РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017Справа №910/2109/17

За позовом публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни

до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Фаворит"

про стягнення 870 043,62 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - Радзевіл А.В. за дов. № 2473/16 від 11.11.16 р.

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Фаворит" про стягнення 870 043,62 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Кредитним договором №К-6853/2-980 від 22.05.2013 року, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 516 795,00 грн - суму заборгованості за кредитом, 186 652,32 грн - заборгованість по процентам, 77 519,24 грн - пені, 22493,30 грн - пені за процентами, 10816,20 грн - комісія, 1622,43 грн - пеня за несплату комісії, 54 145,33 грн - пені за невиконання п.3.3.19 Кредитного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2017 року порушено провадження у справі № 910/2109/17.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, своїм правом на надання відзиву не скористався, неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи, в зв'язку з чим ухвалою суду від 13.04.2017 року розгляд справи було відкладено.

Відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 25.04.2017 року, мотивоване неможливістю у визначений день забезпечити явку представника відповідача та неможливістю у визначений строк підготувати витребувані судом документи. При цьому відповідачем не зазначено обставин за яких не можливе направлення повноважного представника в судове засідання.

Суд розглянувши дане клопотання відмовив в його задоволенні з огляду на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт відсутності у відповідача, як юридичної особи, можливості направити представника у судове засідання. Доказів того, що керівництво відповідача, яке в силу ст. 28 Господарського процесуального кодексу України може бути представником юридичної особи, не в змозі прийняти участь в судовому засіданні також не подано.

Відповідач мав достатньо часу для виконання вимог суду у даній справі, з врахуванням того, що провадження у даній справі порушено ухвалою від 13.02.2017 року.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відсутні обставини, які перешкоджають розгляду справи в даному засіданні.

Крім цього, відповідно до частини другої статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право, зокрема, подавати докази та брати участь в їх дослідженні. Нез'явлення відповідача в судові засідання з неповажних причин, спрямоване на штучне затягування судового процесу, а тому суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

У судовому засіданні 25.04.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.05.2013 між публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (кредитодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Фаворит" (позичальник) укладено кредитний договір № К-6853/2-980 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти - "кредит", а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, встановлені цим договором (угодами) до нього, що складають невід'ємну частину договору.

Згідно з п. 1.1.1. кредитного договору кредит надається на суму 986 250,00 грн.

Відповідно до п. 1.1.2. кредитного договору термін остаточного повернення кредиту 20.05.2016 року включно, якщо такий термін (строк) не наступить раніше з підстав, що передбачені умовами цього договору або чинним законодавством.

Згідно з п. 3.3.3. кредитного договору, позичальник взяв на себе обов'язок повернути кредит відповідно до умов п. 2.3. цього договору зі сплатою процентів за фактичний строк користування та сплатою штрафних санкцій при порушені умов договору.

Спір виник внаслідок того, що позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а тому відповідач має сплатити наявну заборгованість та штрафні санкції.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 1.1.4 кредитного договору надання кредиту здійснюється на підставі заяви не пізніше ніж за 3 (три) банківських дня до бажаної дати отримання кредиту.

Свої зобов'язання за договором позивач на підставі відповідної заяви відповідача виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особовому рахунку позивальника.

Відповідно до п. 2.3. договору передбачено, що позичальник здійснює повернення кредиту у валюті кредиту платіжними дорученнями на відкритий йому позичковий рахунок у строк (термін), визначений графіком погашення, що наведений у додатку № 1 не пізніше терміну (строку), вказаного в п. 1.1.2. цього договору.

У відповідності до графіку повернення кредиту наведеного у додатку № 1 до кредитного договору, термін остаточного повернення кредиту встановлено 22.05.2016.

Відповідно до п. 1.1.3. договору, процентна ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 24% річних.

Згідно з п. 1.5 договору позичальник сплачує щорічно на користь кредитодавця комісію за надання кредиту в розмірі 1% (один процент) від суми залишку тіла кредиту, який буде фіксуватися кожен рік станом на дату, що відповідає даті підписання кредитного договору.

