ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" травня 2017 р.Справа № 916/3636/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1

про стягнення 2271238,01 грн. та вилучення обєкту лізингу

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Суть спору: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна звернувся до господарського суду Одеської області, у якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 заборгованість за Договором фінансового лізингу №00006148 від 09.11.2012р. в розмірі 2271238,01 грн., з яких основна сума заборгованості становить 142051,81 грн., плата за фактичний час користування обєктом лізингу 2049648,54, збитки 33450 грн., штраф 4391,71, пеня 32073,80 грн. та 3% річних 9622,15 грн. та вилучити обєкту лізингу транспортний засіб марки Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, двигун № НОМЕР_1, рік випуску 2012, що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна та передати обєкту лізингу транспортний засіб марки Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, двигун № НОМЕР_1, рік випуску 2012, Товариству з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.12.2016р. порушено провадження у справі №916/3636/16 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

06.02.2017р. до господарського суду Одеської області представником Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна надано заяву про забезпечення позову, у якій він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 або будь-яким іншим третім особам користуватися ОСОБА_2 лізингу - транспортним засобом марки Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, двигун № НОМЕР_1, рік випуску 2012, обтяжувати (заставляти, використовувати як засіб забезпечення чи в будь-який інший спосіб ) або будь-яким іншим чином відчужувати обєкт лізингу на користь третіх осіб, експлуатувати ОСОБА_2 лізингу як таксі чи для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, здавати в оренду (суборенду, або використовувати будь-яким іншим чином та з метою виконання ухвали про забезпечення позову вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 або у будь-яких інших третіх осіб транспортний засіб марки Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, двигун № НОМЕР_1, рік випуску 2012, та передати його відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю „Автосоюз.

В ході розгляду справи, позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна до матеріалів справи були залучені документи, з яких, зокрема, вбачалось, що в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебували справа №495/7847/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна про зобовязання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної шкоди та справа №495/8222/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна про стягнення матеріальної шкоди, зобовязати вчинити певні дії.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2016р. у справі №495/7847/16-ц задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна про зобовязання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної шкоди, заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна, третім особам за клопотанням, заявою або дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна вилучати у будь-якій спосіб предмети лізингу з користування Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1, вчиняти перешкоди у користуванні предметами лізингу до закінчення розгляду справи по суті, а саме автомобілем AUDI Q7, номер кузову WAUZZZ4L8DD033782, державний номер НОМЕР_2.

Також, позивачем було надано для залучення до матеріалів справи ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2016 у справі №495/8222/16-ц про забезпечення позову, якою заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна, третім особам за клопотанням, заявою або дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна вилучати у будь-якій спосіб предмети лізингу з користування Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1, вчиняти перешкоди у користуванні предметом лізингу до закінчення розгляду справи по суті, а саме: автомобілем Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, 2012 року виписку, державний номер НОМЕР_3.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 31.01.2017р. у справі №495/7847/16-ц апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна задоволено частково, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року скасовано, питання про відкриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна, третьої особи ОСОБА_6 про зобовязання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної шкоди передано на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження у справі у передбачений законом спосіб.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2016р. у справі №495/7847/16-ц позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна про зобовязання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Ухвалу про забезпечення позову від 19.10.2016р. у справі №495/8222/16-ц Товариством з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна також було оскаржено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23.01.2017р. у справі №495/8222/16-ц апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2016р. залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна для усунення вказаних судом недоліків строк, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання ухвали.

Як пояснював представник позивача, Товариством з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна усунено зазначені недоліки та 02.02.2017р. направлено до Апеляційного суду Одеської області клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.03.2017р. провадження у даній справі №916/3636/16 зупинено та зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна повідомити господарський суд Одеської області про результати розгляду Апеляційним судом Одеської області апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2016р. у справі №495/8222/16-ц про забезпечення позову.

19.04.2017р. до господарського суду Одеської області представником позивача надано клопотання про поновлення провадження у справі, в якому було повідомлено суд, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 28.03.2017р. у справі №495/7847/16-ц апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна задоволено частково, ухвалу Білгород-Дністровського міськорайонного суду Одеської області від 04.10.2016р. по справі №495/7847/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна про зобовязання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної шкоди - скасовано та передано питання про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.04.2017р. у справі №495/8222/16-ц апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна задоволено частково, ухвалу Білгород-Дністровського міськорайонного суду Одеської області від 19.10.2016р. у справі №495/8222/16-ц скасовано, питання про забезпечення позову передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.04.2017р. провадження у справі №916/3636/16 поновлено та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 12.05.2017р.

Приймаючи до уваги те, що після поновлення провадження у справі судом, Товариством з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна не було надано до суду письмових пояснень з приводу позиції позивача щодо необхідності забезпечення його позову, те, що як вбачається з заяви позивача від 09.05.2017р. (вх. №ГСОО 10221/17 від 10.05.2017р.), позивачем повністю підтримаються позовні вимоги та він просить суд проводити судове засідання за відсутністю свого повноважного представника, а також те, що у судовому засіданні, яке відбулось 12.05.2017р., судом завершено розгляд справи №916/3636/16 по суті, суд не вбачає підстав для розгляду по суті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна від 06.02.2017р. про забезпечення позову, та залишає її без розгляду.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 у судові засідання не зявився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав, свого права на захист не використав, хоча і був повідомлявся про час та місце проведення судового засідання належним чином шляхом надіслання ухвали суду на юридичну адресу, відповідно до інформації з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що вбачається з рекомендованого поштового повідомлення, яке повернулось до господарського суду з відміткою про вручення поштового відправлення. (а.с. 152, т. 1).

З огляду на те, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, те, що адреса, на яку направлялось поштове відправлення, є адресою місцезнаходження юридичної особи відповідача відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представника позивача, суд встановив.

09 листопада 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна (Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 (Лізингоодержувач) було укладено Договір про фінансовий лізинг №00006148 (надалі договір), за умовами якого позивач зобовязався передати у розпорядження відповідача ОСОБА_2 лізингу - транспортний засіб марки Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, двигун № НОМЕР_1, рік випуску 2012 (далі обєкт лізингу), а відповідач зобовязався прийняти обєкт лізингу в сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (далі план відшкодування), що становить невідємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент 187135,05 доларів США, враховуючи авансовий платіж на суму, що становить еквівалент 56140,52 доларів США.

Додатком до Договору про фінансовий лізинг №00006148 від 09 листопада 2012 року - „Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (надалі Умови лізингу) були визначені загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, а також Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, як додаток до Контракту, що є невідємною частиною, та інші додатки, що є невідємними його частинами, являють собою угоду між сторонами щодо придбання, а також передачу ОСОБА_2 лізингу Лізингоодержувачу (у відповідності до визначених у цьому контракті значень вищезгаданих термінів) згідно з положеннями Закону України „Про фінансовий лізинг №723/97-ВР від 16 грудня 1997 року, а також іншими чинними положеннями українського законодавства.

Відповідно до п. 6.1. Умов лізингу, для експлуатації ОСОБА_2 лізингу Лізингоодержувач щомісяця виплачуватиме Порше Лізинг Україна Лізингові платежі у відповідності до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування), що являє собою невідємну частину цього Контракту, та інших положень Контракту.

Згідно до п. 6.5. Умов лізингу, Лізингові платежі перераховуються Лізингоодержувачем на рахунок, зазначений Порше Лізинг України у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування). Лізингові платежі у будь-якому разі не підлягають поверненню Лізингоодержувачу, за винятком випадків визначених Контрактом.

