ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.04.2017 Справа № 904/4310/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ТЬЮБ"

про стягнення заборгованості у розмірі 47 153,23 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_2, дов. № 1 від 14.09.17р.

Відповідача - ОСОБА_3, дов. № 123 від 26.12.17р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просив стягнути з Відповідача борг у сумі 47 153,23грн., що складається з: 38 140,00 грн. основний борг, 5 353,41 грн. пеня, 566,73 грн. 3% річних, 3 093,09 грн. інфляційні.

27.04.17р. Позивач надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій, у звязку із сплатою Відповідачем суми основного боргу 12.04.17р., тобто після звернення Позивачем до суду, просив стягнути з Відповідача, 5 675,26 грн. пені, 601,21 грн. 3% річних, 3 835,28 грн. інфляційних.

Однак, Позивачем не надано доказів направлення зазначеної заяви Відповідачеві, а тому суд розглядає позовні вимоги в їх первісному стані.

Відповідач позов визнав частково, підтвердив розрахунки Позивача, крім розрахунків пені, нарахування якої вважає безпідставною, оскільки у договорі сторони не узгодили конкретний розмір пені, отже нарахування Позивачем пені та її стягнення є неправомірним.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.03.16р. сторонами укладено Договір №20160197/382-16-ДК (далі Договір), за п.1.1. якого Виконавець (Позивач) зобовязався виконати роботу за завданням Замовника (Позивача), а Замовник зобовязався прийняти та оплатити роботу, виконану в рамках та на умовах даного Договору:

- роботи з часткового технічного огляду (ЧТО) вантажопідйомних машин;

- роботи з технічного діагностуванню (ТД) вантажопідйомних механізмів (машин) з видачею експертного висновку про можливість подальшої експлуатації, розробка технічної документації на ремонт металоконструкцій з застосуванням зварювання, здійснення електровимірювань, геозйомка шляхів вантажопідйомних кранів;

- роботи з позачергового повного технічного огляду (ППТО) вантажопідйомного обладнання;

- роботи з планового технічного огляду вантажопідйомних машин;

- роботи з паспортизації вантажопідйомного обладнання.

Згідно з п.4.1. Договору вартість Договору складає 216 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 36 000,00грн.

Фактична сума Договору складає суму підписаних обома Сторонами актів здавання-приймання виконаних робіт та не може перевищувати вартість договору, встановлену в п.4.1. (п. 4.2. Договору).

Згідно з п. 4.3. Договору у випадку необхідності проведення додаткових робіт (тільки у тому випадку, якщо проведення цих робіт не можна було передбачити первісно), Виконавець зобовязаний письмово попередити про це Замовника не пізніше 3-х днів. До повідомлення повинні бути додані документи, що обґрунтовують збільшення суми. Якщо замовник своєчасно не повідомив Замовника про необхідність перевищення суми то він зобовязується виконати Договір підряду в сумі, встановленій даним Договором. Замовник зобовязаний протягом 3-х днів після повідомлення надати Виконавцю відповідну відповідь про підтвердження чи про відмову від додаткових робіт.

Позивач виконав свої договірні зобовязання на загальну суму 38 140,00 грн., що підтверджується: актом здачі-приймання наданих послуг №1 від 13.06.16р. на суму 1 520,00 грн., актом №2 від 13.06.16р. на суму 16 250,00 грн., актом №3 від 13.06.16р. на суму 700,00 грн., актом №4 від 13.06.16р. на суму 6 750,00 грн., актом №5 від 08.08.16р. на суму 7 650,00 грн., актом №6 від 08.08.16р. на суму 1 900,00 грн., актом №7 від 08.08.16р. на суму 620,00 грн., актом №8 від 08.08.16р. на суму 2 750,00 грн.

Замовник проводить оплату Виконавцю після підписання акту здачі-приймання робіт уповноваженими представниками сторін, по мірі виконання робіт, згідно з Додатком № 1 та виставлення Виконавцем відповідних рахунків протягом 90 календарних днів (п. 5.1. Договору).

Згідно з п. 12.3. Договору Замовник за даним Договором несе наступну відповідальність: за прострочку виконання зобовязань згідно з п. 5.1. даного Договору, нараховується пеня в розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочки (затримки).

Строк оплати за надані послуги за Договором настав.

Відповідач свої договірні зобовязання виконав несвоєчасно.

З посиланням на п.5.1. Договору, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував пеню 5 353,41 грн. за період прострочки з 12.09.16р. по 31.03.16р., та з 08.11.16 п. 31.03.17р.

Крім того, з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивачем нараховані 3% річних - 566,73 грн. за період прострочки з 12.09.16р. по 31.03.16р., та з 08.11.16 п. 31.03.17р. та індекс інфляції 3 093,09 грн. за період прострочки з листопада 2016р. по березень 2017р.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Під час розгляду справи Позивач повідомив, що 12.04.17р. Відповідачем сплачено суму основного боргу у розмірі 38 140,00 грн.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання (ст.901 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 1-1 статті 80 ГПК України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач підтвердив, що допустив прострочку за Договором та надав заперечення щодо нарахування пені за прострочення оплати.

Перевіривши розрахунки Позивача, суд частково погоджується з позицією Відповідача про відсутність підстав для стягнення пені.

Так, п.1 ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як роз'яснено в абзацах 3,4 п.2.1 та п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише у разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини. Господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім ч.2 ст.231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

У вчиненому сторонами правочині розмір нарахування пені не визначено, а зазначено лише загальну умову (пункт 12.3 Договору) про те, що у випадках порушення терміну оплати виконаних робіт, замовник несе відповідальність у вигляді пені у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ. Однак, таке формулювання не означає встановлення договором права Позивача на нарахування пені у певному розмірі за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Решту розрахунків Позивачем проведено вірно.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, стягненню підлягають: 566,73 грн. 3 % річних, 3 093,09 грн. індексу інфляції, у частині вимог про стягнення 38 140,00 грн. основного боргу, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог, з урахуванням того, що спір виник з вини Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ТЬЮБ", 53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 56 (код 35537363) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС", 49040, м. Дніпро, пров. Джинчарадзе, 8, (код 32349901) 566,73 грн. індексу інфляції, 3 093,09 грн. - 3% річних, 1 418,35 грн. - судового збору.

Провадження у справі у частині вимог про стягнення з Відповідача основного боргу у розмірі 38 140,00 грн. припинити.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 28.04.2017

Суддя С.Г. Юзіков