (установи), організувати їх облік; внесення відповідних записів про проходження навчальних зборів у військово-облікові документи військовозобов`язаних із зазначенням тривалості і виду навчальних зборів, завіривши їх підписом, скріпленим гербовою печаткою військової частини (установи), тощо.

Обласні військові комісаріати (військовий комісаріат Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_5 ) зобов`язані після закінчення навчальних зборів (п. 4.7. Інструкції): відшкодувати витрати підприємствам (установам та організаціям), на яких працюють військовозобов`язані, призвані на навчальні збори, з виплатою середнього заробітку за весь період проведення навчальних зборів та урахуванням часу перебування у дорозі до місця проведення навчальних зборів і у зворотному напрямку, тощо.

У відповідності до п. 10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 р. № 389, обласні військові комісаріати, крім виконання функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, здійснюють відшкодування роботодавцям середнього заробітку військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міноборони.

Таким чином, саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, відповідальною за відшкодування витрат позивача на оплату військовозобов`язаному працівнику, який проходив навчальні збори, середньої заробітної плати.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не здійснив позивачеві відшкодування витрат, обґрунтовуючи це відсутністю асигнувань з державного бюджету.

Посилання відповідача на відсутності бюджетних асигнувань для покриття витрат минулого періоду суд вважає безпідставними та зазначає, що законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування з державного бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм щодо відшкодування виплат середнього заробітку військовозобов`язаним, призваним на збори, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на утримання Міністерства оборони та інших центральних органів виконавчої влади, які здійснюють керівництво військовими формуваннями, чи випадки повного або часткового звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з підприємствами, установами та організаціями, які здійснили такі виплати.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Частиною 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України встановлено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України.

Згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відсутність бюджетних коштів у відповідача не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.10.2005р. по справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України".

Також судом врахована правова позицію з цього приводу Верховного суду України, викладену у постановах Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №11/446, від 15.05.2012р. у справі № 3-28гс12 та постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012р. у справі № 15/5027/715/2011.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки відповідач не надав суду доказів відшкодування понесених позивачем витрат, суд дійшов до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості в сумі 1 872,25 грн. обґрунтовані, підтверджені доданими матеріалами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5, ) в особі Качанівського газопереробного заводу (42730, Сумська область, Охтирський район, с. Мала Павлівка, вул. Центральна, 1, ) 1 872,25 грн. заборгованості та 1 600,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено 10.05.2017р.

Примітка: Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя О.О. Ореховська