ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2017р. Справа № 914/546/17

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: до відповідача:Приватного акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів Львівського комунального підприємства Вулецьке, м.Львів
про: стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. Ціна позову 671974,93 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача: не зявився

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд роз'яснив представнику позивача . Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов ОСОБА_2 акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів до відповідача: Львівського комунального підприємства Вулецьке, м.Львів про: стягнення заборгованості за спожиту електроенергію. Ціна позову 671974,93 грн.

Ухвалою суду від 20.03.2017р. за даним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 05.04.2017р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

04.04.2017р. за вх. №12695/17 позивач подав лист-повідомлення про відсутність в провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між ПАТ Львівобленерго та ЛКП Вулецьке про той же предмет і з тих же підстав, який суд прийняв та приєднав до матеріалів справи.

05.04.2017р. за вх.№12892/17 відповідач подав відзив на позовну заяву, який суд прийняв та приєднав до матеріалів справи.

У відзиві відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити з наступних підстав.

Відповідач стверджує, що розрахунок заборгованості, який наявний у позовній заяві від 17.03.2017р. не відповідає дійсності станом на 05.04.2017р. (день судового засідання), у звязку з тим, що ЛКП Вулецьке здійснено часткове погашення заборгованості, а саме:

-20.03.2017р. оплачено 205000,00грн. (платіжне доручення №197);

-21.03.2017р. оплачено 15215,11грн. (платіжне доручення №200);

-30.03.2017р. оплачено 33143,65грн. (платіжне доручення №243).

Таким чином, відповідач вважає, що заборгованість становить 299 199,95грн.

Враховуючи, що ЛКП Вулецьке утримується за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів і населення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 (із змінами і доповненнями) Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій в централізованому порядку в рахунок належної бюджету міста субвенції з загального фонду Державного бюджету проводиться розрахунок з ПАТ Львівобленерго по пільгах і субсидіях населення. Що підтверджується листами Департаменту фінансової політики Львівської місцевої ради.

Таким чином, за рахунок пільг та субсидій ПАТ Львівобленерго повинно було надійти 299200,00грн., що в свою чергу свідчить про відсутність боргу.

Виходячи із заперечень, наведених у відзиві, відповідач просить у задоволенні позовних вимог ПАТ Львівобленерго у повному обсязі.

05.04.2017р. за вх.№12895/17 відповідач подав клопотання про зобовязання позивача надати додаткові документи, які суд прийняв та приєднав до матеріалів справи.

05.04.2017р. за вх.№12897/17 відповідач подав клопотання про застосування строку для застосування штрафних санкцій, яке суд прийняв та приєднав до матеріалів справи.

05.04.2017р. за вх.№12894/17 відповідач подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке суд прийняв та приєднав до матеріалів справи.

05.04.2017р. за вх.№1569/17 відповідач подав клопотання про залучення третьої особи, яке суд прийняв та приєднав до матеріалів справи.

05.04.2017р. за вх.№12893/17 відповідач подав лист-повідомлення про відсутність у провадженні господарських судів України та інших органів, які у межах своєї компетенції вирішують спори, немає справи зі спору між ЛКП Вулецьке та ПАТ Львівобленерго про стягнення заборгованості за електричну енергію та немає рішення цих органів з такого спору, який суд прийняв та приєднав до матеріалів справи.

05.04.2017р. за вх.№12896/17 відповідач подав клопотання про зменшення неустойки, яке суд прийняв та приєднав до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 05.04.2017р. відмовлено в задоволенні клопотання вх.№1569/17 від 05.04.2017р., про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 районної адміністрації Львівської міської ради (79044, м. Львів, вул.Ген. Чупринки, 85), та інших поданих 05.04.2017р. відповідачем клопотань, відкладено розгляд справи на 03.05.2017р. та розгляд клопотання (вх. №12896/17 від 05.04.2017р.) про зменшення розміру пені.

03.05.2016р. за вх.№15772/17 позивач подав клопотання у якому зазначив, що після предявлення позовної заяви до суду, відповідач здійснив часткову оплату заборгованості за поставлену активну електроенергію, а саме: 20.03.2017р. оплачено 205000,00грн.; 21.03.2017р. оплачено 15215,11грн.; 30.03.2017р. оплачено 33143,65грн.; 04.04.2017р. оплачено 299200,00 грн., відтак просить суд припинити провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України в частині стягнення основного боргу у розмірі 552558,76 грн., решта позовних вимог в частині стягнення 59402,77 грн. пені, 13883,78 грн. 3 % річних та 49129,62 грн. інфляційних втрат підтримує та просить задоволити.

