ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 травня 2017 р. Справа № 903/278/17

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Житлобуд-2, м.Луцьк

до Державного підприємства «Шацьке учбово-досвідне лісове господарство», Волинська обл., Шацький район, смт.Шацьк

про стягнення 34 555, 43 грн.

Суддя Пахолюк В.А.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 представник, дов. № 141 від 03.06.2016р.,

від відповідача: не прибув.

Суть спору:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Житлобуд-2, звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з відповідача - Державного підприємства «Шацьке учбово-досвідне лісове господарство» заборгованість за відпущений товар (будівельні матеріали) в сумі 34 555, 43 грн., з яких сума основної заборгованості в розмірі 31 151, 05 грн., сума пені за період прострочення з 28.12.2016 р. по 31.03.2017 р. в розмірі 2 222, 39 грн., 3% річних від суми боргу за період прострочення з 28.12.2016 р. по 31.03.2017 р. в розмірі 238, 11 грн., інфляційні збитки за період з грудня 2016 р. по лютий 2017 р. у розмірі 943, 88 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на укладений між сторонами договір купівлі-продажу від 22.12.2016 р., накладну № PH-0000014 від 22.12.2016 р., рахунок № СФ-0000014 від 22.12.2016 р. згідно яких, як зазначає позивач, ним було передано відповідачу товар на загальну суму 31 151, 05 грн.

Строк оплати переданого товару сторонами визначено 5 календарних днів з моменту отримання товару Покупцем.

Відповідно до положень договору відповідачем оплату не було здійснено.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо оплати отриманого товару на підставі умов договору та ст.ст.549, 625 ЦК України йому нараховано штрафні санкції.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задоволити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, письмових заперечень щодо даного предмету спору не подав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Враховуючи, що явка представника відповідача в судове засідання не визнавалась обовязковою, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за його відсутності та за наявними в матеріалах справи документами у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши наявні матеріали по справі, заслухавши уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

22.12.2016 р. між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Житлобуд-2 (Продавець) та Державним підприємством «Шацьке учбово досвідне лісове господарство» (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу.

Згідно п. 1.1. договору Продавець зобовязався передати у власність Покупцеві будівельні матеріали, а Покупець прийняти товар та оплатити його на умовах договору.

Сторонами на підставі п.п.3.1., 3.2. договору визначено, що ціна за одиницю товару вказується в рахунках на оплату та видаткових накладних. Загальна вартість договору з ПДВ 31 151, 05 грн.

У відповідності до п.5.2 договору оплата проводиться протягом 5 календарних днів з моменту отримання товару Покупцем.

З наданих суду доказів вбачається, що взяті на себе зобовязання Продавець (позивач у справі) виконав в повному обсязі.

На виконання умов договору купівлі-продажу від 22.12.2016 р. позивачем було передано відповідачу товар (будівельні матеріали) на загальну суму 31 151, 05 грн., що підтверджується накладною № PH-0000014 від 22.12.2016 р. та рахунком № СФ-0000014 від 22.12.2016 р.

Відповідачем оплата одержаного товару не здійснена, доказів на спростування факту його отримання не надано.

Борг відповідача на день розгляду справи становить 31 151, 05 грн., що підтверджено наявними матеріалами справи.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою № 10 від 18.01.2017 р. про сплату боргу, яка залишена адресатом без реагування.

Відповідно до ст.174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з договору.

Судом встановлено, що між сторонами зобовязання виникли з договору купівлі-продажу від 22.12.2016 р.

Як визначено ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст.525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе , що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до норм ст.193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт прострочення виконання договірних зобовязань відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами.

Згідно розрахунку позивача 3% річних від суми боргу за період прострочення платежу з 28.12.2016 р. по 31.03.2017 р. в розмірі 238, 11 грн. та інфляційні збитки за період з грудня 2016 р. по лютий 2017 р. у розмірі 943, 88 грн. є підставними і підлягають до стягнення з відповідача.

Крім того, позивач просить на підставі п.7.3 договору стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу в сумі 2 222, 39 грн.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пункт 3 ст.549 ЦК України визначає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (штрафу, пені). В силу п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем до стягнення пеня за період прострочення з 28.12.2016 р. по 31.03.2017 р. в розмірі 2 222, 39 грн. згідно розрахунку нарахована межах шестимісячного строку підставна та підлягає до стягнення з відповідача.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, судовий збір в сумі 1 600, 00 грн. відповідно до ст.49 ГПК України слід покласти на нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 174, 193, 230, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 549, 610-612, 614, 625, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Шацьке учбово-досвідне лісове господарство» (44000, Волинська обл., Шацький район, смт.Шацьк, вул. Гагаріна, 19, ) на користь

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-2» (43023, м.Луцьк, вул. Конякіна, 16-Б, ) 34 555, 43 грн. заборгованості, в т.ч. 31 151, 05 грн. основного боргу, 2 222, 39 грн. пені, 238, 11 грн. 3% річних, 943, 88 грн. інфляційних збитків та 1 600, 00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 05.05.2017 р.

Суддя Пахолюк В.А.