ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 травня 2017 р. Справа № 918/919/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз"

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення заборгованості в сумі 78 867 564 грн. 72 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_1;

від відповідача: представник ОСОБА_2;

від відповідача: представник ОСОБА_3;

від третьої особи: представник ОСОБА_4

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (надалі Позивач або ПАТ "Укртрансгаз") звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (надалі Відповідач або ПАТ "Рівнегаз") в якому просить стягнути з останнього 46 346 529,79 грн., з яких: 38 117 465,99 грн. заборгованість за надані послуги з балансування обсягів природного газу, 4 398 307,47 грн. пені, 2 592 340,02 грн. 7 % від суми простроченої заборгованості, 869 889,35 грн. інфляційниих та 368 526,96 грн. 3 % річних.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що у звязку з не врегулюванням Відповідачем негативного місячного небалансу в лютому, березні, травні та червні 2016 року в обсязі 5176,486 тис. куб. м. у строк та в порядку, визначеними умовами Договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015 року та Кодексом, Позивач надав Відповідачу послуги балансування, про що були складені та направлені Відповідачу односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу та рахунки. Однак, Відповідач не оплатив надані Позивачем послуги балансування для врегулювання негативного місячного небалансу місяці небалансу 2016 року в обсязі 5176,486 тис. куб. м. вартістю 38 117 465,99 грн. у належний для цього строк, чим порушив умови п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу, що вказує на порушення умов Договору Відповідачем. Крім того, Позивач вважає, що факт надання останнім послуг балансування для врегулювання негативного місячного небалансу в місяцях небалансу 2016 року в обсязі 5176,486 тис. куб. м. з оформленням відповідних актів/коригуючих актів про надання послуг балансування обсягів природного газу є правомірними правочинами, вчинення та дійсність яких не може ставитись під сумнів і який спрямований на набуття Позивачем прав у спірних правовідносинах щодо оплати Відповідачем наданих йому послуг балансування по Договору та встановлення для Відповідача відповідного обов'язку здійснити оплату таких послуг на умовах передбачених Договором та Кодексом.

20.09.2016 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд стягнути з відповідача 50 804 366, 97 грн., з яких: 42 572 746,86 грн. заборгованість за надані послуги, 4 398 307,47 грн. пені, 2 592 340,02 грн. 7 % від суми простроченої заборгованості, 869 889,35 грн. інфляційних та 371 083,27 грн. 3 % річних. Подана позивачем заява відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України та приймається судом до розгляду.

13.10.2016 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд стягнути з відповідача 56 285 676,38 грн., з яких: 48 054 056,27 грн. заборгованість за надані послуги, 4 398 307,47 грн. пені, 2 592 340,02 грн. 7 % від суми простроченої заборгованості, 869 889,35 грн. інфляційних та 371 083,27 грн. 3 % річних. Подана позивачем заява відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України та приймається судом до розгляду.

Відповідач надав суду письмовий відзив на позов в якому позовні вимоги Позивача не визнає, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Проведення взаєморозрахунків на умовах, визначених Законом "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно - енергетичного комплексу", за участю бюджетів усіх рівнів дозволяється лише на суму заборгованості, що виникла з причин: неповної оплати видатків, передбачених бюджетами всіх рівнів та фінансування пільг та субсидій, встановлених законодавством відносно оплати за енергоносії.

Тобто, державою офіційно визнається неможливість підприємства ПЕК, тобто Відповідача, забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності Відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою було прийнято норми ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", норми Закону про державний бюджет на відповідний рік, в якому передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, норми п. 11 ч. 1 ст. 20, п. 8 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", п. 5 ч. 1 ст. 12, п. 5 ч. ст. 13, п. 5 ч. 1 ст. 14, п. 5 ч. 1 ст. 15, п. 7 ч. 1 ст. 16, ст. 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також низку законодавчих актів. На виконання таких законодавчих актів прийнято підзаконні нормативні акти, як то Постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20, спільний наказ Міненерго та Мінфін України від 03.08.2015 № 493/688, тощо.

