ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.05.2017 Справа № 904/4249/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЄВ-ЄВРОДРАЙВ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ТЬЮБ"

про стягнення заборгованості у розмірі 138 535,59 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_2, дов. № б/н від 23.03.17р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 103 554,00 грн. основного боргу, 22 122,06 грн. пені, 10 148,29 грн. збитків від інфляції та 2 711,24 грн. 3 % річних, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Відповідач позов визнав частково, підтвердив розрахунки Позивача, крім розрахунків пені, нарахування якої вважає безпідставною, оскільки у договорі сторони не узгодили конкретний розмір пені, отже нарахування Позивачем пені та її стягнення є неправомірним.

Відповідач у судове засідання не зявився.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розгляд справи відкладався.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.12.15р. сторонами укладено Договір поставки №20150812 (далі Договір), за п.1.1. якого Постачальник (Позивач) зобовязався поставити, а Покупець (Відповідач) прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення (далі Товар). Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість Товару зазначені у Специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків до Договору, які є його невідємною частиною.

Ціна Товару визначена з урахуванням умов поставки (відповідно до Інкотермс 2000), передбачених відповідною Специфікацією до Договору (п.2.2. Договору).

Розрахунки за Договором здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості партії Товару на рахунок постачальника у порядку і строки, передбачені відповідною Специфікацією.

При оплаті з відстрочкою платежу оплата здійснюється Покупцем за фактично прийняту вагу (прийняту кількість) (п.4.1. Договору).

У випадку несвоєчасного здійснення розрахунків за Договором Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожний день прострочки (п.7.5. Договору).

На виконання умов Договору Позивач поставив, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 269 577,00 грн., у тому числі :

- за специфікацією №1 (рахунок №53008540/479 від 07.07.16р.) за накладною № 560 від 08.07.16р. на суму 41 580,00 грн.

- за специфікацією №2 (рахунок №53008541/480 від 07.07.16р.) за накладною №561 від 08.07.16р. на суму 227 997,00 грн.

Відповідно до специфікацій Покупець оплачує 100 % вартості Товару на поточний рахунок Постачальника протягом 30 календарних днів з моменту поставки. Отже, Відповідач зобовязаний був повністю оплатити вартість Товару в строк до 08.08.16р.

Відповідач за поставлений товар не розрахувався, у звязку з чим з 09.08.16р. у нього почалася прострочка оплати за одержаний Товар на суму 269 577,00 грн.

28.09.16р., за погодження сторін, за накладною №99030049 від 28.09.16р. Відповідач повернув Позивачеві товар на суму 166 023,00 грн.

У звязку з цим, за даними Позивача, борг Відповідача за поставлений товар становить 103 554,00 грн.

З посиланням на п. 7.5 Договору, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував пеню 22 122,06 грн. за період прострочки з 09.08.16р. по 08.02.17р.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 3 % річних - 2 711,27 грн. за період з 09.08.16р. по 04.04.17р. та збитки від інфляції - 10 148,29 грн. за період вересень 2016р.- лютий 2017р.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

У звязку з порушенням Відповідачем договірних зобовязань у частині оплати, 23.03.17р. Позивач уклав договір №84 з адвокатом ОСОБА_2 про надання правових послуг.

Згідно з актом здавання-приймання наданих послуг від 10.05.17р., адвокат надав Позивачеві обумовлені договором №84 послуги вартістю 3 500,00 грн. На підтвердження оплати послуг адвоката Позивач надав платіжне доручення №2450 від 24.03.17р. на суму 2 500,00 грн. за аналіз документів і підготовку позову та платіжне доручення №2708 від 10.05.17р. на суму 1 000,00 грн. за представництво Позивача у судовому засіданні 10.05.17р.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач підтвердив, що допустив прострочку за Договором та надав заперечення щодо нарахування пені за прострочення оплати.

Перевіривши розрахунки Позивача, суд погоджується з позицією Відповідача про відсутність підстав для стягнення пені.

Так, п.1 ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як роз'яснено в абзацах 3,4 п.2.1 та п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише у разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини. Господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім ч.2 ст.231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

У вчиненому сторонами правочині розмір нарахування пені не визначено, а зазначено лише загальну умову (п. 7.5 Договору) про те, що у випадках порушення терміну оплати виконаних робіт, замовник несе відповідальність у вигляді пені у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ. Однак, таке формулювання не означає встановлення договором права Позивача на нарахування пені у певному розмірі за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Решту розрахунків Позивачем проведено вірно.

Крім основного боргу, Позивач просить стягнути з Відповідача 2 500,00 грн. за аналіз документів і підготовку позову та 1 000,00 грн. за представництво Позивача у судовому засіданні 10.05.17р. сплачені адвокатові на підставі акту здавання-приймання наданих послуг від 10.05.17р.

Статтею 44 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Перевіривши, заявлені до стягнення суми оплати роботи адвоката, суд вважає, що сума, сплачена Позивачем адвокатові за представництво у судовому засіданні 1 000,00 грн. є завищеною, оскільки ці витрати не співрозмірні роботі, виконаній адвокатом (судове засідання тривало 15 хвилин), у зв'язку з чим суд, з огляду на співрозмірність адвокатських витрат, складності справи та фактично наданій у справі правовій допомозі, а також виходячи з середньої вартості адвокатських послуг в Україні та обсягу здійсненої адвокатом роботи, зокрема, участі в одному судовому засіданні, вважає за необхідне обмежити суму, яку слід стягнути з Відповідача на користь Позивача за представництво адвокатом у судовому засіданні до 400,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, стягненню підлягають: 103 554,00 грн. основного боргу, 2 711,24 грн. 3 % річних, 10 148,29 грн. збитків від інфляції, 2 900,00 грн. - оплати правових послуг адвоката, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями станом на 01.01.17р.) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. При цьому за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Позивач при звернені з позовом сплатив 5 106,99 грн. судового збору, а виходячи із ціни позову, мав сплатити 2 078,03 грн., тобто переплата становить 3 028,96 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

10.05.17р. Позивачем подана заява про повернення судового збору.

За таких обставин, надмірно сплачений Позивачем судовий збір в розмірі 3 028,96 грн. підлягає поверненню з державного бюджету України за окремою ухвалою суду.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 ТЬЮБ", 53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 56 (код 35537363) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СЄВ-ЄВРОДРАЙВ", 49008, м. Дніпро, вул. Робоча, 23-В, к.409 (код 33384533) 103 554,00 грн. основного боргу 10 148,29 грн. збитків від інфляції, 2 711,24 грн. - 3% річних, 2 900,00 грн. - оплати правових послуг адвоката, 1 746,20 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Повний текст рішення виготовлено 15.05.2017

Суддя С.Г. Юзіков