ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" квітня 2017 р. Справа № 911/1023/17

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України, Університету державної фіскальної служби України
доІрпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю
провизнання недійсним договору та повернення коштів
за участю представників:

прокуратури:ОСОБА_1 посв. від 02.02.2015 № 031869
позивача 1:не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
позивача 2:ОСОБА_2 дов. від 26.01.2017 № 165/01-23
відповідача:ОСОБА_3 керівник
встановив:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури (далі прокурор) в інтересах держави в особі Державної фіскальної служби України (далі перший позивач), Університету державної фіскальної служби України (далі другий позивач) до Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі відповідач) про:

- визнання недійсним договору оренди № 143112 від 13.02.2014, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем;

- стягнення з відповідача на користь другого позивача грошових коштів в сумі 1497149,90 грн.

До початку розгляду справи по суті, прокурор подав до суду заяву про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017, відповідно до якої, керуючись ст. 22 ГПК України, просить суд:

- визнати недійсним договір оренди № 1432112 від 13.02.2014, укладений між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем;

- визнати недійсним договір оренди № 1117194 від 07.03.2011, укладений між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем;

- визнати недійсним договір оренди № 1217172 від 14.03.2012, укладений між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем;

- визнати недійсним договір оренди № 130230 від 28.01.2013, укладений між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем;

- стягнути з відповідача на користь другого позивача грошові кошти в сумі 90801280,15 грн.

У вказаній заяві прокурор на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» просить суд відстрочити сплату судового збору за подання уточнюючої позовної заяви до ухвалення рішення у справі, яка мотивована тим, що на даний час виникають проблеми щодо несвоєчасності перерахування коштів через органи Державної казначейської служби України.

Розглянувши подану заяву про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017 суд зазначає таке.

Що стосується вимоги заяви про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017 в частині визнання недійсним договору оренди № 1432112 від 13.02.2014, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем, то суд вказану вимогу прокурора приймає до розгляду, оскільки, як зазначає, прокурор в поданій заяві про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017, при написання позовної заяви в п. 1 прохальної частини позовної заяви було допущено технічну помилку в номері договору, яку він виправив, шляхом подання вказаної заяви з виправленою помилкою в номері договору.

Що стосується вимог заяви про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017 в частині визнання недійсним договору оренди № 1117194 від 07.03.2011, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем; визнання недійсним договору оренди № 1217172 від 14.03.2012, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем; визнання недійсним договору оренди № 130230 від 28.01.2013, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно п. 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, ГПК України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

В поданій заяві про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017, прокурором заявлено окремі вимоги про визнання недійсним договору оренди № 1117194 від 07.03.2011, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем; визнання недійсним договору оренди № 1217172 від 14.03.2012, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем; визнання недійсним договору оренди № 130230 від 28.01.2013, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем. У вказаній частині заяви йдеться не про збільшення позовних вимог зміну кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві, а про заявлення додаткових вимог до викладених у позовній заяві вимог.

Враховуючи викладене, суд відхиляє подану прокурором заяву про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017, в частині заявлених прокурором додаткових вимог про визнання недійсним договору оренди № 1117194 від 07.03.2011, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем; визнання недійсним договору оренди № 1217172 від 14.03.2012, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем; визнання недійсним договору оренди № 130230 від 28.01.2013, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем, оскільки заявлені додаткові вимоги не можуть бути предметом розгляду у даному позовному провадженні.

Що стосується вимоги заяви про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017 в частині стягнення з відповідача на користь другого позивача грошових коштів в сумі 90801280,15 грн., то суд зазначає таке.

Відповідно до п. 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року № 7 у разі коли позивач на підставі частини четвертої статті 22 ГПК України до прийняття рішення зі справи збільшив розмір позовних вимог, в зв'язку з чим зросла ціна позову, він відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 Закону України «Про судовий збір» повинен сплатити недоплачену в зв'язку з цим суму судового збору до звернення з відповідною заявою до господарського суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 грн.

Прокурором під час звернення з даним позовом до господарського суду сплачена сума судового збору у розмірі 24057,25 грн., з яких саме за майнову вимогу про стягнення коштів сплачено 22457,25 грн. та 1600 грн. за немайнову вимогу.

Враховуючи збільшення позовних вимог, за подання даної заяви в частині стягнення грошових коштів в сумі 90801280,15 грн., прокурор повинен доплатити судовий збір у розмірі 217542,75 грн.

