КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА
"12" травня 2017 р. Справа №910/24457/15
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Суліма В.В.
суддів: Коротун О.М.
Майданевича А.Г.
розглянувши апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1
на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2015
у справі № 910/24457/15 (суддя: Лиськов М.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс"
до відповідача 1: Міністерства оборони України
до відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1
про стягнення 14 319,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

14.09.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Пральний комплекс" до Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 про стягнення 14 319,15 грн.
Господарський суд міста Києва задовольнив повністю позов своїм рішенням від 25.11.2015.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Військова частина НОМЕР_1 звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 у справі № 910/24457/15 та прийняти нове рішення.
Разом з апеляційною скаргою, апелянтом заявлено клопотання, в якому він просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарським судом міста Києва від 25.11.2015 у справі №910/24457/15.
Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 93 ГПК України: Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.
Повний текст рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 у справі № 910/24457/15 складено та підписано 02.12.2015.
11.04.2017 Військова частина НОМЕР_1 звернулась з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 у справі № 910/24457/15, про що свідчить відповідна відмітка "Укрпошта" на конверті, тобто з пропуском 1 року та 4-х місяців з дня підписання повного тексту оскаржуваного рішення.
Відповідно до ст. 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.
Відповідно до положення п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", "Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах)".
Наведена норма пов`язує можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з вимогами статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.
Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.
За змістом ст. 53 ГПК України поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Як підставу, що стала причиною пропуску процесуального строку на подання апеляційної скарги у клопотанні про поновлення строку скаржником зазначено, що оскаржуване рішення відповідачу 2 не було надіслано, хоча представником подавалась заява про отримання копії рішення нарочно. Копію рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 у справі № 910/24457/15 видано представнику відповідача 2 нарочно 08.02.2016.
Жодних інших підстав, що стали причиною пропуску процесуального строку в період з 08.02.2016 (дата отримання оскаржуваного рішення) по 11.04.2017 (дата звернення з апеляційною скаргою) у клопотанні заявником не наведено, доказів що свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку не додано.
За змістом статті 87 ГПК України надіслання повних рішень та ухвал сторонам, прокурору, третім особам, які були присутні в судовому засіданні, законом не передбачено (за винятком ухвали, в якій роз`яснюється рішення суду, що за змістом частини п`ятої статті 89 ГПК надсилається особам, які брали участь у справі, а також державному виконавцю, якщо рішення суду роз`яснено за його заявою, незалежно від присутності зазначених осіб у судовому засіданні). Водночас ці сторони, прокурор, треті особи (які були присутні в судовому засіданні) мають право згідно з частиною другою статті 22 ГПК України знайомитися з відповідними процесуальними актами, знімати їх копії, а також заявляти клопотання про видачу їм належно засвідчених копій судових рішень (постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься заява відповідача 2 про отримання копії рішення, з якою апелянт звернувся лише 05.02.2016, тобто вже після пропуску процесуального строку.
Також, колегії суддів за інформацією, яка міститься в комп`ютерній програмі Діловодство спеціалізованого суду, стало відомо, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 було внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень 03.12.2015 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/53948896), тобто, з 03.12.2015 відповідач 2 мав можливість ознайомитись з повним текстом оскаржуваного рішення та вчасно подати апеляційну скаргу.
З огляду на викладене, судова колегія відмовляє Військовій частині А 2788 у задоволенні клопотання про поновлення пропущений строк на апеляційне оскарження.
Крім того суд зазначає, що в додатках апеляційної скарги міститься платіжне доручення № 4 від 06.03.2017, а з апеляційною скаргою скаржник звернувся лише 11.04.2017 не вказавши причин, що заважали йому звернутись в період з 06.03.2017 по 11.04.2017.
Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 ГПК України Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення або таке клопотання відхилено.
За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про повернення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 без розгляду на підставі п. 4, ч. 1 ст. 97 ГПК України, у зв`язку з пропуском строку вставного для подання апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 86, 93, п. 4 ч. 1, ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.
2. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 у справі №910/24457/15 повернути без розгляду.
3. Копію ухвали Київського апеляційного господарського суду надіслати учасникам провадження.
4. Справу № 910/24457/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич