ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 рокуСправа № 912/870/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В. розглянувши у судовому засіданні справу № 912/870/17

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ФУД КОНТЕЙНЕР ІНТЕРНЕШНЛ"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євро-експорт груп"

про стягнення 97 328,85 грн.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2 , довіреність № 1 від 21.04.17;

від відповідача - участі не брали;

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ФУД КОНТЕЙНЕР ІНТЕРНЕШНЛ" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євро-експорт груп" про стягнення заборгованості в розмірі 97 328,85 грн., з яких: основний борг 87 437,13 грн., пеня 2192,34 грн., збитки від інфляції 6 269,24 грн., 3% річних 1430,14 грн, з покладенням судових витрат на відповідача.

Ухвалою від 21.03.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 25.04.2017 о 10:00 год, від сторін витребувано необхідні документи.

18.04.2017 на адресу господарського суду від позивача надійшли разом з супровідним листом № б/н документи на виконання ухвали від 21.03.2017.

У судовому засіданні 25.04.17 представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач участі свого представника у судовому засіданні не забезпечив, відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не подав.

Поштовий конверт разом з ухвалою господарського суду від 21.03.2017 року повернуто до канцелярії суду 03.04.2017 року із написом відділенням поштового зв'язку: "за незапитом".

Водночас господарський суд вважає відповідача таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення засідання суду в силу наступного.

Згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Господарський суд надіслав процесуальні документи у справі за адресою, яка зазначена у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано в ЄДРПОУ, а саме - 25006, м. Кіровоград, вул. Преображенська, 2. Відомості щодо іншої адреси відповідача в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, враховуючи приписи постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судом виконано вимоги частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням наведеного та норм ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи належне повідомлення позивача та відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання, господарський суд вважає можливим розглянути справу № 912/870/17 в судовому засіданні 25.04.2017 за відсутності представника відповідача та за наявними у справі документами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши усі обставини справи, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ФУД КОНТЕЙНЕР ІНТЕРНЕШНЛ" ( далі - Постачальник, позивач) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євро-експорт груп" ( далі - Покупець, відповідач) 21.07.2016 укладено договір поставки (довгостроковий) №21/05-16 (далі - Договір), згідно п. 1.1. якого Постачальник зобов'язується передати (поставити) у власність Покупця посуд одноразовий в асортименті (надалі іменується - Товар, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна яких визначена в додатках - Специфікаціях), згідно п.п. 1.6-1.7 які є невід'ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов'язується прийняти Товар та здійснити оплату згідно п. 3.1., 3.2. шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 1.5. Договору передача Товару здійснюється Постачальником окремими партіями, узгодженими сторонами, на адресу Покупця: м. Кіровоград, вул. Валентини Терешкової, 213 А.

Згідно з п. 1.6. Договору кількість і вартість (ціна за одиницю Товару), що передається (поставляється) за даною угодою, визначаються між сторонами в Додатках, які є невід'ємною частиною цього Договору.

Як додатки сторони приймають:

- рахунки-фактури;

- Видаткові (товарні) накладні на товар;

- Акти приймання-передачі;

- Інші письмові додаткові угоди сторін до договору;

Відповідно до п. 3.1 Договору Постачальник зобов'язується поставити Товар покупцю на протязі 3-х календарних днів з моменту підписання сторонами даного Договору. Згідно з п. 3.2 Договору Покупець здійснює в безготівковому порядку оплату шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 3-х календарних днів з моменту фактичного отримання Товару.

Пунктом 8.1 визначено, що договір набуває чинності з моменту його укладення і діє до 31 грудня 2016 року. Цей строк автоматично продовжується на наступні періоди в 1 рік кожен , якщо жодна з сторін не повідомить іншу сторону за 30 (тридцять) днів до закінчення кожного періоду дії цього Договору про намір припинити його дію, а в частині грошових розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань згідно умов даного договору. Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено круглими печатками.