Однак, всупереч наведених вище вимог законодавства, прокурором не додано до заяви документів, що підтверджують доплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року № 7 якщо до заяви не додано доказів такої доплати, заява повертається без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК України.

Разом з тим, прокурор на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» просить суд відстрочити сплату судового збору за подання уточнюючої позовної заяви до ухвалення рішення у справі, з мотивів того, що на даний час виникають проблеми щодо несвоєчасності перерахування коштів через органи Державної казначейської служби України.

Суд розглянувши заяву про відстрочення сплати судового збору зазначає таке.

Приписами ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно абз. 1 підпункту 3.1 пункту 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7 та п. 12 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 25.08.2011 № 01-06/1175/2011 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов'язані з відсутністю в установи чи організації коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати (абз. 2, 3 підпункту 3.1 пункту 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7).

Посилання прокурора на те, що на даний час виникають проблеми щодо своєчасності перерахування коштів через органи Державної казначейської служби України, не є тією підставою з якою закон пов'язує можливість відстрочення сплати судового збору.

При вирішені даного питання суд також враховує, що відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не обовязком, а також суд враховує принцип рівності сторін перед законом і судом визначений в ст. 42 ГПК України.

Враховуючи викладене суд в даному випадку не вбачає правових підстав для відстрочення сплати судового збору, в звязку з чим відмовляє в задоволенні заяви про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Таким чином, заява Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017, в частині вимог про стягнення з відповідача на користь другого позивача грошові кошти в сумі 90801280,15 грн. підлягають поверненню без розгляду.

В той же час, суд звертає увагу прокурора на те, що оскільки подана заява Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017, в частині вимоги про визнання недійсним договору оренди № 1432112 від 13.02.2014, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем, прийнята до розгляду, то вказана заява про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017 залишається в матеріалах справи з доданими до неї документами, та фактично не надсилається на адресу заявника.

За вказаних обставин, в даному провадженні суд розглядає остаточні вимоги прокурора про:

- визнання недійсним договору оренди № 1432112 від 13.02.2014, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем (в редакції заяви про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017);

- стягнення з відповідача на користь другого позивача грошові кошти в сумі 1497149,90 грн. (в редакції позовної заяви).

В судовому засіданні 25.04.2017 прокурором представниками позивача 2 та відповідача в порядку ст. 69 ГПК України подане спільне клопотання про продовження строку розгляду спору.

Розглянувши зазначене клопотання суд дійшов висновку про його задоволення.

Також у судовому засіданні суд дійшов висновку про відкладення розгляду справи у порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України в звязку з неявкою в судове засідання представників позивача 1.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, статтями 69, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Прийняти заяву Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017 в частині вимог про визнання недійсним договору оренди № 1432112 від 13.02.2014, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем до розгляду.

2. Відхилити заяву Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017, в частині заявлених додаткових вимог про визнання недійсним договору оренди № 1117194 від 07.03.2011, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем; визнання недійсним договору оренди № 1217172 від 14.03.2012, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем; визнання недійсним договору оренди № 130230 від 28.01.2013, укладеного між Національним університетом державної податкової (фіскальної) служби України та відповідачем.

3. Заяву Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури про уточнення та збільшення розміру позовних вимог від 24.04.2017 в частині вимог про стягнення з відповідача на користь другого позивача грошових коштів в сумі 90801280,15 грн. повернути заявнику без розгляду.

4. Задовольнити подане клопотання про продовження строку розгляду спору.

5. Продовжити строк розгляд спору на п'ятнадцять днів, перебіг якого починається з наступного дня після спливу строку вирішення спору, передбаченого ч. 1 ст. 69 ГПК України.

6. Відкласти розгляд справи № 911/1023/17 на "23" травня 2017 р. о 11:30. Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Київської області (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 16, зал судових засідань № 4).

7. Зобовязати відповідача надати суду письмові пояснення чи заперечення на подану прокурором заяву від 24.04.2017 про уточнення та збільшення розміру позовних вимог в прийнятій судом частині вказаної заяви.

8. Попередити прокурора та сторін про майнову відповідальність, передбачену ст. 83 ГПК України, за неявку в судове засідання та невиконання вимог ухвали господарського суду.

Суддя Ю.В. Подоляк