Так, на виконання зазначених вище Порядків за участю як Позивача так і Відповідача укладались спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету. Підписання Спільних протокольних рішень, є елементами процедурного оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету. Оформлення документів, в тому числі, Спільних протокольних рішень взаєморозрахунків є процедурою реалізації цього права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів та фактичних розрахунків за рахунок бюджетних коштів.

Таким чином, Держава, шляхом запровадження спеціалізованих нормативних актів, виконання яких поклала на свої інститути влади, запровадили новий механізм взаєморозрахунків між Відповідачем та Позивачем, чим внесла в господарські правовідносини Відповідача та Позивача, елементи адміністративного та бюджетного права.

З метою виконання зазначених норм, Відповідачем було направлено Позивачу відповідні спільні протокольні рішення, що підтверджується листами від 18.05.2016 № 863, від 21.06.2016 № 1087, від 22.07.2016 № 1.3-СЛ-1267-0716. Вищезазначені спільні протокольні рішення підписані та скріплені печаткою зі сторони Позивача.

Проте, зазначені спільні протокольні рішення не були підписані з боку НАК "Нафтогаз України", як "останньої сторони" у даних протокольних рішеннях. Так, листом № 7-5378/1.8-16 від 15.08.2016 р. ним повернуто без підписання протокольні рішення, що свідчить про зловживання владою та про перешкоджання відповідачу виконати зобовязання за договором. ТОВ "Рівнегаз збут" повторно надіслав на адресу НАК "Нафтогаз України" листа та спільні протокольні рішення для підписання.

Таким чином, Відповідач, не може, в силу норм діючого законодавства України, в тому числі попередньо затвердженого алгоритму розподілу коштів, вплинути на процес здійснення розрахунків з Позивачем, не інакше, як дотримуватись визначеного механізму передбаченого у відповідних нормативно-правових актах, що регулюють відповідні правовідносини.

Ввраховуючи вищевикладене, Позивач, Відповідач та НАК "Нафтогаз України" є пов'язаними підприємствами. Товариство не може нести відповідальність за дії НАК "Нафтогаз України", який контролює як діяльність сторін у справі, так і має вирішальне слово при підписанні спільних протокольних рішень для перерахунку коштів з бюджету. Крім того, вважаємо, що договір № НОМЕР_1 транспортування природного газу від 17.12.2015 року є не укладеним.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 01.11.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

15.11.2016 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд стягнути з відповідача 78 867 564,72 грн., з яких: 70 635 944,61 грн. заборгованість за надані послуги, 4 398 307,47 грн. пені, 2 592 340,02 грн. 7 % від суми простроченої заборгованості, 869 889,35 грн. інфляційних та 371 083,27 грн. 3 % річних. Подана позивачем заява відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України та приймається судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 15.11.2016 року зупинено провадження по справі № 918/919/16 та зобов'язано ПАТ "Укртрансгаз", ПАТ по газифікації та газопостачанню "Рівнегаз", ПАТ "НАК "Нафтогаз України" повідомити Господарський суд Рівненської області про результати розгляду справи № 910/20270/16 в Господарському суді міста Києва.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.01.2017 року ухвалу господарського суду Рівненської області від 15.11.2016 року у справі № 918/919/16 скасовано, справу № 918/919/16 передано на розгляд до господарського суду Рівненської області.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 23.01.2017 року поновлено провадження у справі № 918/919/16 та призначено справу до розгляду.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 27.01.2017 року зупинено провадження по справі № 918/919/16 до повернення матеріалів справи до Господарського суду Рівненської області.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2017 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.01.2017 у справі №918/919/16 Господарського суду Рівненської області залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 04.2017 року прийнято справу № 918/919/16 до провадження суддую ОСОБА_5, провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду.

