ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Справа № 922/3093/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Поляк О.І. (доповідач),
суддів:Данилової М.В., Ходаківської І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз"
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 06.02.2017
у справі№ 922/3093/16 Господарського суду Харківської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ТРУБРЕМОНТ"
простягнення 130 159,05 грн,

за участю представників

від позивача: Купрієнко В.І.;

від відповідача: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.11.2016 у справі № 922/3093/16 (суддя Хотенець П.В.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2017(головуючий суддя - Слободін М.М., судді - Россолов В.В., Терещенко О.І.), у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 15.11.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 у справі № 922/3093/16 і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована порушенням і неправильним застосуванням господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст. 22, 526, 599, 611, 623, 852, 853 Цивільного кодексу України, ст.ст. 202, 217, 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 32, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України.

10.05.2017 до Вищого господарського суду України від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому ТОВ "ТРУБРЕМОНТ" просило відмовити в задоволенні касаційної скарги ПАТ "Укртрансгаз" в особі головного інженера філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз", а рішення Господарського суду Харківської області від 15.11.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 у справі № 922/3093/16 - залишити в силі.

У призначене судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні не скористався.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 02.06.2015 між ПАТ "Укртрансгаз" в особі головного інженера філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" (замовник) та ТОВ "ТРУБРЕМОНТ" (виконавець) було укладено договір № , згідно з п. 1.1 якого замовник доручив, а виконавець зобов'язався на свій ризик власними і залученими силами і засобами виконати відповідно до умов цього договору будівельно-монтажні роботи, інші роботи (ремонт ізоляційного покриття МГ ЄДК Ду-1000 на 179,050 - 180,897 км (L = 1 847 м) в Диканському ЛВУМГ в повному обсязі відповідно до вимог чинної нормативної і технічної документації, а замовник зобов'язався на умовах договору прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість.

Відповідно до п. 2.1 склад та обсяг послуг, що доручаються до надання виконавцю, визначені кошторисною документацією на надання послуг, яка є невід'ємною частиною договору (додаток № 1).

Згідно з п. 2.3 договору передбачені ним послуги виконавець надає в умовах діючого виробництва, яке є об'єктом підвищеної небезпеки.

Пунктом 3.1 договору сторони узгодили, що ціна договору становить 7 927 822,80 грн, в тому числі ПДВ (20%) - 1 321 303,80 грн.

Згідно з п. 4.6 договору замовник здійснює контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів і ціни наданих послуг (виконаних робіт) технічній і коштористній документації, діючим нормам і правилам. При виявленні відхилень замовник видає виконавцю письмові розпорядження про їх усунення, а при суттєвих порушеннях - приймає рішення про призупинення надання послуг.

Як встановлено господарськими судами, на виконання умов вказаного договору замовник прийняв від виконавця роботи на загальну суму 7 841 976,63 грн, які оплатив в повному обсязі, що підтверджується, зокрема, даними бухгалтерського обліку філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз".

Господарськими судами також встановлено, що при проведенні перевірки Державною фінансовою інспекцією України фінансово-господарської діяльності філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" було зроблено висновок № 05-21/27 від 22.04.2016, відповідно до якого встановлено завищення вартості робіт при проведенні робіт за договором від 02.06.2015 № в порушення ДБН Д.1.1.-1-2000.

Вважаючи, що внаслідок порушення ТОВ "ТРУБРЕМОНТ" Державних будівельних норм та правил, а також чинних нормативних актів щодо порядку визначення вартості будівництва та ціноутворення в будівництві, що підтверджується вищевказаним висновком, замовнику за договором від 02.06.2015 № було завдано збитки, ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "ТРУБРЕМОНТ" про стягнення з останнього на користь ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" завданих збитків в розмірі 130 159,05 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що сторони повністю виконали свої зобов'язання за договором підряду від 02.06.2015: відповідачем роботи виконані, а позивачем зазначені роботи прийняті та оплачені за цінами, узгодженими сторонами, що підтверджується підписаним сторонами без жодних зауважень актами виконаних підрядних робіт, кошторисною документацією. При цьому господарськими судами встановлена відповідність обсягів та вартості робіт, відображених в актах виконаних робіт, підписаних позивачем та відповідачем обсягам та вартості робіт, визначеним у відповідній проектно-кошторисній документації. Під час прийняття виконаних підрядних робіт позивач акту про виявлені недоліки не складав, про наявність недоліків та необхідність їх виправлення виконавцю (відповідачу) не повідомляв. Вимагаючи повернення частини виконаного за вказаним договором, позивач фактично вимагає перегляду ціни договору після його виконання, що є порушенням норм ст. 632 ЦК України. Крім того, позивачем не подано до суду доказів на підтвердження наявності у нього збитків в розумінні ст. 22 ЦК України чи доказів того, що мала місце протиправна поведінка відповідача, яка спричинила шкідливий результат для позивача, а відтак не може вважатися доведеним причинний зв'язок між заподіяною шкодою та поведінкою особи. При цьому, враховуючи встановлене судами належне виконання сторонами умов спірного договору, відсутні підстави для застосування до спірних відносин приписів ст. 623 ЦК України.