Положеннями п. 8.3.2. Умов лізингу визначено, що якщо Лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) Лізингового платежу, при цьому якщо прострочення Лізингового платежу триває більш ніж 30 днів (у відповідності до Закону України „Про фінансовий лізинг), Порше Лізинг Україна має право розірвати Контракт/відмовитися від Контракту і витребувати ОСОБА_2 лізингу від Лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

Відповідно до п. 12.9. Умов лізингу, у разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання Контракту відповідно до п. 12 Контракту, відмови Лізингоодержувача придбати ОСОБА_2 лізингу, як передбачено п. 4.2., а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення ОСОБА_2 лізингу відповідно до інших положень Контаркту, Лізингоодекржувач зобовязаний повернути ОСОБА_2 лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна. Якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, впродовж 10 (десяти) робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк Лізингоодежувач сплачує Порше Лізинг Україна будь-яку між вартістю ОСОБА_2 лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано Порше Лізинг Україна в результаті продажу ОСОБА_2 лізингу або якщо ОСОБА_2 лізингу залишився у власності Порше Лізинг Україна, ринковою вартістю ОСОБА_2 лізингу, що визначається професійним ооцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та Лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), а також іншими платежами, що залишилися несплаченими Лізингоодержувачем відповідно до Контракту.

Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Порше Лізинг Україна та має бути відшкодована Лізингоодержувачем відповідно до умов Контракту та чинного законодавства. Зобовязання щодо сплати такої разниці залишається чинним до моменту його виконання Лізингоодержувачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання Контракту.

Згідно до п. 13.1. Умов лізингу, Лізингоодержувач зообвязаний у строки, встановлені Порше Лізинг Україна, повернути ОСОБА_2 лізингу Порше Лізинг Україна у всіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, розірвання Контракту, крім випадків, коли Лізингоодержувач набуває право власності на ОСОБА_2 лізингу до умов Контракту.

Якщо Лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення ОСОБА_2 лізингу, Порше Лізинг Україна має право вилучити (повернути) ОСОБА_2 без попередньої згоди Лізингоодержувача.

У випадку прострочення платежів за Договором, згідно до п. 8.2. Умов лізингу, до відповідача застосовуються наступні санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно не сплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати Платежу; штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані Позивачем: еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу; компенсація будь-яких витрат, понесених Позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані / випалчені з метою відшкодування сум, не виплачених Відповідачем відповідно до Договору.

Як зазначає позивач, з травня 2014 року відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 порушувалися зобовязання за укладеним між сторонами Договором щодо виплати лізингових платежів, виплачуючи їх з порушенням строків, які погоджено в Плані відшкодування, а з липня 2014р. з боку Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 взагалі перестали виконуватись зобовязання за умовами укладеного Договору.

Станом на момент поданні відповідної позовної заяви, за відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати лізингових платежів за період: липень жовтень 2014 року.

Товариством з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 порушено зобовязання за Договором та не здійснена сплата за наступними платежами:

- частково несплата щомісячного лізингового платежу за липень 2014 року на суму 9660,20 грн., відповідно до рахунку №00212873 від 02.07.2014р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.07.2014р.;

- несплата щомісячного лізингового платежу за серпень 2014 року на суму 42965,87грн., відповідно до рахунку №00219251 від 04.08.2014 р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.08.2014р.;

- несплата щомісячного лізингового платежу за вересень 2014 року на суму 44626,38грн., відповідно до рахунку №00225294 від 04.09.2014р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.09.2014р.;

- несплата щомісячного лізингового платежу за жовтень 2014 року на суму 44799,36грн., відповідно до рахунку №00231232 від 01.10.2014р. належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.10.2014р.

Загальна сума заборгованості невиконаних грошових зобовязань за несплаченими лізинговими платежами, яка рахується за відповідачем, складає 142051,81 грн., та станом на момент розгляду справи є несплаченою з боку відповідача.

Відповідно до п. 12.6.1. Умов лізингу, Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку розірвати цей Контракт/ відмовитись від Контракту, та, також серед іншого, право на повернення ОСОБА_2 лізингу у випадку, зокрема, якщо Лізингоодержувач не сплатив 1 (один) наступний Лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобовязання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів.