18.04.2017 року Відповідач надав суду письмовий відзив на позов в якому позовні вимоги Позивача не визнає, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню посилаючись на те, що розрахунки з позивачем за поставлений природний газ були проведенні на підставі Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків та теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на загальну суму 78 774 839,60 грн.

Підписання та в подальшому належне оформлення спільних протокольних рішень, свідчить, що сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги з транспортування газу, надані відповідно до договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015 року. Тобто, зраховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору № від 17.12.2015 року.

Таким чином, враховуючи наявність домовленості щодо зміни порядку і строків проведення розрахунків і те, що відповідний строк не настав, вважаємо, що підстави для стягнення коштів по даній справі відсутні, а звернення з позовом є передчасним.

Крім того, на виконання вищевказаних спільних протокольних рішень, позивачу було перераховано кошти в розмірі 78 774 893,60 грн.

Таким чином, заборгованості за надані послуги з балансування обсягів природного газу, заявлені Позивачем до стягнення, погашено в повному обсязі.

Разом з тим, Відповідач зазначає, щоПАТ "Рівнегаз" у встановленому порядку виконував положення спільних зтокольних рішень, що свідчить про належне виконання останнім своїх зобов'язань в цій частині за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № НОМЕР_1 від 17.12.2015 р.

Укладаючи вищевказані спільні протокольні рішення, позивач і відповідач керувалися спеціальним нормативно-правовим актом, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р., якою затверджений Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Отже, розрахунки за договором проведені на умовах, визначених п. 9.4 Договору та з дотриманням умов підписаних та профінансованих спільних протокольних рішень, якими погашено всю суму заборгованості за пільгами і субсидіями, наданими населенню.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що в частині стягнення заборгованості за надані послуги з балансування обсягів природного газу в сумі 70 635 944,61 грн. провадженні у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, в решті позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

17 грудня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (Оператор) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (Замовник), був укладений договір № НОМЕР_1 транспортування природного газу (надалі - Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору, за цим Договором Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (далі - Послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг.

За змістом п. 2.2. Договору визначено, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 9.1. та п. 9.4. Договору, у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов'язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Відповідача визначається відповідно до Кодексу. Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Позивача на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Відповідачем відповідно до Кодексу та розділу IX цього Договору (п. 11.4. Договору).

Позивачем на виконання умов Догоговору та Кодексу встановлено наявність у Відповідача негативного місячного небалансу в лютому, березні, травні, червні, липні, серпні та вересні 2016 року в обсязі 9 372,352 тис. куб. м.

У звязку з не врегулюванням Відповідачем негативного місячного небалансу в лютому, березні, травні та червні 2016 року в обсязі 9 372,352 тис. куб. м. у строк та в порядку, визначеними умовами Договору та Кодексом, Позивач, відповідно до вимог п. п. 9.1-9.5, 11.4 Договору, Кодексу, надав Відповідачу послуги балансування, про що були складені та направлені Відповідачу односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу та рахунки:

- за лютий 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 3198,555 тис. куб. м. - № 02-16--БАЛАНС від 29.02.2016 року та № 02-16- -БАЛАНС/КОР від 31.03.2016 року на загальну вартість таких послуг у розмірі 23 946 941,58 грн. з рахунками № 02-16--БАЛАНС від 29.02.2016 року та № 02-16- -БАЛАНС/КОР від 31.03.2016 року;

- за березень 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 1029,876 тис. куб.м. - № 03-16--БАЛАНС від 31.03.2016 року на загальну вартість таких послуг у розмірі 7 799 456,93 грн. з рахунком № 03-16--БАЛАНС від 31.03.2016 року;

- за травень 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 788,450 тис. куб.м. - № 05-16--БАЛАНС від 31.05.2016 року на загальну вартість таких послуг у розмірі 5 287 030,32 грн. з рахунком № 05-16--БАЛАНС від 31.05.2016 року;

