ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 травня 2017 р. Справа № 903/214/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Глобал ОСОБА_1, м. Одеса

до дочірнього підприємства Автоскладальний завод №1 публічного акціонерного товариства Автомобільна компанія Богдан Моторс, м. Луцьк

про стягнення 16 176,79 грн.

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання Хомич О.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (дов. № 1045 від 21.03.2017р.),

від відповідача: ОСОБА_3 (дов. № 558/01-25 від 29.12.2016р.)

Суть спору: позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача 16176,79 грн., з них 8000 грн. заборгованості за надані на підставі договору №246/11 від 29.04.2011р. послуги з організації перевезення вантажів, 740,14 грн. процентів річних, 7436,65 грн. збитків, завданих інфляцією.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем умов договору №246/11 від 29.04.2011р. щодо повного та своєчасного розрахунку за надані послуги.

Ухвалою суду від 10.03.2017р. було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 29.03.2017р., зобовязано позивача подати суду докази на підтвердження отримання відповідачем оригіналів документів: ТТН (CMR), рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт; письмові пояснення, в яких, посилаючись на умови укладеного між сторонами договору, умови заявки, обгрунтувати момент визначення прострочення платежу відповідачем з 25.03.2014р.; оригінали МТТН (CMR) від 08.03.2014р. (для огляду в судовому засіданні); зобов'язано відповідача подати суду обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження.

27.03.2017р. позивач на виконання вимог ухвали суду від 10.03.2017р. надіслав господарському суду пояснення № 1107 від 23.03.2017р., в яких позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на таке:

- на підставі наданої відповідачем заявки (довіреності) № 29 від 03.03.2014р. позивач організував перевезення вантажу (платформи освітлення, рульового колеса, люки вентиляційні, ручки підвісні) автомобільним транспортом у напрямку м. Стамбул (Туреччина)- м. Бурса (Туреччина) - м. Луцьк.

Належне надання послуг з боку експедитора, зокрема доставлення передача вантажу вантажоодержувачеві підтверджується CMR № 077313 від 08.03.2014р. з печаткою відповідача про отримання вантажу.

Також, підтвердженням належного виконання умов договору експедитором та наданням оригіналів документів відповідачу є підписаний сторонами без зауважень акт надання послуг № 153835 від 14.03.2014р.

Відповідно до Заявки (довіреності) № 29 вартість організації перевезення було узгоджено в розмірі 22 000,00 грн.

13.03.2014р. відповідачу було предявлено на оплату 4 рахунки: № 153831 на суму 1000,00 грн.; № 153832 на суму 3 400,00 грн.; № 153836 на суму 6 600,00 грн.; № 153835 на суму 11 000,00 грн.

В порушення вимог п. 2.2.5 договору відповідач в повному обсязі не сплатив грошові кошти за надані послуги. Окрім того, у звязку з неналежним виконанням замовником умов договору в частині оплати за надані послуги, ТОВ «Глобал ОСОБА_1» були нараховані відповідачу штрафні санкції у відповідності до вимог статті 625 Цивільного Кодексу України.

Згідно з п. 3.2 договору послуги експедитора, оплачуються замовником за заявкою (довіреністю) на міжнародне перевезення вантажу на підставі виставленого експедитору рахунку протягом 10 днів з моменту отримання оригіналів документів на вантаж.

Підтвердженням отримання вантажу та документів на вантаж є акт надання послуг № 153835 від 14.03.2014р.

Тобто, відповідач зобовязаний був сплатити вартість наданих послуг у строк до 24.03.2014р.

27.03.2017р. представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позов № 37/04-06 від 27.03.2017р., в якому просить в задоволенні позову відмовити, застосувати строк позовної давності до вимог ТзОВ «Глобал ОСОБА_1» до ДП «Автоскладальний завод №1» ПАТ «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс» про стягнення 16 176,79 грн., посилаючись на таке:

- відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За п. 6 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у звязку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу).

Статтею 925 Цивільного кодексу України встановлено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Відповідно до ст. 926 Цивільного кодексу України позовна давність, порядок предявлення позовів у спорах, повязаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами).

Частиною першою ст. 32 Конвенції "Про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (КДПВ)" від 19.05.1956 встановлено, що термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік.

Рахунок до договору-заявки перевезення №153835 датований 13.03.2014р., то відповідно оплата повинна здійснитися протягом 10 банківських днів після надання пакету оригіналів документів тобто у строк до 24.03.2014р.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок тобто в даному випадку з 25.03.2014.

Оскільки позов подано до суду в березні 2017 року, то строк для звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за договором-заявкою перевезення позивачем пропущено, при цьому позивачем не вказано поважних причин пропуску позовної давності.

Статтею 266 Цивільного кодексу України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо).