03.05.2017р. за вх.№15771/17 позивач подав клопотання у якому просить суд, у звязку зі зміною найменування позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Львівобленерго» на Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго», вважати позивачем по цій справі Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго», в підтвердження зміни типу товариства подано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яке судом задоволено.

Позивач явку представника в судове засідання забезпечив, підтримав клопотання вх.№15772/17 від 03.05.2017р., у якому просить суд припинити провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України в частині стягнення основного боргу у розмірі 552558,76 грн., решта позовних вимог в частині стягнення 59402,77 грн. пені, 13883,78 грн. 3 % річних та 49129,62 грн. інфляційних втрат підтримує та просить задоволити. Заперечив проти задоволення клопотання відповідача (вх. №12896/17 від 05.04.2017р.), щодо зменшення розміру пені на 99 % відсотків.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 03.05.2017р. не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи під розписку в попередньому судовому засіданні.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, відповідно до ст.75 ГПК України по наявних матеріалах справи, яких достатньо для прийняття рішення по суті спору.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України Про електроенергетику, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.275 ГК України встановлено, що за договором енерго-постачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

08.06.2004р. між Відкритим акціонерним товариством Львівобленерго (яке, перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Львівобленерго» відповідно до вимог ЗУ «Про акціонерні товариства», а в подальшому, як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго») (надалі - Позивач, Постачальник) та Львівським комунальним підприємством «Вулецьке» (надалі - Відповідач, Споживач) укладено Договір про постачання електричної енергії №90433 (надалі - Договір), відповідно до п.1 якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невідємними частинами. У випадку зміни законодавства сторони зобовязуються дотримуватись вимог нормативно-правових актів.

Згідно з умовами вказаного договору , зі змінами і доповненнями споживач зобовязується оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків №2 «Порядок розрахунків» та №9 «графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

В порушення умов договору станом на день подання позову до суду відповідач не здійснив повної оплати за поставлену активну електричну енергію, згідно виставлених рахунків, внаслідок чого, як стверджує позивач, станом на день подання позову у відповідача наявна заборгованість у розмірі 552558,76 грн.

Згідно з додатком №2 «Порядок розрахунків» до договору сторони домовились, що тривалість оплати отриманих відповідачем рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за Договором позивач виконував належним чином, поставляв відповідачу електроенергію, що відповідачем не заперечується.

Приписами ч.ч. 6,7 ст. 276 ГК України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно п.п. 6.1., 6.11. Постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. Про затвердження Правил користування електричною енергією розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії, рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Згідно п.п. 1-3 Додатку №2 Порядок розрахунків до Договору (з врахуванням внесених додатковою угодою від 22.02.2016р. змін), розрахунок споживача з постачальником електричної енергії за регульованим тарифом здійснюється за чинними тарифами, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових документів НКРЕКП, згідно з договором про постачання електричної енергії. Розрахунковим періодом вважається період з 21 числа місяця до 20 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на визначений у договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. Величина коштів, яку має оплатити споживач за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію, визначається постачальником електричної енергії як добуток обсягу електричної енергії, спожитої (переданої) між датами зняття показів засобів обліку, на тариф, який діяв на кінець розрахункового періоду.

Згідно п.5 Додатку №2 Порядок розрахунків до Договору (з врахуванням внесених додатковою угодою від 22.02.2016р. змін), остаточний розрахунок споживача за електричну енергію спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначених за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадку, передбачених ПКЕЕ.

Положеннями п. 7 Додатку №2 Порядок розрахунків до Договору (з врахуванням внесених додатковою угодою від 22.02.2016р. змін), передбачено, що рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Дата оплати рахунка (здійснення розрахунку) визначається датою, на яку були зараховані кошти на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання умов Договору, позивачем виставлялися відповідачу відповідні рахунки, із зазначенням строку їх оплати. Зокрема, як вбачається з долучених до позовної заяви рахунків, такі мали бути оплачені в наступні строки: за грудень 2015р. мав був оплачений споживачем до 13.01.2016р., за січень 2016р. до 05.02.2016р., за лютий 2016р. до 03.03.2016р., за березень 2016р. до 04.04.2016р., за квітня 2016р. до 06.05.2016р., за травень 2016р. до 03.06.2016р., за червень 2016р. до 05.07.2016р., за липень 2016р. до 28.07.2016р., за серпень 2016р. до 07.09.2016р., за вересень 2016р. до 03.10.2016р., за жовтень 2016р. до 02.11.2016р., за листопад 2016р. до 05.12.2016р., за грудень 2016р. до 03.01.2017р., за січень 2017р. до 06.02.2017р., за лютий 2017р. до 10.03.2017р. Дані рахунки отримані уповноваженим представником відповідача, про що свідчить прізвище та підпис уповноваженої на отримання рахунку особи.

