ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2017 р.Справа № 922/829/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 87 Харківської міської ради Харківської області (ХСШ № 87), м. Харків
про стягнення 48172,42 грн.
за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 38-2071/471 від 10.05.2012 р.);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 10.05.2017 р.)

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 87 Харківської міської ради Харківської області (ХСШ № 87), м. Харків (далі за текстом - відповідач) заборгованість за неналежне виконання договірних зобов'язань у сумі 48172,42 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним між сторонами договором про постачання теплової енергії № 2636 від 28.01.2002 р. щодо сплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.03.2017 р. зазначений позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.04.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.04.2017 р. розгляд справи відкладено на 18.04.2017 р. в звязку з неявкою на судове засідання представника відповідача та ненаданням учасниками судового процесу витребуваних документів в повному обсязі.

В судовому засіданні 18.04.2017 р. оголошено перерву до 10.05.2017 р.

В процесі розгляду справи відповідач надав суду заперечення на позовну заяву (вх. № 12670 від 14.04.2017 р.) в яких зазначає, що з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України в нього немає юридичних підстав для сплати на користь позивача існуючого боргу за грудень 2010 р., оскільки відповідний рахунок на оплату послуг від 06.01.2011 р. був наданий вже після закінчення бюджетного періоду у якому були надані послуги з теплопостачання. Крім того, відповідач також зазначає, що з 01.01.2011 р. установу відповідача переведено на фінансове обслуговування через центральну бухгалтерію управління освіти Ленінського району у м. Харкові.

Також відповідач надав суду інші заперечення на позовну заяву (вх. 14591 від 05.05.2017 р.) в яких просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що сплачувати рахунок на сплату теплової енергії від 06.01.2011 р. він не має юридичних підстав, оскільки договір на постання теплової енергії з 01.01.2011 р. між сторонами не укладався. Крім того, відповідач також зазначає, що позивач при зверненні до суду пропустив встановлений законом строк позовної давності, і в звязку з цим, відповідач вимагає застосувати наслідки його сплину до спірних правовідносин.

На судове засідання 10.05.2017 р. прибули представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить її задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить суд застосувати до спірних правовідносин позовну давність .Також представник відповідача надав суду письмові пояснення (вх. № 14899 від 10.05.2017 р.) в яких звертає увагу суду на загальну позовну давність встановлену тривалістю три роки.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 28.01.2002 р. між сторонами укладено договір постачання теплової енергії № 2636 (далі за текстом договір; а. с. 19-21), відповідно до умов якого позивач, як енергопостачальна організація, бере на себе зобов'язання постачати відповідачу, як споживачеві, теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 3-х примірниках) на відпуск-получення теплової енергії.

Згідно з п. 6.3 договору споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

За умовами п. п. 6.4-6.5 договору якщо споживач розраховується за показниками приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлену та сплачену до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо оплачується споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця;

- у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

Споживачі, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленною та фактично спожитою тепловою енергією сплачується споживачем не пізніше як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку на оплату. При несплаті споживачем, за отриману теплову енергію, в указаний термін відпуск теплової енергії споживачу здійснюється на умовах товарного кредиту.

Пунктом 6.6 договору встановлено, що відсоток за товарний кредит встановлюється в розмірі 1,5 облікової ставки НБУ.

За змістом п. 10.1 та 10.4 договору він набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2002 р.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Матеріали справи також свідчать про те, що опалювальний сезон 2010-2011 років розпочато з 01.10.2010 р. на підставі розпорядження Ленінського філіалу КП «ХТМ» № 10/1384. Актом підключення споживача до джерела теплової енергії № 177/5707 від 01.10.2010 р. відповідача підключено до теплопостачання (а. с. 11).

Після завершення опалювального сезону 2010-2011 років, актом № 177/5469 від 20.04.2011 р. відповідача відключено від джерела теплової енергії (а.с. 17).

Матеріали справи свідчать про те, що за період з грудня 2010 р. по січень 2011 р. позивач на виконання умов договору поставив відповідачу теплову енергію на суму 68119,37 грн.

З метою сплати заборгованості за поставлену теплову енергію позивач направив на адресу відповідача рахунок від 06.01.2011 р. за послуги надані в грудні 2010 р. на суму 48328,76 грн., та рахунок від 07.02.2011 р. за послуги, надані в січні 2011 р. на суму 19790,61 грн.

Проте, відповідач, всупереч умовам договору, свої зобовязання щодо оплати заборгованості в повному обсязі не виконав, його заборгованість перед позивачем за послуги, спожиті у вказаний період часу становить 48172,72 грн.

Обставини щодо несплати зазначеної заборгованості стали підставою для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги, комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За змістом ст. 20 цього ж закону, до обовязків споживача належить, зокрема, оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт належного виконання позивачем своїх зобовязань за договором щодо постачання тепло енергії за період з грудня 2010 р. по січень 2011 р. підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується.

Оскільки відповідач не надав суду доказів сплати наданих позивачем послуг з теплопостачання в зазначений вище період часу в сумі 48172,42 грн., суд приходить до висновку про порушення останнім своїх зобовязань за зазначеним вище договором.

Разом з тим, як вже було зазначено вище, відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В пункті 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», зокрема зазначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосовувати наслідки спливу позовної давності, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Згідно з п. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Строк оплати відповідачем послуг теплопостачання визначено п. 6.3.-6.5. договору № 2636 від 28.01.2002 р. , а саме, споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації попередню оплату вартості, необхідного обсягу теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду; різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується споживачем не пізніше як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку на оплату.

Матеріали справи містять рахунки від 06.01.2011 р. та від 07.02.2011 р., що позивач направляв відповідачу на оплату послуг наданих в грудні 2010 р. та січні 2011 р.

Зазначені рахунки повинні бути сплачені відповідачем на протязі 5 банківських днів з часу їх отримання, тобто рахунок від 06.01.2011 р. до 13.01.2011 р., рахунок від 07.02.2011 р. до 14.02.2011 р.

Відповідно з 14.01.2011 р. щодо рахунку від 06.01.2011 р., та з 15.02.2011 р. щодо рахунку від 07.02.2011 р. почала свій відлік позовна давність щодо стягнення заборгованості за цими рахунками, та як наслідок сплинула зі сплином трирічного строку починаючи з вказаних дат, тобто 14.01.2014 р. та 15.02.2014 р. відповідно.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з позовом по даній справі лише 10.03.2017 р., тобто з пропуском строку позовної давності.

Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач зокрема в заперечення вх. № 14591 від 05.05.2017 р. та його представник в судовому засіданні 10.05.2017 р., наполягає на застосуванні до спірних правовідносин позовної давності.

Зазначене зумовлює прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням вимог ст. 44, 49 ГПК України, судовий збір у даній справі покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя ОСОБА_3