Отже, заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати у розмірі 7436,65 грн., 3 % річних у розмірі 740,14 грн., є похідними від основної вимоги про стягнення суми основного боргу, а тому позовні вимоги щодо штрафних санкцій також не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні 29.03.2017р. представник позивача позовні вимоги підтримала.

В судовому засіданні 29.03.2017р. представник відповідача позов не визнала з підстав, наведених у відзиві на позов № 37/04-06 від 27.03.2017р.

Ухвалою суду від 29.03.2017р. розгляд справи було відкладено на 04.05.2017р. у звязку з необхідністю витребування додаткових пояснень та доказів.

28.04.2017р. позивач через канцелярію суду подав клопотання № 1740 від 26.04.2017р. про приєднання до матеріалів справи документів, а саме: оригіналу CMR № 077313 від 08.03.2014р., платіжні доручення № 240864 від 29.07.2014р., № 1894694 від 29.08.2014р.

Щодо підтвердження надіслання відповідачу оригіналів документів: CMR, рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт, зазначає, що про отримання вказаних документів відповідачем свідчить, зокрема, часткова оплата вартості послуг з посиланням на рахунок в платіжному дорученні, печатка та підпис уповноваженої особи відповідача про прийняття послуг в акті виконаних робіт, повернення примірника акту виконаних робіт позивачеві.

В судовому засіданні 04.05.2017р. представник позивача позовні вимоги підтримала.

В письмових поясненнях № 48/04-06 від 04.05.2017р., поданих в судовому засіданні 04.05.2017р., та в судовому засіданні представник відповідача пояснила, що на підприємстві відсутні будь-які докази про отримання від позивача оригіналів документів, оскільки закінчився термін зберігання первинних документів з господарської операції, яка є предметом позовних вимог, факту отримання товару відповідачем не заперечувала, проте позовні вимоги не визнавала у звязку зі спливом строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

в с т а н о в и в:

29.04.2011 року між дочірнім підприємством Автоскладальний завод №1 публічного акціонерного товариства Автомобільна компанія Богдан Моторс як замовником і товариством з обмеженою відповідальністю Глобал ОСОБА_1 як експедитором було укладено договір № 246/11, згідно з умовами якого експедитор зобовязався за плату і за рахунок замовника організувати виконання перевезення вантажу транспортом і маршрутом, вибраним експедитором.

Згідно з п.п. 1.2. 1.3. п. 1 договору № 246/11 від 29.04.2011р. найменування, вид, кількість (обєм, маса), характер, властивості і умови перевезення вантажу, строки перевезення (початок завантаження і початок розвантаження), вантаж відправника (вантажоотримувача), спосіб і місце завантаження (розвантаження), особливі умови перевезення та інші дані необхідні для належного виконання свого зобовязання експедитором зазначаються замовником у письмовій заявці (довіреності), яка є невідємною частиною договору, та підтверджує повноваження експедитора представляти замовника у відносинах з іншими організаціями для здійснення даного перевезення. Факс-колія заявки має юридичну силу оригіналу до моменту отримання оригіналів по пошті.

Вартість послуг експедитора по перевезенню вантажу, визначаються за погодженням сторін і зазначається в заявці (довіреності) на міжнародне перевезення вантажу.

У відповідності до п.п. 3.2. п. 3 договору № 246/11 від 29.04.2011р. послуги експедитора (зазначені в п. 1.2. цього договору), надані по даному договору, оплачуються замовником за заявкою (довіреністю) на міжнародне перевезення вантажу на підставі виставленого експедитором рахунку протягом 10 днів з моменту отримання оригіналів документів на вантаж.

Відповідно до заявки на міжнародне перевезення вантажу № 29 від 03.03.2014р. вартість перевезення становить 22000 грн.

Як зазначено в заявці, оплата здійснюється тільки після отримання оригіналів документів: ТТН (CMR), рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт.

На виконання умов договору № 246/11 від 29.04.2011р., заявки на міжнародне перевезення вантажу № 29 від 03.03.2014р. позивач організував перевезення вантажу автомобільним транспортом у напрямку: м. Стамбул (Туреччина) м. Бурса (Туреччина) м. Луцьк.

Перевезення вантажу здійснювало приватне підприємство «Статус-Нова» на підставі договору № П-064/12 від 14.06.2012р. на надання послуг з перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Факт перевезення вантажу підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними (CMR) № 077306 від 08.03.2014р., № 077435 від 08.03.2014р., № 077434 від 08.03.2014р., № 077313 від 08.03.2014р.

За результатом організації перевезення вантажу позивачем було виставлено відповідачу рахунки на оплату вартості № 153831 від 13.03.2014р., № 153832 від 13.03.2014р., № 153836 від 13.03.2014р., № 153835 від 13.03.2014р. на загальну суму 22000 грн.

Як пояснювала представник позивача в судовому засіданні, не заперечувала представник відповідача, відповідач оплату наданих послуг провів частково на суму 14 000 грн., на підтвердження цього подано копії платіжних доручень № 240864 від 29.07.2014р., № 1894694 від 29.08.2014р.

