ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2017 р. Справа № 911/571/17

за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Бородянської районної державної адміністрації

до відповідача-1 Відділу освіти Бородянської районної державної адміністрації та відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю СОВ-ТРАНС

про визнання недійсним договору в частині та стягнення 35 451,32 грн,

Суддя Антонова В.М.

за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1 (посвідчення №028904 від 17.09.2014);

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №3-26-1152 від 05.12.2016);

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 29.03.2017).

Обставини справи:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа №911/571/17 за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Бородянської районної державної адміністрації (далі позивач) до Відділу освіти Бородянської районної державної адміністрації (далі відповідач-1) та до Товариства з обмеженою відповідальністю СОВ-ТРАНС (далі відповідач-2) про визнання недійсним договору в частині та стягнення 35 451,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання зобов'язань за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 1 від 21.09.2016 року в частині оплати податку на додану вартість.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.03.2017 порушено провадження по справі №911/571/17 та призначено її до розгляду на 06.04.2017.

30.03.2017 до господарського суду Київської області від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву №01-18/345 від 29.03.2017 (вх. №6775/17).

03.04.2017 до господарського суду Київської області від відповідача-2 надійшов супровідний лист б/н та дати (вх. №6949/17) з документами на виконання вимог ухвали суду від 02.03.2017.

06.04.2017 через канцелярію господарського суду Київської області до початку судового засідання від прокуратури надійшли пояснення №339вих17 від 05.04.2017 (вх. №7283/17).

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.04.2017 відкладено розгляд справи №911/571/17 до 27.04.2017

24.04.2017 до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання № 01-18/431 від 22.04.2017 про розгляд справи без участі представника позивача (вх. №8594/17).

24.04.2017 до господарського суду Київської області від відповідача-2 надійшло клопотання б/н, б/д про виклик представника Бородянської районної державної адміністрації у судове засідання для дачі пояснень з додатками (вх. №8580/17).

27.04.2017 до господарського суду Київської області від прокуратури надійшли письмові пояснення по справі № 435 вих. 17 від 26.04.2017 (вх. №8771/17).

27.04.2017 до господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення по справі б/д від 26.04.2017 (вх. №8772/17).

У судовому засіданні 27.04.2017 представник позивача позовні вимоги не підтримав, надав усні пояснення у справі, при цьому заяв про відмову від позову до суду не подано.

Представник відповідача-2 заперечив проти задоволення позовних вимог, надав усні пояснення у справі.

Представник прокуратури підтримав позовні вимоги, надав усні пояснення у справі.

Представник відповідача-1 у судове засідання 27.04.2017 не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить подане ним клопотання про розгляд справи без участі представника, яке судом прийнято до розгляду.

Також, розглянувши заявлене відповідачем-2 клопотання про виклик у судове засідання представника Бородянської районної державної адміністрації для дачі пояснень, стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів.

Зазначені особи зобов'язані з'явитись до господарського суду на його виклик, сповістити про знані їм відомості та обставини у справі, подати на вимогу господарського суду пояснення в письмовій формі.

Метою участі посадових осіб та інших працівників підприємств, установ, організацій, державних та інших органів є вирішення питань щодо обставин справи, дослідження наявних у справі доказів чи збирання нових доказів, інших питань, що виникають під час судового розгляду.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за недоцільне викликати для дачі пояснень вказану особу та відмовляє в задоволенні даного клопотання.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у судовому засіданні 27.04.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2015 між Відділом освіти Бородянської районної державної адміністрації (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Сов-Транс (далі - учасник) укладено договір № 1 про закупівлю послуг за державні кошти (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого зобов'язується у 2015 році надати замовникові послуги з міських та приміських перевезень учнів за розкладом в межах Бородянського району Київської області, а замовник - прийняти і оплатити вказані послуги.

Пунктом 3.1. даного договору визначено, що ціна цього договору становить 160 000,00 грн. (сто шістдесят тисяч грн. 00 коп.), у тому числі ПДВ 25 666,87 грн.

Пунктом 3.2. даного договору встановлено, що ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Пунктами 4.1. та 4.2. визначено, що замовник, керуючись Законом України "Про освіту" стаття 14 п.1 та ст. 53 п. 3, на підставі наданих директорами загальноосвітніх навчальних закладів списків учнів, які потребують підвезення, готує розрахунок вартості послуг відповідно до затверджених тарифів Учасника на перевезення. Учасник, враховуючи вимоги Податкового кодексу України та вимоги статті 231 Господарського кодексу України, надає послуги з перевезення та проїзні квитки для обліку осіб, які користуються послугою.

Розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником послуг на підставі акту приймання - передачі наданих послуг (далі - акт).

Пункт 5.2. договору, місце надання послуг: в межах Бородянського району міські й приміські перевезення учнів за розкладом.

Пунктом 10.1. Договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2015 року. Дія даного договору розповсюджується на господарські відносини що існують між сторонами з 01 січня 2015 року.

Додатковою угодою № 2 від 28.12.2015 погоджено, зміст пункту 10.1. договору № 1 від 03.02.2015, а саме:

1. Відповідно до частини 6 статті 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель", сторони домовилися продовжити дію договору № 1 від 03.02.2015 (далі - Договір), а саме змінити п. 10.1. розділу X та викласти його в наступній редакції:

10.1. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 29 лютого 2016 року. Дія даного договору розповсюджується на господарські відносини, що існують між сторонами з 01 січня 2015 року.

2. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання і діє до 29 лютого 2016 року.

3. Додаткова угода є невід'ємною частиною договору.

4. Всі інші умови Договору залишаються без змін.

5. Додаткову угоду укладено у двох примірниках, які мають однакову юридичну

силу.

Додатковою угодою № 3 від 01.02.2016 погоджено, зміст пункту 3.1 договору № 1 від 03.02.2015, а саме:

1. Відповідно до частини 6 статті 40 Закону України "Про здійснення державних

закупівель", сторони продовжили дію Договору № 1 від 03 лютого 2015 р. (далі -

Договір) до 29.02.2016 та домовилися укласти додаткову угоду на суму, що не

перевищує 20 відсотків суми, визначеної у Договорі, а саме 18 966,00 гри. У

зв'язку з вищевказаним, пункт 3.1. Договору викласти в наступній редакції:

"Ціна цього Договору становить 145 826,00 (сто сорок п'ять тисяч вісімсот двадцять шість гри, 00 коп.) у тому числі ПДВ: 24 304,33 грн

2. Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання і діє до 29 лютого 2016 року.

3. Додаткова угода є невід'ємною частиною договору.

4. Всі інші умови Договору залишаються без змін.

5. Додаткову угоду укладено у двох примірниках, які мають однакову юридичну

силу.

З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2015 відділом освіти Бородянської районної державної адміністрації укладено договір № 1 про закупівлю послуг за державні кошти з Товариством з обмеженою відповідальністю СОВ-ТРАНС.

Предметом договору були послуги міського та приміського пасажирського наземного транспорту (послуг з міських та приміських перевезень учнів за розкладом по 14 маршрутах)

Відповідачем-2 були надані послуги та виставлені відповідні акти приймання - передачі наданих послуг згідно яких, загальна сума ПДВ становила 35 434,66 грн.

За доводами прокуратури відповідач-2 в порушення умов договору № 1 від 03.02.2015 утримує податок на додану вартість.

Мотивуючи це тим, що відповідно до п. 1.8 ст. 197 Податкового кодексу України операції з постачання послуг з перевезення пасажирів міським пасажирським транспортом звільняються від обкладення податком на додану вартість.

Таким чином, прокуратури вважає, що відповідач-2 не має жодної правової підстави стягувати з Відділу освіти Бородянської районної державної адміністрації суми ПДВ із сум вартості перевезення, які відповідач зобовязаний перераховувати відповідачу-2.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як вже було встановлено судом, 03 лютого 2015 року між Відділом освіти Бородянської районної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю Сов-Транс укладено договір № 1 про закупівлю послуг за державні кошти, відповідно до п. 1.1. якого зобов'язується у 2015 році надати замовникові послуги з міських та приміських перевезень учнів за розкладом в межах Бородянського району Київської області, а замовник - прийняти і оплатити вказані послуги.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами було виконано без будь-яких заперечень та зауважень всі умови договору.

Не погоджуючись з розрахунками відповідача-2 в частині включення в суму наданих послуг за договором № 1 від 03.02.2015 суми ПДВ, прокуратурою Київської області було подано позовну заяву в інтересах держави в особі Бородянської районної державної адміністрації до відповідача-1 Відділу освіти Бородянської районної державної адміністрації та відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю СОВ-ТРАНС про визнання недійсним договору в частині та стягнення ПДВ.