Згідно з п. 2.3 договору позичальник здійснює повернення кредиту у валюті кредиту платіжними дорученнями на відкритий позичковий рахунок у строк (термін), визначені графіком погашення, що наведений у додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до п. 2.6.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються не рідше одного разу в місяць та/або в останній робочий день місяця за період з дати першого перерахування коштів з позичкового рахунку по день, що передує даті нарахування (по останній календарний день поточного місяця), та надалі за період з дати попереднього нарахування (першого числа поточного місяця) по останній календарний день поточного місяця (по день, що передує даті нарахування), а також в день остаточного повернення кредиту.

Згідно з п. 2.7.1 кредитного договору проценти нараховані за місяць відповідно до п. 2.6. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити на рахунок № 6853, відкритий у кредитодавця, щомісяця, не пізніше 10 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, сплаті процентів за користування кредитними коштами та сплаті комісії в передбачені кредитним договором строки не виконав, а відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить: 516 795,00 грн. боргу по сплаті кредиту, 186 652,32 грн. боргу по сплаті процентів за користування кредитом, 10816,20 грн. боргу по сплаті комісії.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, що складається з 516 795,00 грн. боргу по сплаті кредиту, 186 652,32 грн. боргу по сплаті процентів за користування кредитом, 10816,20 грн. боргу по сплаті комісії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов кредитного договору, у визначені строки оплату по погашенню кредиту, сплаті процентів та комісії не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 4.2 кредитного договору передбачено, що у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів та комісій, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми відповідного непогашеного платежу за кожний день прострочення виконання.

У відповідності до п.4.9. договору строк позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій (неустойки, пені, штрафу) складатиме 3 роки.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні кредитного договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов'язання щодо здійснення платежів за кредитним договором.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті кредиту, процентів та комісії позичальник не виконав, позивачем нараховані: 77 519,24 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 22 493,30 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів, 1622,43 грн. пені за несвоєчасне погашення комісії.

Вимоги позивача в частині стягнення 77 519,24 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 22 493,30 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів, 1622,43 грн. пені за несвоєчасне погашення комісії обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Пунктом 3.3.19 кредитного договору передбачено, що якщо договором застави/іпотеки, які укладені в забезпечення зобов'язань за цим Договором, передбачено обов'язкове страхування предмету застави, до моменту отримання грошових коштів застрахувати або забезпечити страхування майновим поручителем на користь кредитодавця заставне майно в акредитованій кредитодавцем страховій компанії та забезпечити безперервне подовження страховки на період дії цього договору .

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження укладення між сторонами договорів забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, які б надали можливість встановити обов'язковість страхування предмету застави, а тому суд позбавлений можливості встановити як обов'язковість страхування предметів застави для відповідача, так і обов'язковість надання відповідачем позивачу документів страхування предметів застави.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача 54 145 грн 13 коп - пені за порушення п.3.3.19 кредитного договору.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Фаворит" (03151, м. Київ, вул. Волинська, № 10 літера А, офіс № 296, ) на користь публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Леніна, 2-В, ) 516 795 (п'ятсот шістнадцять тисяч сімсот дев'яносто п'ять) грн 00 коп боргу по сплаті кредиту, 186 652 (сто вісімдесят шість тисяч шістсот п'ятдесят дві) грн 32 коп - боргу по сплаті процентів за користування кредитом, 10 816 (десять тисяч вісімсот шістнадцять) грн 20 коп - боргу по сплаті комісії, 77 519 (сімдесят сім тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) грн 24 коп - пені за несвоєчасне погашення кредиту, 22 493 (двадцять дві тисячі чотириста дев'яносто три) грн 30 коп - пені за несвоєчасне погашення процентів, 1622 (тисячу шістсот двадцять дві) грн 43 коп - пені за несвоєчасне погашення комісії та 12 238 (дванадцять тисяч двісті тридцять вісім) грн 47 коп - витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повне рішення складено 03.05.2017р.