ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

04 травня 2017 р. Справа № 902/176/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Поділля-Трансбуд", м. Кам'янець-Подільський, Хмельницька область

до: Подільського управління капітального будівництва ОСОБА_1 оборони України, м. Вінниця

Багатопрофільного виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Рокор", м.Кам'янець-Подільський, Хмельницька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 оборони України

про визнання недійсними результатів конкурсу та договору про спільне будівництво

За участю секретаря судового засідання Поцалюк Н.В.

За участю представників:

позивача: не з'явився.

відповідача 1: ОСОБА_2, довіреність № 111/ДУ-17 від 20.03.2017 р., паспорт серії АА № 668887 виданий Калинівським РВ УМВС України у Вінницькій області 15.01.1998 р.

відповідача 2: не з'явився.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 оборони України: ОСОБА_3, довіреність № 220/436/д від 24.12.2016 р., посвідчення офіцера УК № 157680.

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Поділля-Трансбуд" подано позов до Подільського управління капітального будівництва ОСОБА_1 оборони України про визнання недійсними результатів конкурсу та договору про спільне будівництво.

Ухвалою суду від 20.02.2017 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/176/17 та призначено до розгляду на 29.03.2017 р. Одночасно ухвалою суду залучено до розгляді у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 оборони України та ОСОБА_4 виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Рокор".

24.03.2017 р. на адресу суду представником відповідача супровідним листом № 107/ДУ-17 від 20.03.2017 р. подано ряд документів на виконання вимог ухвали суду.

29.03.2017 р. на електронну адресу суду надійшло клопотання позивача № 40 від 28.03.2017 р. в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату в зв'язку відсутністю можливості уповноваженого представника бути присутнім в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 29.03.2017 р. розгляд справи відкладено до 11.04.2017 р.

11.04.2017 р. супровідним листом б/н від 11.04.2017 р. подано додаткові письмові пояснення б/н від 11.04.2017 р. та ряд документів.

Ухвалою суду від 11.04.2017 р. відкладено розгляд справи до 28.04.2017 р. Одночасно ухвалою суду продовжено строк розгляду справи передбачений ч. 3 ст. 69 ГПК України

26.04.2017 р. на адресу суду від представником позивача подано заяву № 44 від 20.04.2017 р. в якій останній просить суд проводити розгляд справи без участі представника позивача.

28.04.2017 р. через канцелярію суду представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 оборони України подано письмові пояснення № 481 від 27.04.2017 р.

Ухвалою суду від 28.04.2017 р. відкладено розгляд справи до 04.05.2017 р. Одночасно ухвалою суду виключено зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Рокор" та залучено до участі в розгляді справи іншого відповідача - ОСОБА_4 виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Рокор".

28.04.2017 р. представником відповідача 2 подано заяву б/н від 28.04.2017 р. в якій останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та проводити судове засідання призначене на 04.05.2017 р. без участі представника відповідача.

03.05.2017 р. на електронну адресу суду від позивача надійшла заява № 45 від 03.05.2017 р. в якій останній просить суд проводити розгляд справи без участі представника позивача за наявними матеріалами.

Позивач та відповідач 2 в судове засідання не з'явилися хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином ухвалою суду від 28.04.2017 р. яка надсилалась рекомендованою кореспонденцією.

Окрім того позивача та третю особу було повідомлено про дату, час та місце наступного судового засідання телефонограмами.

Враховуючи наведене суд приймає до уваги наступні положення законодавства.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Крім того суд звертає увагу на п.4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році", п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" в яких наголошується, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Також слід зазначити, що відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28 (з подальшими змінами) на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Як наголошується в п.19 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. № 01-8/482 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

На першому примірнику ухвал, які наявні в справі, є штамп суду з відміткою про відправку документа. Дана відмітка оформлена відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України наведених вище, а тому суд дійшов висновку, що вони є підтвердженням належного надсилання копії процесуального документа сторонам.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача та третьої особи належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останніх в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Враховуючи те, що норми ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Проте, позивач та відповідач 2 своїм правом на участь у засіданні суду не скористалися, а тому, беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду останніх або їх представників, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності останніх.