- за червень 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 159,605 тис. куб.м. - № 06-16--БАЛАНС від 30.06.2016 року на загальну вартість таких послуг у розмірі 1 084 037,16 грн. з рахунком № 06-16--БАЛАНС від 30.06.2016 року;

- за липень 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 662,515 тис. куб.м. - № 07-16--БАЛАНС від 31.07.2016 року на загальну вартість таких послуг у розмірі 4 455 280,87 грн. з рахунком № 07-16--БАЛАНС від 31.07.2016 року;

- за серпень 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 750,412 тис. куб.м. - № 08-16--БАЛАНС від 31.08.2016 року на загальну вартість таких послуг у розмірі 5 481 309,41 грн. з рахунком № 08-16--БАЛАНС від 31.08.2016 року;

- за вересень 2016 року, обсяг негативного місячного небалансу становить 2 782,940 тис. куб.м. - № 09-16--БАЛАНС від 30.09.2016 року на загальну вартість таких послуг у розмірі 22 581 888,34 грн. з рахунком № 09-16--БАЛАНС від 30.09.2016 року.

Разом з тим, після порушення провадження у справі, Відповідачем було повністю сплачено заборгованість на загальну суму 70 635 944,61 грн., що підтверджується спільними протокольними рішеннями та платіжними дорученнями № № 84-90 від 12.12.2016 року.

Згідно з пунктом 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі Постанова).

За таких обставин, коли зібраними у справі доказами підтверджується сплата відповідачем заборгованості за надані послуги з балансування обсягів природного газу, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення 70 635 944,61 грн. заборгованості, у зв'язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Посилаючись на п. 13.1. та п. 13.5 Договору, ч. 2 ст. 231 ГК України, ст. 625 ЦК України, Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню у розмірі 4 398 307,47 грн., 2 592 340,02 грн. 7 % від суми простроченої заборгованості, 869 889,35 грн. інфляційних та 371 083,27 грн. 3 % річних.

Як вбачається з матеріалів справи позов обгрунтований простроченням Відповідачем строків оплати послуг з балансування обсягів природного газу, на підставі Договору № НОМЕР_1 транспортування природного газу від 17.12.2015 року.

Проте, за результатами розгляду матеріалів справи, судом встановлено, що розрахунки з Позивачем за послуги з балансування обсягів природного газу, на підставі Договору № НОМЕР_1 транспортування природного газу від 17.12.2015 року були проведенні Відповідачем на підставі Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків та теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (надалі Порядок).

Відповідно до ст.7 Господарського кодексу України, відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно з ст. 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність субєктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходжння до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз". Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 "Про затвердженим Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (надалі Порядок).

Аналіз наведеного Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Відповідно до положень статті 1 та 3 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке мас кількісні, часові та цільові обмеження; бюджетне зобов'язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому. Бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 102 Бюджетного кодексу України). Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, (надалі Порядок № 256) визначає механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати.

Фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 p. № 20 (пункти 2,5 Порядку № 256).

Згідно з пунктом 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу.

Суми субвенцій, не використані головним розпорядником коштів за призначенням протягом бюджетного року, перераховуються органами Державної казначейської служби до державного бюджету в останній робочий день бюджетного року (пункт 12 Порядку № 256). Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Аналіз наведених норм передбачає адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема на оплату природного газу.

Згідно з п. 1 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, цей Порядок визначає механізм перерахування субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз" (надалі - субвенція).

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (надалі - ПЕК), визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов'язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг - а саме витрат на придбання природного газу у гарантованого постачальника, його транспортування магістральними та внутрішньопромисловими газопроводами, переміщення розподільними газопроводами.