Суд касаційної інстанції погоджується з вказаними висновками господарських судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.ч. 1 - 3 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

При цьому ст.ст. 598, 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено господарськими судами, 02.06.2015 між позивачем та відповідачем було укладено договір № , предметом якого є виконання останнім будівельно-монтажних робіт на Магістральному газопроводі ЄДК Ду-1000 на 179,050 - 180,897 км (L = 1 847 м) в Диканському ЛВУМГ загальною вартістю 7 927 822,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Частиною 1 ст. 853 Цивільного кодексу України встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Господарськими судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторонами було повністю виконано свої зобов'язання за договором підряду від 02.06.2015, а саме відповідач у повному обсязі та у встановлені строки виконав будівельно-монтажні роботи на Магістральному газопроводі ЄДК Ду-1000 на 179,050 - 180,897 км (L = 1 847 м) в Диканському ЛВУМГ, а позивач зазначені роботи прийняв та оплатив за узгодженими сторонами цінами, що підтверджується підписаним позивачем та відповідачем без жодних зауважень актами виконаних підрядних робіт, кошторисною документацією. Під час прийняття виконаних підрядних робіт позивач акту про виявлені недоліки не складав, про наявність недоліків та необхідність їх виправлення виконавцю (відповідачу) не повідомляв. При цьому господарськими судами встановлено, що обсяг та вартість робіт, відображених в підписаних сторонами актах виконаних робіт, відповідає обсягам та вартості робіт, визначеним у відповідній проектно-кошторисній документації.

Таким чином, враховуючи встановлене господарськими судами належне виконання сторонами договору від 02.06.2015, зокрема повну оплату позивачем виконаних відповідачем робіт за ціною, що була узгоджена сторонами, а також враховуючи приписи ч. 3 ст. 632 ЦК України, відповідно до яких зміна ціни в договорі після його виконання не допускається, суд касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про те, що вимагаючи повернення частини грошових коштів, сплачених за виконані відповідачем та прийняті позивачем роботи, в якості збитків останній фактично просить переглянути ціну договору після його виконання, що в силу вказаних вище норм є неприпустимим.

Щодо стягнення з відповідача 130 159,05 грн в якості збитків, завданих останнім у зв'язку з порушенням ДБН, то суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Оскільки кошти, які ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" просить стягнути з ТОВ "ТРУБРЕМОНТ", отримано останнім як оплату належно виконаних за договором від 02.06.2015 робіт, вказані кошти не можуть вважатися збитками. При цьому позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що мала місце протиправна поведінка відповідача, яка спричинила шкідливий результат для позивача.

Отже, враховуючи належне виконання сторонами умов спірного договору підряду відповідно до його умов та згаданих норм права, недоведеність наявності в діях відповідача складу господарського правопорушення, висновки господарських судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для відшкодування відповідачем збитків, зокрема на підставі приписів ст. 623 ЦК України, є законними і обгрунтиованими.

Що стосується встановлення при проведенні перевірки Державною фінансовою інспекцією України фінансово-господарської діяльності філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз" завищення відповідачем вартості робіт при їх проведенні за договором від 02.06.2015 № в порушення ДБН Д.1.1.-1-2000, то, як обгрунтовано зазначили місцевий та апеляційний господарські суди, вказаний висновок не є належним і допустимим доказом, який підтверджує порушення відповідачем договірних зобов'язань і завдання позивачеві збитків, оскільки договір № від 02.06.2015 було виконано належним чином, відповідно до його умов, які були погоджені сторонами, в тому числі і вартість робіт, а виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

При цьому сам по собі акт документальної ревізії фінансово-господарської діяльності, яким встановлено завищення відповідачем вартості виконаних підрядних робіт за договором № від 02.06.2015, не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки згідно зі ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Тобто акт перевірки може бути підставою для вчинення процесуальних дій, зокрема пред'явлення позову до суду, однак не позбавляє позивача процесуального обов'язку доводити наявність порушення прав чи законного інтересу, що останнім зроблено не було.

Крім того, як встановлено господарськими судами, відповідач цілком правомірно застосував коефіцієнти кошторисного прибутку та адміністративних витрат щодо робіт на об'єкті будівництва "Ремонт ізоляційного покриття Магістрального газопроводу ЄДК Ду-1000 на 179,050 - 180,897 км (L = 1 847 м) в Диканському ЛВУМГ", зокрема з урахуванням категорії складності будівництва, а висновок Державної фінансової інспекції України № 05-21/27 від 22.04.2016 не містить будь-якого нормативно-правового обґрунтування неправомірності вказаних дій відповідача. В свою чергу, за результатами зустрічної перевірки ТОВ "ТРУБРЕМОНТ" Державною фінансовою інспекцією в Харківській області з питання документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з ПАТ "Укртрансгаз" та його філій за період з 01.06.2014 по завершений звітній місяць 2016 року порушень у застосуванні коефіцієнтів кошторисного прибутку та адміністративних витрат встановлено не було, що підтверджується довідкою № 06-12/33з від 01.04.2016.

З огляду на викладене, висновки господарських судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для відшкодування відповідачем заявлених позивачем збитків відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують, зводяться до необхідності переоцінки обставин справи, яким вже була надана оцінка господарськими судами попередніх інстанцій, а відтак в силу норм процесуального права є неприйнятними.

За таких обставин, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 у справі № 922/3093/16 слід залишити без змін, а касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" - без задоволення.

В силу ст. 49 ГПК України судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 у справі № 922/3093/16 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 у справі № 922/3093/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді М.В. Данилова

І.П. Ходаківська