При цьому судом враховано інформованість останніх про судове засідання призначене на 04.05.2017 р., що вбачається із змісту поданих ними клопотань, що надійшли до суду.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши заяву позивача судом встановлено, що відповідно до довідки суду від 03.05.2017 р., складеної відповідальним працівником апарату Господарського суду Вінницької області, вказана заява не містить електронного цифрового підпису.

Відповідно до п.1.5.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28 документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Враховуючи те, що заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля - Трансбуд" надіслана без електронного цифрового підпису, а тому не є офіційною та не підлягає розгляду.

Розглядаючи вказаний спір судом із тексту позовної заяви № 3 від 12.01.2017 р. встановлено, що обґрунтовуючи позовні вимоги позивач в якості підстави позовних вимог посилається на порушення під час проведення конкурсу на будівництво багатоквартирного будинку по просп.Грушевського, 50, м.Кам'янець-Подільський Хмельницька область, оскільки під час проведення конкурсу не було враховано приписи Закону України "Про використання земель оборони" та не дотримано вимог Порядку організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони затверджених постановою КМ України від 06.07.2011 р. № 715, позаяк у відповідача 1 відсутні повноваження, які б надавали йому право на проведення конкурсу та укладення договору на спільне будівництво з ОСОБА_4 виробничим товариством з обмеженою відповідальністю "Рокор".

Крім того позивач вказує на порушення відповідачем 1 процедури організації та проведення конкурсу від 07.12.2016 р. по будівництву багатоквартирних житлових будинків що тягне за собою необхідність у визнанні недійсним договору укладеного з переможцем, даного конкурсу.

В якості нормативного обґрунтування заявленого позову позивач зазначив ст.4 Закону України "Про використання земель оборони", Порядок організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони затверджених постановою КМ України від 06.07.2011 р. № 715, ст.ст. 15, 16, 203, 215 ЦК України тощо.

Відповідач 1 у відзиві № 108/ДУ-17 від 20.03.2017 р. додаткових письмових поясненнях на позовну заяву від 10.04.2017 р. позовні вимоги не визнає та просить в їх задоволенні відмовити посилаючись на такі доводи:

- визначення переможця конкурсу в якому приймали участь 5 суб'єктів господарювання відбулось за результатами порівняння та оцінки конкурсних пропозицій у відповідності до вимог розробленої конкурсної документації за наслідками чого було обрано переможця конкурсу з найкращою конкурсною пропозицією, що відбулось без порушення порядку проведення конкурсу;

- земельна ділянка на якій планується будівництво багатоквартирних житлових будинків (просп. Грушевського, 50, м. Кам'янець - Подільський) передана в постійне користування на підставі рішення Кам'янець - Подільської міської ради за № 72 від 28.02.2005 р. згідно Державного акту серії ЯЯ № 333766 з цільовим призначенням "для будівництва багатоквартирних житлових будинків", а тому доводи позивача про належність вказаної земельної ділянки до земель оборони є безпідставними, з огляду на що дія Закону України "Про використання земель оборони", Порядок організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони затверджених постановою КМ України від 06.07.2011 р. № 715 на спірні правовідносини не розповсюджується;

- при розгляді адміністративної справи № 802/1692/13-а Вінницьким окружним адміністративним судом було встановлено, що землі по просп. Грушевського, 50, м.Кам'янець - Подільський не належать до земель оборони;

- позивачем не доведено наявності порушеного права проведенням конкурсу та визначенням його переможця;

- за результатами конкурсу 27.12.2016 р. за актом приймання-передачі ОСОБА_4 виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Рокор" передало 6 квартири відповідачу 1 , які зареєстровані за останнім 28.12.2016 р.