В рядку "Призначення платежу" платіжних доручень № 240864 від 29.07.2014р., № 1894694 від 29.08.2014р. відповідач вказував реквізити рахунків, виставлених позивачем, що свідчить про їх наявність у відповідача.

Повністю відповідачем були проведені оплати за виставленими рахунками № 153831 від 13.03.2014р., № 153832 від 13.03.2014р., № 153836 від 13.03.2014р. та МТТН № 077306 від 08.03.2014р., № 077435 від 08.03.2014р., № 077434 від 08.03.2014р.

Рахунок № 153835 від 13.03.2014р. на суму 11000 грн., виставлений на оплату вартості організації перевезення за МТТН № 077313 від 08.03.2014р., був оплачений частково на суму 3000 грн.

Отже, залишок заборгованості відповідача складає 8000 грн.

Претензією №534 від 15.02.2017р. позивач просив відповідача перерахувати заборгованість за надані послуги в розмірі 8000 грн.

Відповідач відповіді на претензію позивача не надав, залишку заборгованості не перерахував.

Як зазначено вище, позивач стверджував, що свої зобовязання за договором він виконав належним чином, що підтверджено актом надання послуг від 14.03.2014р., який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками юридичних осіб. Відтак, підписання відповідачем вищевказаного акту позивач вважав належним доказом виконання прийнятих на себе зобовязань за договором, а також достатньою підставою для здійснення відповідачем розрахунків за отримані послуги.

З наведеного суд вбачає, що підписання відповідачем акту надання послуг є наслідком виконання з боку позивача умов п.п. 3.2. п. 3 договору, а саме отримання відповідачем оригіналу товарно-транспортної накладної. Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач міг мати будь-які претензії чи зауваження щодо наданих послуг, а факт підписання ним акту надання послуг підтверджує відсутність таких претензій з боку відповідача.

Отже, підтвердженням факту надання послуг є акт надання послуг від 14.03.2014р., який підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств, а також міжнародна товарно-транспортна накладна № 077313 від 08.03.2014р., на якій є відмітка відповідача як вантажоодержувача про отримання товару. Отже, на день підписання акту надання послуг, відповідач вже мав оригінал МТТН.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов'язань відповідача за договором щодо оплати наданих послуг з організації перевезення вантажу є таким, що настав.

Наведеного висновку дійшов і Вищий господарський суд України в постанові від 15.03.2016р. по справі № 920/1043/15.

У відповідності із ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 929 Цивільного кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

У звязку з тим, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе за договором № 246/11 від 29.04.2011р. зобовязань, не перерахував плати за надані послуги перевезення в повному обсязі, позовна вимога про стягнення з нього 8000 грн. заборгованості обгрунтована і підлягає до задоволення.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 740,14 грн. процентів річних за період з 25.03.2014р. по 01.03.2017р., 7436,65 грн. збитків, завданих інфляцією, за квітень 2014р. лютий 2017р.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати наданих послуг, встановлених договором № 246/11 від 29.04.2011р., заявкою на міжнародне перевезення вантажу № 29 від 03.03.2014р., з нього відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України слід стягнути 740,14 грн. процентів річних за період з 25.03.2014р. по 01.03.2017р., 7436,65 грн. збитків, завданих інфляцією, за квітень 2014р. лютий 2017р.

Проценти річних нараховані позивачем відповідно до умов договору щодо строків оплати з врахуванням вимог ст. 625 ЦК України.

Щодо заперечень відповідача проти позову у звязку із спливом строків позовної давності про стягнення заборгованості, то суд вважає їх необгрунтованими з огляду на таке.

Статтею 925 Цивільного кодексу України встановлено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Однак, між сторонами у справі на підставі договору № 246/11 від 29.04.2011р. виникли правовідносини з транспортного експедирування.

Відтак, норма ст. 925 Цивільного кодексу України, на яку посилався відповідач, на правовідносини між сторонами у справі не поширюється.

У звязку із задоволенням позову на відповідача на підставі ст.49 ГПК України покладається судовий збір.

Керуючись ст.ст. 526, 599, 625, 901, 929 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 44, 49, ст. ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із дочірнього підприємства Автоскладальний завод №1 публічного акціонерного товариства Автомобільна компанія Богдан Моторс (43010, м. Луцьк, вул. Рівненська, 42, , р/р 63 Філія ПАТ «Відділення Промінвестбанк» в м. Луцьк, МФО 303138) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Глобал ОСОБА_1 (65005, м. Одеса, вул. Середня, 83-А, ) 8000 грн. заборгованості, 740 грн. 14 коп. процентів річних, 7436 грн. 65 коп. збитків, завданих інфляцією, 1600 грн. витрат, повязаних з оплатою судового збору.

Повне рішення складено: 05.05.2017р.

Суддя І. О. Якушева