Також 21.07.2016 сторонами було укладено Додаток № 1 до Договору - Специфікація № 1, в якій визначено загальну кількість, асортимент, одиниці виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна Товару. Відповідно до підписаної сторонами Специфікації загальна сума Договору становить 87 622,13 грн., в т.ч. ПДВ 14 603,69 грн.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, відтак до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

У відповідності до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, у відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю. На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, який відповідачем на момент подачі позову було оплачено частково.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поставив відповідачу товари згідно видаткової накладної № 86 від 28.07.2016 на загальну суму 87 622,13 грн. Відповідно до п. 3.2 Договору термін повної оплати визначався протягом 3 календарних днів з моменту фактичного отримання товару. Також позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату Товару № 77 від 28.07.2016 на суму 87 622,13 грн. На виконання п. 1.7. Договору Постачальником також було зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач частково оплатив поставлений товар загалом на суму 185,00 грн. Зазначене підтверджується позивачем в актах звірки взаєморозрахунків, один з яких - станом на 31.08.2016 підписаний сторонами та скріплений печатками, інший - станом на 08.02.17 - з боку відповідача не підписаний.

Таким чином сума основного боргу, заявлена до стягнення позивачем, становить 87 437,13 грн. В акті звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 31.08.2016 зазначена сума боргу станом на у розмірі 87 542,13 грн. Даний акт підписано та скріплено печатками сторін, що свідчить про визнання відповідачем суми боргу у розмірі 87 542,13 грн. Однак, станом на час звернення до суду відповідачем сплачено на користь позивача за твердженням останнього ще 105,00 грн., а отже сума боргу, що підлягає стягненню, становить, відповідно, 87 437,13 грн.

Відповідачем не подано до матеріалів справи доказів сплати заборгованості в сумі 87 437,13 грн. Також відповідачем не заперечується факт поставки товару, його кількість та якість, розмір заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку, що обов'язок позивача перед відповідачем по поставці товару виконано, що не заперечується відповідачем. Відповідачем також не заперечується факту прийняття товару, що підтверджується видатковою накладною № 86 від 28.07.2016. За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов'язок по оплаті отриманого товару протягом 3 календарних днів з моменту фактичного отримання товару, тобто до 31.07.2016 включно.

З урахуванням вищенаведеного, а також тієї обставини, що відповідачем у справі позовні вимоги не заперечено, факти, викладені в позовній заяві, не спростовано, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення суми основного боргу в розмірі 87 437,13 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Посилаючись на п. 6.2. Договору позивач також просить стягнути з відповідача пеню в сумі 2192,34 грн за період з 01.08.2016 по 15.02.2017.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2 Договору у випадку порушення оплати за поставлену партію товару покупець сплачує постачальнику пеню із розрахунку за кожен день прострочення 5% річних від простроченої неоплаченої суми, за кожен день прострочення, до моменту повного виконання Покупцем свого зобов'язання по оплаті. Сплата пені не звільняє Покупця від зобов'язань по оплаті.

Пеня за порушення грошового зобов'язання обчислюється лише у відсотках до суми простроченого платежу. Установлення розміру пені у твердій грошовій сумі законом не передбачено і суперечить змістові цього поняття; відтак позовні вимоги, пов'язані із стягненням пені, обчисленої виходячи з такого розміру, не можуть бути задоволені. За приписом ст. 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином пеня не може розраховуватись у формі відсотків річних, оскільки це суперечить її правовій природі, та не може перевищувати подвійної облікової ставки за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання.

У пункті 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розяснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо зясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобовязати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобовязати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Господарський суд здійснив власний розрахунок, з урахуванням норм ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, а також враховуючи, що сума пені, що підлягає стягненню за договором не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки НБУ, та дійшов висновку, що сума пені становить 12 845,43 грн. та підлягає стягненню за період з 01.08.2016 по 01.02.2017.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення пені в межах заявлених позовних вимог, в сумі 2 192, 34 грн. за період з 01.08.2016 по 01.02.2017.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Господарським судом перевірено поданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 01.08.2016 по 10.02.2017, з врахуванням часткових оплат відповідечем суми боргу, а також розрахунок інфляційних втрат з серпня 2016 по січень 2017.

Згідно власного розрахунку господарського суду 3 % річних за визначений позивачем період складають 1538,72 грн, а розмір інфляційних втрат - 7300,40 грн. Водночас, господарський суд задовольняє позов в межах заявлених вимог, в частині стягнення 3% річних - в сумі 1 430,14 грн., а в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 6 269,24 грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Євро-експорт груп" (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Преображенська, буд. 2) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ФУД КОНТЕЙНЕР ІНТЕРНЕШНЛ" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Клари Цеткін, буд. 6-А) заборгованість в розмірі 97 328,85 грн., з яких: основний борг 87 437,13 грн., пеня 2192,34 грн., збитки від інфляції 6 269,24 грн., 3% річних 1430,14 грн, а також 1600,00 грн. судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 28.04.2017.

Суддя Т. В. Макаренко