Прокуратура, обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилаючись на п. 1.8 ст. 197 Податкового кодексу України, яким встановлено, що операції з постачання послуг з перевезення пасажирів міським пасажирським транспортом звільняються від обкладення податком на додану вартість.

Таким чином, прокуратура вважає, що податок на додану не повинен був сплачуватись відповідачем-1 за договором № 1 від 03.02.2015.

Відповідач-1 не погоджуючись з позицією процесуального позивача подав відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач-1 зазначив, що станом на момент укладання договору, а саме 03.02.2015 законодавство України не надавало визначення поняття «міського пасажирського транспорту», а тому, відповідно до ЗУ «Про транспорт» від 10.11.1994 № 232/94 (в редакції станом на момент укладання договору), однією із складових транспортної системи України є транспорт загального користування, до якого віднесено автомобільний транспорт та який обкладався ПДВ.

Тобто, у даному випадку необхідно застосовувати саме ЗУ «Про транспорт» від 10.11.1994 № 232/94, відповідно до якого автомобільний транспорт (надання послуг/послуги транспортування), обкладався ПДВ.

Таким чином, визнання договору недійсним в частині сплати ПДВ є необґрунтованим, а відтак і повернення ПДВ, як похідна вимога, задоволенню не підлягає.

Крім того, пунктом 3.1 договору передбачена ціна договору з урахуванням ПДВ.

Відповідач-2 не погодився з заявленими позовними вимогами стверджуючи, що саме - Товариство з обмеженою відповідальністю СОВ-ТРАНС є платником податку ПДВ, відповідно до довідки АБ № 365584 за КВЕДом-2010, пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення. Відповідно до інформаційного листа ДПС України від 07.03.2013 «Щодо порядку оподаткування ПДВ субвенцій», правила надання послуг пасажирів автомобільного транспорту, затверджених постановою КМ України від 18.02.97 №176/79/ приміськими вважаються перевезення за маршрутом довжиною до 50 км. Незалежно від адміністративно-територіального поділу; міські - в межах території міста.

Відповідач-2 стверджує, що він здійснює саме приміські перевезення, які підлягають оподаткуванню на загальних підставах.

Позивачем були надані письмові пояснення стосовно обставин справи, якими зазначив, що прокуратурою Київської області помилково застосовано п. 1.8 ст. 197 Податкового кодексу України.

Беручи до уваги наведені норми Закону, у разі незгоди з прийнятим замовником рішенням щодо визначення процедури закупівлі у одного учасника або щодо інших причин/підстав, відповідач-1 мав право на оскарження процедури закупівлі. Між тим, відповідач-1 не вжив жодних дій щодо оскарження процедури закупівлі у передбачені законом строки, тоді як Закон визначає певну послідовність дій для оскарження процедури закупівлі.

Отже, договір укладено в межах закону в установлених порядку.

Термін виконання зобов'язання за договором та термін дії договору відповідає чинному законодавству. Розрахунки за договором (п. 4.2 договору) проводяться шляхом оплати замовником послуг на підставі акту приймання - передачі наданих послуг (далі - акт).

До того ж, договором (п. 3.2.) передбачено, що ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Посилання прокуратури на п. 1.8 ст. 197 податкового кодексу України, яким встановлено, що операції з постачання послуг з перевезення пасажирів міським пасажирським транспортом звільняються від обкладення податком на додану вартість, суд визнав хибними.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

Матеріали справи містять докази виконання умов договору сторонами, розрахунки за актами виконаних робіт, що свідчить про відповідність наслідків його укладення інтересам позивача та відповідачів.

Пунктом 2.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що законом не передбачено заборони стосовно надання правочинові, - в тому числі про внесення змін до іншого правочину, - за згодою сторін зворотної дії в часі.

Таким чином домовленість сторін щодо застосування умов договору № 1 укладеного 03.02.2015 р. не суперечить вимогам законодавства, в тому числі ст.ст. 627, 631 ЦК України, тому не є підставою для визнання такого договору та похідних від нього вимог недійсним.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, суд не вважає за можливе задовольнити позовну вимогу.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на прокуратуру Київської області.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Бородянської районної державної адміністрації відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 10.05.2017

Суддя В.М. Антонова