Згідно до п. 8.3.1. Умов лізингу, якщо Лізингоодержувч прострочить виплату Лізингового платежу протягом більш, ніж на 10 (десяти) робочих днів, Порше Лізинг Україна має право надіслати Лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо Лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 (семи) робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, Порше Лізинг Україна надсилає в такий же спосіб, яка подовжує строк здійснення оплати ще на 8 (вісім) робочих днів. У випадку якщо Лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, Порше Лізинг Україна має право направити Лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитись від Контракту в односторонньому порядку, за пунктом 12.6.1. Контракту. Сторони погоджуються, що невиконання зобовязань після надіслання другої вимоги щодо сплати означає, що Лізингоодержувач не має наміру в подальшому виконувати свої зобовязання за цим Контрактом.

Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1, у звязку з неналежним виконанням останнім зобовязання за укладеним Договором, були скеровані наступні нагадування, а саме: Перше нагадування було скеровано 17.09.2014р., Друге нагадування 03.10.2014р. та Третє нагадування 16.10.2014р., копії яких містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, разом з Третім нагадуванням від 16.10.2014р. відповідачу було направлено Вимогу про сплату заборгованості за Договором та повернення ОСОБА_2 лізингу та повідомлення про відмову від Договору №00006148 від 09.11.2012р.

Відповідну Вимогу було отримано Товариством з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 29 жовтня 2014р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення №800, копія якого наявна в матеріалах справи.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про припинення Договору та вимогу позивача щодо сплати заборгованості та повернення ОСОБА_2 лізингу.

Відповідно до п. 12.9. Умов лізингу, у разі дострокового припинення Договору з боку позивача, відповідач зобовязаний повернути ОСОБА_2 лізингу за власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення.

Крім того, п. 8.2.2. та п. 8.3.2. Умов лізингу встановлено обовязок погасити заборгованість протягом 3 (трьох) днів з дня отримання Вимоги.

Отже, позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна Вимогу було надіслано 16 жовтня 2014 року, датою припинення укладеного Договору є 29.10.2014р., відповідно до п. 12.13. Договору.

Однак, як пояснює позивач, відповідач, всупереч умов Договору, не виконав свої зобовязання щодо сплати заборгованості та повернення ОСОБА_2 лізингу.

Наразі, обєкт лізингу не вилучений у Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1, отже відповідач неправомірно користується ОСОБА_2 лізингу з моменту настання строку його повернення до моменту його вилучення.

Положеннями п. 6.17. Умов лізингу погоджено, зокрема, що у випадку розірвання Контракту/відмови від Контракту за ініціативою Порше Лізинг Україна відповідно до п.12 Контракту, Лізинговий платіж буде вважатися платою за користування ОСОБА_2 лізингу.

У звязку з неповерненням відповідачем ОСОБА_2 лізингу, позивачем здійснено нарахування плати за фактичний час користування ОСОБА_2 лізингу з листопада 2014 року по грудень 2016р., і відповідно до такого розрахунку, за відповідачем рахується заборгованість за фактичний час користування обєктом лізингу в розмірі 2049648,54 грн.

У звязку з неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобовязань за умовами укладеного договору, позивачем було заявлено до стягнення збитки у розмірі 33450 грн., що становлять витрати, які були понесені позивачем у звязку з відновленням його порушеного права як власника обєкту лізингу.

Керуючись положеннями п. 8.2.2. Умов лізингу через порушення відповідачем своїх зобовязань за Договором, що полягала у несплаті щомісячних лізингових платежів згідно виставлених і надісланих рахунків, позивачем були застосовані наступні штрафні санкції, що є несплаченими відповідачем, а саме: нагадування щодо несплаченого платежу, рахунок-фактура №00227774 від 17.09.2014р., сума штрафної санкції становить 3011,81грн., нагадування щодо несплаченого платежу, рахунок-фактура №00233099 від 03.10.2014р., сума штрафної санкції 709,77 грн., нагадування щодо несплаченого платежу, рахунок-фактура №00234470 від 16.10.2014р., сума штрафної санкції 670,13 грн.

Загальний розмір штрафних санкцій, відповідно до умов 8.2.2. Умов лізингу за порушення Товариством з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 своїх договірних зобовязань становить 4391,71 грн.

Положеннями п. 8.2.1. Умов лізингу визначено, що у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються санкції, зокрема, пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу.