Відповідач 2 в письмових поясненнях від 29.03.2017 р. та від 11.04.2017 р. просить відмовити в задоволенні позову з наступних мотивів:

- права та охоронювані законом інтереси позивача в межах даної справи не порушені;

- земельна ділянка на якій планується будівництво багатоквартирних житлових будинків (просп. Грушевського, 50, м. Кам'янець - Подільський) площею 2,2673 га, кадастровий номер :01:004:0014 відноситься до земель житлової та громадської забудови, а тому застосовані позивачем нормативно-правові акти не регулюються спірні правовідносини;

- позивачем не наведено підстав з яких договір може бути визнаний недійсним;

- під час проведення конкурсу відповідач 1 правомірно керувався документацією щодо проведення конкурсу по будівництву багатоквартирних житлових будинків на земельній ділянці по пр. Грушевського, 50, м. Кам'янець - Подільський, умови якого не порушені.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 оборони України - в письмовому поясненні від 27.04.2017 р. № 481 проти позову заперечує посилаючись на безпідставність заявлених позовних вимог та наявність повноважень у відповідача 1 на проведення конкурсу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали даної справи, беручи до уваги зміст заявленого позову та заперечень щодо нього, провівши юридичну оцінку наявних у справі доказів суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з таких міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи 04.11.2016 р. в газеті "Подолянин" Подільським управлінням капітального будівництва ОСОБА_1 оборони України розміщено оголошення про конкурс на будівництво багатоквартирного житлового будинку в. м. Кам'янець-Подільський на пр. Грушевського 50, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0014.

09.11.2017 р. позивачем подано заяву про намір взяти участь у конкурсі на будівництво багатоквартирного житлового будинку в. м. Кам'янець-Подільський на пр.Грушевського, 50 (а.с. 13, т. 1).

07.12.2016 р. відбувся конкурс по будівництву багатоквартирних житлових будинків на земельній ділянці площею 2,2673 га по пр. Грушевського, 50 в м.Кам'янець - Подільський Хмельницької області в якому прийняли участь ПП "ДІТА", БВ ТОВ "РОКОР", ТОВ "БК "Поділля - Трансбуд", ТОВ "ГРАНЬ", ТОВ "Електротерм".

Вказане підтверджується протоколом б/н від 07.12.2016 р. про розкриття конкурсних пропозицій з будівництва багатоквартирних житлових будинків на земельній ділянці по пр. Грушевського, 5, м. Кам'янець - Подільський, Хмельницька область на яких був присутній і представник позивача (а.с. 25-26, т. 1).

За результатами оцінки пропозицій учасників найкращою визнано пропозицію Багатопрофільного виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Рокор", що підтверджується протоколом б/н від 12.12.2016 р. про оцінку конкурсних пропозицій відомості в якій відповідають протоколу від 07.12.2016 р. (а.с. 29, т. 1).

16.12.2016 р. у засобах масової інформації розміщено оголошення про те, що 07.12.2016 р. відбулись конкурсні торги з будівництва багатоквартирних житлових будинків на земельній ділянці пр. Грушевського, 50, м. Кам'янець-Подільський, Хмельницька область переможцем яких стало ОСОБА_4 виробниче товариство з обмеженою відповідальністю "Рокор" (а.с. 30-31, т. 1).

27.12.2016 р. Подільським управлінням капітального будівництва видано Наказ № 46 "Про підсумки (результати) конкурсу" яким зобов'язано укласти із переможцем конкурсу договір про спільне будівництво багатоповерхових житлових будинків по пр. Грушевського, 50, в м. Кам'янець - Подільський Хмельницької області та договір підряду на спільну діяльність.

Також судом встановлено, що земельна ділянка на якій планується будівництво багатоквартирних житлових будинків (просп. Грушевського, 50, м. Кам'янець - Подільський) площею 2,2673 га, кадастровий номер :01:004:0014 відноситься до земель житлової та громадської забудови, що підтверджується державним актом серія ЯЯ № 333766, витягом із статзвітності форми № 6-зем станом на 01.01.2016 р., витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.03.2017 р. тощо.

Чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин (п.2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. " 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 1 ГПК України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Окрім того, з аналізу наведених норм можна дійти висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 р. у справі № 3-669гс15 та від 25.05.2016 р. у справі № 3-254гс16.

У постановах від 18.11.2015 у справі № 6-1884цс15 та від 13.04.21016 р. у справі № 6-2988цс15 Верховний Суд України зазначив, що головна умова, яка повинна бути встановлена судами під час розгляду спору про визнання недійсним прилюдних торгів, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

З урахуванням норм ч. 1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 р. у справі № 6-1749цс15).

Таким чином, при вирішенні спору про визнання недійсними рішення за результатами оцінки конкурсних пропозицій оформленого протоколом ввід 12.12.2016 р. та укладеного з переможцем конкурсу договору необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Порядку та інших законодавчих норм при проведенні конкурсу; чи вплинули ці порушення на результати конкурсу; чи мало місце порушення прав та законних інтересів позивача, який оспорює результат конкурсу. Крім того, слід зазначити, що конкурс визнається недійсним лише в тих випадках, коли під час його підготовки і проведення були допущені порушення, що могли вплинути на результати конкурсу.

Разом з тим, як встановлено судом, посилаючись на порушення Закону України "Про використання земель оборони" та Порядку організації будівництва житла для військовослужбовців та членів їх сімей на земельних ділянках, що належать до земель оборони затверджених постановою КМ України від 06.07.2011 р. № 715 позивачем не доведено належними та допустимими доказами того факту, що дані обставини якимись чином вплинули на результати проведення конкурсу.

При цьому суд акцентує увагу на тому, що посилання позивача на вказані вище нормативно-правові акти є помилковим, оскільки матеріалами справи достовірно підтверджується належність земельної ділянки на якій планується будівництво багатоквартирних житлових будинків (просп. Грушевського, 50, м. Кам'янець - Подільський) площею 2,2673 га, кадастровий номер :01:004:0014 не до земель оборони, а до земель житлової та громадської забудови.

Приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В даному випадку з огляду на викладене вище суд приходить до висновку про те, що позивач згідно ст.33 ГПК України не довів належним чином наявності у нього порушеного права і необхідності його захисту обраним ним способом захисту, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення відповідного позову.

Беручи до уваги викладене вище, оцінюючи встановлені обставини справи та приписи законодавства в сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги із доводами, які обґрунтовують їх, не можуть слугувати підставою для його задоволення в зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову з мотивів наведених вище.

Судовий збір в зв'язку з відмовою в позові покладається на позивача у відповідності до приписів ст.49 ГПК України.

В судовому засіданні 04.05.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Поділля-Трансбуд" до Подільського управління капітального будівництва ОСОБА_1 оборони України та Багатопрофільного виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Рокор" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 оборони України про визнання недійсним рішення Подільського управління капітального будівництва ОСОБА_1 оборони України оформленого протоколом від 12.12.2016 р. та договору про спільне будівництво багатоповерхових житлових будинків по просп.Грушевського, 50, м. Кам'янець-Подільський, Хмельницька область укладеного між Подільським управлінням капітального будівництва ОСОБА_1 оборони України та ОСОБА_4 виробничим товариством з обмеженою відповідальністю "Рокор" відмовити повністю.

2. Копію рішення надіслати позивачу, відповідачу 2 рекомендованим листом з поштовим повідомленням про вручення поштової кореспонденції.

Повне рішення складено 05 травня 2017 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи.

2- позивачу - вул. Князів Коріатовичів, 37 А, м. Кам'янець-Подільський, Хмельницька область, 32200.

3 - БВ ТОВ "Рокор" - вул.Пушкінська, 29, м.Кам'янець-Подільський, Хмельницька область, 32200.