ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017 р. Справа №917/339/17

За позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго", вул. Чкалова, 17, м. Лубни, Полтавська область, 37500

до Лубенського комунального підприємства фірми "Житло", пр-кт Володимирський, 99, м. Лубни, Полтавська область, 37500

про стягнення 16 523, 48 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії № 99 л від 09.02.2017 р. в розмірі 16 523,48 грн., з яких: 14 533,79 грн. - основний борг; 602,23 грн. - пеня; 1 133,95 грн. - інфляційні втрати; 253,51 грн. - 3 % річних.

Ухвалою суду від 04.04.2017р. за клопотанням представника позивача розгляд справи продовжено на 15 днів.

05.05.2017р. за вх. канцелярії суду №5911 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, надіслав до суду клопотання вх. № 4448 від 03.04.2017 р., вх.№5950 від 10.05.2011 про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з хворобою представника.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо), то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд вважає, що ним вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача у справі про дату, час та місце розгляду справи.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 р.).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, відсутність клопотання щодо продовження строку вирішення спору, суд не оцінює неявку представника відповідача у судове засідання як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, суд спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Між Обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Лубнитеплоенерго" (далі ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго») та Лубенським комунальним підприємством фірмою "Житло" 20 жовтня 2016 року укладено Договір №99л купівлі - продажу теплової енергії (далі - Договір).

За умовами Договору, Теплопостачальна організація (ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго») зобов»язується передати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень Споживача (Лубенське комунальне підприємство фірма "Житло"), відповідно до Додатків №1 та №2 до Договору адміністративне приміщення що знаходиться за адресою м.Лубни, вул.Радянська, 99 , а Споживач зобов»язується оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами для потреб своїх приміщень (п.1.1. Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що теплова енергія постачається Споживачу в обсягах визначених в додатку №1 до Договору на опалення в опалювальний період.

Кількість спожитої теплової енергії визначається на межі балансової належності теплових мереж Теплопостачальної організації та Споживача за показниками приладів комерційного обліку теплової енергії (п.3.1 Договору)

Відповідно до п.4.4 Договору, Порядок розрахунків за теплову енергію визначений у Додатку №3 до Договору. Остаточні розрахунки за показаннями приладів обліку проводяться не пізніше 10-го числа періоду, наступного за розрахунковим (п.5.1 Додатку №3 до Договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 жовтня 2016 року і діє в частині поставки теплової енергії до 30 квітня 2019 року, а в частині проведення розрахунків за теплову енергію - до їх повного здійснення (п. до п.10.1.Договору)

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанови за якими:

- №1757 від 29.09.2016р., якою установила ОКВПТГ Лубнитеплоенерго тарифи з 1 жовтня 2016 року на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) в розмірі 1 236,29 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) [1 483,55 грн. з ПДВ];

- №2126 від 02.12.2016р, якою з 30 грудня 2016 року встановлено тариф на теплову енергію, що постачає, Лубнитеплоенерго для потреб інших споживачів (крім населення) в розмірі 1 440,15 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) [1 728,18 грн. з ПДВ].

Відповідно до наданих позивачем ОСОБА_1 прийому-передачі №99 ОКВПТГ Лубнитеплоенерго надало Споживачеві в період з січня 2016року по січень 2017р. теплову енергію обсягом Гкал на суму 17 053,00 грн., а саме: від 21.01.2016р. в кількості 2.621 Гкал на суму 4509,03 грн.; від 29.02.2016р. в кількості 1,243Гкал на суму 2051,82 грн., від 31.03.2016 в кількості 1 300 Гкал на суму 2145,49 грн., від 30.04.2016 в кількості 0,114 Гкал на суму 187,60 грн.; від 31.10.2016 в кількості 0,485 Гкал на суму 719,21 грн.; від 30.11.2016 в кількості 1,214 Гкал на суму 1800,88 грн.; від 31.12.2016 в кількості 1,214 Гкал на суму 1800,88 грн., від 31.12.2016 в кількості 1.844 Гкал на суму 2735,07 грн.; від 31.01.2017 в кількості 1 300 Гкал на суму 2903,90 грн.

В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання щодо оплати за теплову енергію виконав частково, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення 14 533,79 грн. основного боргу, 602,33 грн. - пені за період з 15.04.2016 р. по 15.02.2017 р., 253,51 грн. - 3 % річних та 1 133,95 грн. інфляційних за період з січня 2016р. по грудень 2016р.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов"язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до приписів статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, отримувачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням викладених обставин заборгованість є доведеною належними доказами та підлягає стягненню з боржника в розмірі 14 533,79 грн.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 6.1.1 Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати теплової енергії, Споживач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, а також сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

На підставі вищевикладеного та з урахуванням положень статті ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" судом було здійснено перерахунок заявленої позивачем до стягнення пені за допомогою калькулятору "ЛІГА: Закон" та встановлено, що нарахована позивачем 602,33 грн. - пені за період з 15.04.2016 р. по 15.02.2017 р. не перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за періоди вказані позивачем в розрахунку, не порушує приписів ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

На підставі вищевикладеного позивачем нараховано відповідачу до стягнення 253,51 грн. - 3 % річних та 1 133,95 грн. інфляційних за період з січня 2016р. по грудень 2016р.

Здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків, суд прийшов до висновку про задоволення вимог в частині стягнення 253,51 грн. 3% річних та 1 133,95 грн. інфляційних збитків (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга: Закон 4 9.1.3").

За приписами статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 14 533,79 грн. основного боргу, 602,23 грн. - пені, 253,51 грн. 3% річних та 1 133,95 грн. інфляційних збитків є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49, 82-85, 121 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Лубенського комунального підприємства фірми "Житло" (пр-кт Володимирський, 99, м. Лубни, Полтавська область, 37500, ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" (вул.Чкалова, 17, м.Лубни, 37500, , на р/р 1471 в ФПОУ АТ «Ощадбанк» м.Полтава, МФО 331467)) заборгованість за договором купівлі-продажу теплової енергії №99 л від 09.02.2017 р. в розмірі 16 523,48 грн., з яких: 14 533,79 грн. - основний борг; 602,23 грн. - пеня; 1 133,95 грн. - інфляційні втрати; 253,51 грн. - 3 % річних.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.05.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.