Позивачем було здійснено нарахування пені у розмірі 10% річних за період з 16.07.2014р. по 13.12.2016р., за період з 16.08.2014р. по 13.12.2016р., за період з 16.09.2014р. по 13.12.2016р. та за період з 16.10.2014р. по 13.12.2016р. Загальна сума пені, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем договірних зобовязань, становить грошову суму в розмірі 32073,80 грн.

Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем було здійснено нарахування 3% річних за період за період з 16.07.2014р. по 13.12.2016р., за період з 16.08.2014р. по 13.12.2016р., за період з 16.09.2014р. по 13.12.2016р. та за період з 16.10.2014р. по 13.12.2016р. Загальна сума 3% річних, яка заявлена до стягнення з відповідача становить 9622,15 грн.

Приймаючи до уваги, що наразі Договір, укладений між позивачем та відповідачем є припиненим, відповідач неправомірно утримує автомобіль, який є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна, позивачем заявлено вимогу щодо вилучення обєкту лізингу.

Позовні вимоги позивача у справі обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобовязань за умовами укладеного Договору про фінансовий лізинг від 09 листопада 2012 року, з урахуванням Додатку до нього та направлено на стягнення заборгованості за Договором фінансового лізингу №00006148 від 09.11.2012р. в розмірі 2271238,01 грн., з яких основна сума заборгованості становить 142051,81 грн., плата за фактичний час користування обєктом лізингу 2049648,54, збитки 33450 грн., штраф 4391,71, пеня 32073,80 грн. та 3% річних 9622,15 грн., та вилучення обєкту лізингу транспортного засобу марки Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, двигун № НОМЕР_1, рік випуску 2012, що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна та зобовязання передати обєкту лізингу транспортний засіб марки Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, двигун № НОМЕР_1, рік випуску 2012, Товариству з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ч. 1 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. (ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України).

При цьому, ст.12 Цивільного Кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до приписів ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між ними 09 листопада 2012 року Договору про фінансовий лізинг №00006148.

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів, судом встановлено факт неналежного виконання з боку відповідача прийнятих на себе зобовязань за умовами Договору про фінансовий лізинг від 09.11.2012 року, з урахуванням Додатку до нього, щодо повної і своєчасної сплати суми платежів лізингу за період з липня по жовтень 2014 року.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 прийнятих на себе зобовязань за умовами Договору про фінансовий лізинг від 09.11.2012 року, з урахуванням Додатку до нього, що підтверджується наявними в матеріалах доказами, у звязку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача за Договором про фінансовий лізинг від 09.11.2012 року основної суми заборгованості у розмірі 142051,81 грн. - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Як встановлено судом, разом з Третім нагадуванням від 16.10.2014р. відповідачу було направлено Вимогу про сплату заборгованості за Договором та повернення ОСОБА_2 лізингу та повідомлення про відмову від Договору №00006148 від 09.11.2012р.

Відповідну Вимогу було отримано Товариством з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 29 жовтня 2014р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення №800, копія якого наявна в матеріалах справи.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про припинення Договору та вимогу позивача щодо сплати заборгованості та повернення ОСОБА_2 лізингу.

Положеннями п. 6.17. Умов лізингу погоджено, зокрема, що у випадку розірвання Контракту/ відмови від Контракту за ініціативою Порше Лізинг Україна відповідно до п. 12 Контракту, Лізинговий платіж буде вважатися платою за користування ОСОБА_2 лізингу.

У звязку з неповерненням відповідачем ОСОБА_2 лізингу, позивачем здійснено нарахування плати за фактичний час користування ОСОБА_2 лізингу з листопада 2014 року по грудень 2016р., і відповідно до такого розрахунку, за відповідачем рахується заборгованість за фактичний час користування обєктом лізингу у розмірі 2049648,54 грн.

Суд, перевіривши даний розрахунок щодо стягнення з відповідача плати за фактичний час користування обєктом лізингу у розмірі 2049648,54 грн. за період з листопада 2014 року по грудень 2016р., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про її стягнення правомірними.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Як зазначено у п. 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти (п. 6.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань).