Однак відповідач в порушення умов договору не здійснив повної оплати вартості спожитої активної електричної енергії. Як вбачається з матеріалів справи, в період з травня 2015р. по грудень 2015р відповідачем було сплачено кошти в сумі 45953,77 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив оплату заборгованості за поставлену активну електроенергію, а саме: 20.03.2017р. оплачено 205000,00грн.; 21.03.2017р. оплачено 15215,11грн.; 30.03.2017р. оплачено 33143,65грн.; 04.04.2017р. оплачено 299200,00 грн., на загальну суму 552558,76 грн., що підтверджено позивачем у клопотанні від 03.05.2017р. вх.№15772/17.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку необхідність припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України в частині стягнення основного боргу у розмірі 552558,76 грн., у звязку з відсутністю предмету спору в цій частині позову.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пп. 8 п. 8.1. Постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. Про затвердження Правил користування електричною енергією постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії.

В пункті 8 Додатку №2 Порядок розрахунків до Договору (з врахуванням внесених додатковою угодою від 22.02.2016р. змін) сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати платежів обумовлених даним Договором, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 4.2.1 договору, за внесення платежів передбачених цим договором, з порушенням термінів визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання договірних зобовязань в частині оплати спожитої активної електричної енергії, відповідачу нараховано 56402,77 грн. пені, 13883,78 грн. 3% річних та 49129,62 грн. інфляційних втрат.

Провівши перерахунок інфляційних втрат за допомогою програми «ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2017», заявлених позивачем до стягнення за період з 14.01.2016 по 28.02.2016р. відповідно до сум боргу суд встановив, що сума інфляційних втрат, яка підлягає до стягнення є більшою, ніж заявлено позивачем до стягнення, однак, оскільки в порядку ч.4 ст.22 ГПК України позивач із заявою про збільшення позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань не звертався, то суд приходить до висновку, що до стягнення підлягають інфляційні втрати в сумі 49129,62 грн.

Провівши перерахунок 3 % річних за допомогою програми «ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2017», заявлених позивачем до стягнення за період з 14.01.2016 по 17.03.2017р., суд встановив що нарахування проведені вірно і до стягнення з відповідача підлягає 13883,78 грн. 3% річних.

Щодо стягнення з відповідача 56402,77 грн. пені суд зазначає наступне.

Провівши перерахунок пені за допомогою програми «ЛЗ ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3 ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2017», заявлених позивачем до стягнення за період з 01.06.2015 по 30.11.2015р., суд встановив що нарахування проведені вірно.

При розгляді клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 99 %, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п.3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як передбачено п. 3.17.4 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 17.12.2013р., вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи, що ЛКП Вулецьке утримується за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів і населення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20 (із змінами і доповненнями) Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, беручи до уваги економічну ситуацію, яка склалася в державі, суд приходить до висновку про зменшення стягнення пені на 50% від заявленої суми пені у розмірі 56402,77 грн., а саме до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 28201,38 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в сумі 91214,78 грн. з яких: 28201,38 грн. пені, 49129,62 грн. інфляційних втрат, 13883,78 грн. 3% річних.

Витрати позивача по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 ГПК України суд покладає на винну сторону відповідача в сумі 12427,92 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 2, 4-3, 12, 22, 32, 32,33, 34,35, 36, 43, 44,49, 75, п.1-1 ст.80, 82, 83, 84,85,116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Львівського комунального підприємства «Вулецьке»(79012, м.Львів, вул. Братів Тимошенків, 2А, Ідентифікаційний код 00131587) на користь Приватного акціонерного товариства Львівобленерго (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3, Ідентифікаційний номер: 00131587) 28201,38 грн. пені, 49129,62 грн. інфляційних втрат, 13883,78 грн. 3% річних та 12427,92 грн. судового збору.

3. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу 552558,76 грн. припинити.

4. В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення пені відмовити, у звязку із зменшенням її судом.

5. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 10.05.2017р.

Суддя Кітаєва С.Б.