Тобто, державою офіційно визнається неможливість підприємства ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності Відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою було прийнято норми ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги ", норми Закону України про державний бюджет на відповідний рік, в якому передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг та субсидій, норми п. 11 ч. 1 ст. 20, п. 8 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 5 ч. 1 ст. 12, п. 5 ч. ст. 13, п. 5 ч. 1 ст. 14, п. 5 ч. 1 ст. 15, п. 7 ч. 1 ст. 16, ст. 20 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також низку інших законодавчих актів. На виконання таких законодавчих актів прийнято підзаконні нормативні акти, як то Постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20, спільний наказ Міненерго та Мінфін України від 03.08.2015 № 493/688, тощо.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов"язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного) застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Так, на виконання зазначених вище Порядків за участю як Позивача так і Відповідача укладались протягом 2016 року спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України.

Підписання Спільних протокольних рішень, є елементами процедурного оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету.

Оформлення документів, в тому числі, Спільних протокольних рішень взаєморозрахунків є процедурою реалізації цього права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів фактичних розрахунків за рахунок бюджетних коштів.

Держава, шляхом запровадження спеціалізованих нормативних актів, виконання яких поклала на свої інститути влади, запровадила новий механізм взаєморозрахунків між Відповідачем та Позивачем, чим внесла в господарські правовідносини Відповідача та Позивача, елементи адміністративного та бюджетного права.

Введення Державою в господарські правовідносини елементів адміністративного та бюджетного права призвело до зміни істотних умов Договору транспортування природного газу, який діяв протягом 2015 року в частинні, строків, розміру, форми оплати його вартості, фактично поклавши їх на наступні органи державної влади:

- Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області - органу відповідальному за операції по рахунку відкритого в них;

- Департамент фінансів Рівненської облдержадміністрації - органу, який є фактичним розпорядником державних коштів.

Покладення вищевказаних обовязків на органи державної влади, позбавило Відповідача можливості самостійно впливати в повній мірі на правовідносини за Договором транспортування природного газу, в частинні виконання обовязку з оплати послуг балансування обсягів природного газу. Відсутність правових важелів впливу на дані правовідносини прямо виключає наявність вини Відповідача за не виконання або неналежне виконання обовязків за вищевказаним Договором.

Відсутність вини (як обовязкового елементу складу правопорушення), тягне за собою відсутність відповідальності, в тому числі у вигляді господарських санкцій.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005 року № 20, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської облдержадміністрації, ПАТ "Укртрансгаз" та ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" підписані Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 та проведені відповідні оплати, а саме:

- Спільне протокольне рішення № 20/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачагння, природнмий газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 2 448 176,49 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 89 від 12.12.2016 р.);

- Спільне протокольне рішення № 27/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачагння, природнмий газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 31 044 854,97 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 88 від 12.12.2016 р.)

- Спільне протокольне рішення № 28/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачагння, природнмий газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 3 091 050,37 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 90 від 12.12.2016 р.);

- Спільне протокольне рішення № 29/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачагння, природнмий газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 3 589 038,62 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 87 від 12.12.2016 р.);

- Спільне протокольне рішення № 30/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачагння, природнмий газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 31 833 677,43 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 86 від 12.12.2016 р.);

- Спільне протокольне рішення № 31/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачагння, природнмий газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 3 412 412,94 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 85 від 12.12.2016 р.);

- Спільне протокольне рішення № 32/утг від 05.12.2016 року про організацію взаєморозрахунків за теплопостачагння, природнмий газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України на суму 3 355 682,78 грн. (проведено оплату згідно платіжного доручення № 84 від 12.12.2016 р.).

За умовами вищевказаних Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків передбачалося надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору № НОМЕР_1 транспортування природного газу від 17.12.2015 року.

Так, за змістом пункту 3 Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою Спільним протокольним рішенням.