Позивачем було відповідно до умов п. 8.2.2. Умов лізингу у звязку з порушення відповідачем своїх зобовязань за Договором, щодо сплати щомісячних лізингових платежів згідно виставлених і надісланих рахунків, застосовані наступні штрафні санкції, що є несплаченими відповідачем, а саме: нагадування щодо несплаченого платежу, рахунок-фактура №00227774 від 17.09.2014р. - сума штрафної санкції становить 3011,81грн., нагадування щодо несплаченого платежу, рахунок-фактура №00233099 від 03.10.2014р. - сума штрафної санкції 709,77 грн., нагадування щодо несплаченого платежу, рахунок-фактура №00234470 від 16.10.2014р. - сума штрафної санкції 670,13 грн.

Загальний розмір штрафних санкцій, нарахованих відповідно до п. 8.2.2. Умов лізингу за порушення Товариством з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 своїх договірних зобовязань становить 4391,71 грн. Суд вважає такі нарахування, здійснені з боку позивача вірними, а вимоги про їх стягнення правомірними.

Положеннями п. 8.2.1. Умов лізингу передбачено, що у випадку прострочення сплати платежу, до Лізингоодержувача застосовуються санкції, зокрема, пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу.

Позивачем було здійснено нарахування пені в розмірі 10% річних за період з 16.07.2014р. по 13.12.2016р., за період з 16.08.2014р. по 13.12.2016р., за період з 16.09.2014р. по 13.12.2016р. та за період з 16.10.2014р. по 13.12.2016р. Загальна сума пені, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем договірних зобовязань, становить грошову суму в розмірі 32073,80 грн. Суд вважає такі нарахування вірними, а вимоги про їх стягнення правомірними.

Також, позивачем здійснено нарахування 3% річних за період з 16.07.2014р. по 13.12.2016р., за період з 16.08.2014р. по 13.12.2016р., за період з 16.09.2014р. по 13.12.2016р. та за період з 16.10.2014р. по 13.12.2016р. Загальна сума 3% річних, яка заявлена до стягнення з відповідача, становить 9622,15 грн. Суд вважає такі нарахування вірними, а вимоги про їх стягнення правомірними.

У звязку із систематичним порушенням умов Договору з боку відповідача, несплатою лізингових платежів відповідно до Плану відшкодування, Позивач відмовився від Договору і висунув вимогу про сплату Відповідачем заборгованості за Договором, а також про повернення ОСОБА_2 лізингу, про що позивачем було повідомлено відповідача вимогою від 16 жовтня 2014 року.

Також, у листі позивачем були встановлені строки для оплати заборгованості впродовж 3 днів з дня отримання Вимоги, повернення ОСОБА_2 лізингу впродовж 10 робочих днів з дня отримання такого повідомлення.

Датою отримання Вимоги є 29.10.2014р., отже, останнім днем сплати заборгованості було 01.11.2014р. та днем повернення ОСОБА_2 лізингу було 12.11.2014р. Однак, відповідачем повернення обєкту лізингу в зазначений строк здійснено не було та зобовязання з оплати заборгованості за укладеним договором ним не виконані.

За положеннями п. 3.1. Умов лізингу, позивачем було придбано Автомобіль, обраний відповідачем на свій розсуд. Пунктом 4.1. Умов лізингу визначено, що позивач зберігає за собою право власності на Автомобіль, в той час як відповідач матиме право на користування Автомобілем впродовж усього строку дії Договору (окрім випадків, коли позивач матиме право розірвати Договір та вимагати повернення Автомобіля, як зазначено в договорі).

Відповідно до ч.1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. (п. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).

Положеннями п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України „Про фінансовий лізинг визначено, що у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Приймаючи до уваги те, що відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 неналежно виконувались вимоги позивача щодо повернення обєкту лізингу, суд вважає, що вимоги позивача щодо вилучення обєкту лізингу транспортного засобу марки Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, двигун № НОМЕР_1, рік випуску 2012, що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна, та передання обєкту лізингу транспортного засобу марки Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, двигун № НОМЕР_1, рік випуску 2012 Товариству з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна є правомірними, та такими що підлягають задоволенню судом.

Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна, заявлених в частині стягнення з відповідача 33450 грн. збитків, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та письмових пояснень позивача, збитками позивач визначає вартість юридичних послуг з представництвом інтересів позивача в суді та підготовкою процесуальних документів, які були необхідні для захисту інтересів позивача у звязку з порушенням умов договору, що складають 33450 грн., з урахуванням ПДВ.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Також відшкодування збитків передбачено ст. 224 ГК України, відповідно до якої учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Приписами ст. 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Чинним законодавством передбачено, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) факт порушення зобовязання або завдання збитків (протиправна дія або бездіяльність); 2) наявність і розмір завданих збитків або шкоди; 3) причинний звязок між порушенням зобовязання і збитками або завданням шкоди та розміром шкоди; 4) вина особи, яка порушила зобовязання, або завдала шкоду.

Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитків, повинна довести як розмір збитків так і факт їх понесення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року №7 встановлено, що відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК України відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Зазначені витрати - не є збитками в розумінні статті 224 Господарського кодексу України та статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися під виглядом збитків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що заявлені позивачем збитки у розмірі 33450 грн. за своєю правовою природою є судовими витратами, а тому не можуть стягуватись під виглядом збитків.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна зі стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 заборгованості за Договором фінансового лізингу №00006148 від 09.11.2012р. в розмірі 2237788,01 грн., з яких основна сума заборгованості становить 142051,81 грн., плата за фактичний час користування обєктом лізингу 2049648,54 грн., штраф 4391,71, пеня 32073,80грн., 3% річних 9622,15 грн. Судом також задовольняються позовні вимоги про вилучення у відповідача обєкту лізингу транспортного засобу марки Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, двигун № НОМЕР_1, рік випуску 2012, що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна та передання обєкту лізингу транспортний засіб марки Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, двигун № НОМЕР_1, рік випуску 2012 Товариству з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 56640,58 грн. покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 (65114, м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 140 А, офіс 2623; код 34994688) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна (02152, м. Київ, проспект П. Тичини, 1 В, офіс „В; код 35571472) заборгованість за Договором фінансового лізингу №00006148 від 09.11.2012р. в розмірі 2237788 (два мільйони двісті тридцять сім тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн. 01 коп., з яких:

- основна сума заборгованості в розмірі 142051 (сто сорок дві тисячі пятдесят одна) грн. 81 коп.;

- плата за фактичний час користування обєктом лізингу в розмірі 2049648 (два мільйони сорок девять тисяч шістсот сорок вісім) грн. 54 коп.;

- штраф в розмірі 4391 (чотири тисячі триста девяноста одна) грн. 71 коп.;

- пеня в розмірі 32073 (тридцять дві тисячі сімдесят три) грн. 80 коп.;

- 3% річних в розмірі 9622 (девять тисяч шістсот двадцять дві) грн. 15 коп.

3.Вилучити у Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 (65114, м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 140 А, офіс 2623; код 34994688) ОСОБА_2 лізингу транспортний засіб марки Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, двигун №CEJ 004181, рік випуску 2012, що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна ((02152, м. Київ, проспект П. Тичини, 1 В, офіс „В; код 35571472) та передати обєкт лізингу транспортний засіб марки Audi A8 Long 6.3. FSI, шасі №WAUZZZ4H3DN013123, двигун № НОМЕР_1, рік випуску 2012 Товариству з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна ((02152, м. Київ, проспект П. Тичини, 1 В, офіс „В; код 35571472.)

4.В решті позовних вимог відмовити.

5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ріал Істейт ОСОБА_1 (65114, м. Одеса, Люстдорфська дорога, буд. 140 А, офіс 2623; код 34994688) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Порше Лізинг Україна (02152, м.Київ, проспект П. Тичини, 1 В, офіс „В; код 35571472) витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 56640 (пятдесят шість тисяч шістсот сорок) грн. 58 коп.

Повний текст рішення складено 17 травня 2017 р.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д'яченко