Таким чином сторони, в тому числі ПАТ "Укртрансгаз" (сторона остання по Спільних протокольних рішеннях), підписавши дані протокольні рішення, узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору № НОМЕР_1 транспортування природного газу від 17.12.2015 року.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Укладаючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету на надання пільг, субсидій і компенсацій населенню, позивач і відповідач керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, якими передбачається процедура розрахунку і надання населенню не тільки теплової енергії, а і пільг, субсидій та компенсацій на оплату тепло-, водопостачання, зокрема Постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005р., якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій і Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 25.11.2016 р. № 754/1032, яким затверджено зміни до Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Відповідно до п.п. 1.1-1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року № 493/688 (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 25 листопада 2016 року № 754/1032), цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок", ПАТ "УКРТРАНСГАЗ", ПАТ "Укргазвидобування", виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами та іншими учасниками розрахунків за природний газ, послуги з постачання, розподілу та транспортування природного газу, в тому числі послуги замовленої потужності, фізичного транспортування природного газу, балансування обсягів природного газу (далі - послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу), теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року N 20 (далі - Порядок)." Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку. Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з п.п. 2.1-2.3 вищевказаного Порядку постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів. Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Пунктами 2.5., 2.6. зазначеного Порядку встановлено, що не пізніше наступного дня після підписання останнім учасником розрахунків спільного протокольного рішення (з присвоєнням номера та дати) усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, подають до Казначейства та органів Казначейства, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення. Платіжні доручення на перерахування коштів до Державного бюджету України надаються учасниками розрахунків не пізніше 12.00 останнього операційного дня поточного місяця. Виділення коштів здійснюється лише за наявності платіжних доручень, наданих усіма учасниками розрахунків до Казначейства та органів Казначейства. Органи Казначейства перевіряють правильність оформлення платіжних доручень на відповідність підписаним спільним протокольним рішенням. Розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Із змісту спільних протокольних рішень вбачається, що останніми передбачалось надання державою коштів на погашення заборгованості за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню послуг, а також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015 року.

Таким чином, спільні протокольні рішення та платіжні доручення про перерахування позивачу отриманих коштів як вартість пільг та субсидій населенню, є підтвердженням того, що відповідні розрахунки здійснювались в межах договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015 року та є процедурою погашення зобов'язань ПАТ по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" по оплаті за послуги з балансування обсягів природного газу у визначеному місяці в розмірі отриманих по спільному протокольному рішенню сум пільг та субсидій населенню.

Відтак, сторонами по Договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015 року за їх взаємною згодою і домовленістю було змінено порядок проведення остаточного розрахунку з метою надання населенню права на отримання пільг з оплати послуг за постачання газу, та були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів.

Крім того, Верховний Суд України при розгляді справ щодо застосування у подібних правовідносинах норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, та санкцій, передбачених умовами договору купівлі-продажу природного газу, зазначив, що необхідною умовою для їх застосування є те, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи, і, відповідно до якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. Укладенням договору про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу (постанови Верховного Суду України від 10.02.2016 у справі № 902/1652/13, від 25.03.2015 у справі № 924/1265/13, від 09.09.2014 у справах №№ 5011-1/1043-2012-42/528-2012, 5011-35/1272-2012-42/527-2012, 5011-35/1533-2012-19/522-2012 та ін.).

Отже, Відповідач на виконання умов договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015 року та спільних протокольних рішень, повністю розрахувався за послуги з балансування обсягів природного газу, не прострочив виконання грошового зобов'язання, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача заявлених сум Позивачем.

З огляду на вищевказані обставини, що стосуються порядку розрахунків, можна цілком обєктивно стверджувати, що Відповідач, не міг, в силу норм діючого законодавства України, в тому числі попередньо затвердженого алгоритму розподілу коштів, вплинути на процес здійснення розрахунків з Позивачем.

Таким чином, суд констатує, що в діях Відповідача відсутня вина, а відтак не може бути застосовано наслідків передбачених ЦК України, у разі прострочення виконання зобовязання боржником, що підтверджується відповідними обставинами справи та нормами чинного законодавства України.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статями 49, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" 70 635 944 грн. 61 коп. за послуги з балансування обсягів природного газу.

2. В решті позову в задоволенні відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано "15" травня 2017 року.

Суддя Марач В.В.