ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2017 р. Справа № 914/4249/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

ОСОБА_1

суддів Скрипчук О.С.

розглянувши апеляційну скаргу Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 м. Львів б/н від 27.03.2017 р.

на рішення господарського суду Львівської області від 17.02.2016р.

у справі № 914/4249/15

за позовом: приватного підприємства Альфабудсервіс

с. Годовиця Львівської області

до відповідача: Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 м. Львів

про стягнення 1 088 305, 45 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_3 за довіреністю від 10.11.2015 р.; ОСОБА_4 за довіреністю від 23.06.2016 р.

відповідача: не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 17.02.2016 р. (суддя А.Б. Мазовіта) позов задоволено частково. Стягнуто з Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2, м. Львів на користь приватного підприємства «Альфабудсервіс», с. Годовиця 633 115, 85 грн. основного боргу, 39 374, 60 грн. пені, 35 905, 47 грн. 3% річних, 379 869,53 грн. інфляційних втрат, 16 323, 92 грн. судового збору з розстроченням виконання рішення суду шляхом сплати щомісячно частини боргу у розмірі 100 417, 21 грн., починаючи з лютого 2016 року та по листопад 2016 року включно, та сплати 100 417, 27 грн. у грудні 2016 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що всупереч умов договору, відповідач не виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, внаслідок чого, у нього перед позивачем утворилась заборгованість за виконані роботи згідно договору підряду. Рішення суду в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат обґрунтоване простроченням виконання зобовязання боржником. Рішення суду в частині розстрочення виконання рішення суду мотивоване наявністю підстав, передбачених ст.83 ГПК України.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач не заявляв про стягнення боргу за роботи, виконані відповідно до вказаних вище актів №1, №2 та №3, ним заявлялися лише вимоги про стягнення боргу виключно за роботи, виконані відповідно до акту №4.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

До початку розгляду справи по суті позивачем подано заяву про відвід судді Матущака О.І. у даній справі з підстав того, що ним, на його думку, прийнято необґрунтовану ухвалу у даній справі від 31.03.2017 р. про відновлення відповідачу процесуального строку на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.05.2017 р. заяву про відвід відхилено, з підстав викладених у ній.

Представник скаржника в судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, згідно якого представник його отримав 03.04.2017 р.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив щодо вимог апеляційної скарги, просив рішення місцевого суду залишити без змін, з підстав викладених в ньому.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, 10.07.2013 р. між приватним підприємством «Альфабудсервіс» (підрядник) та Львівським національним університетом ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 (замовник) було укладено договір підряду №10/07.

Згідно п.п. 1.1, 2.1, 2.3, 7.2 вказаного договору, замовник доручає, а підрядник зобовязується власними силами та із своїх матеріалів виконати відповідно до умов цього договору роботи «Капітальний ремонт приміщень для клініки дрібних тварин по вул. К.Левицького, 65 у м. Львові», а замовник зобовязується прийняти та оплатити ці роботи.

Вартість робіт складає 952 971, 26 грн.

Розрахунки по даному договору здійснюються в безготівковому порядку на підставі актів виконаних робіт протягом 14 календарних днів з моменту їх підписання.

В разі недотримання замовником п.п. 2.3., 2.4. цього договору, він сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач у 2013 році виконав роботи на суму 883 446, 89 грн., що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2013 року від 01.08.2013 р. форми КБ-2в, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за липень 2013 р. форми КБ-3, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 року від 10.10.2013 р. форми КБ-2в, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2013 р. форми КБ-3, актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2013 року від 25.11.2013 р. форми КБ-2в, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2013 р. форми КБ-3, актом №4 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року від 27.12.2013 р. форми КБ-2в, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р. форми КБ-3. Зауважень до виконання у відповідача не було, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на вищевказаних документах та скріпленням їх печаткою.

Відповідач свої зобовязання щодо оплати вартості робіт виконав частково, а саме: на дату звернення до суду борг становив 633 115, 85 грн.

Таким чином, у звязку з неналежним виконанням відповідачем свого обовязку оплати вартості робіт, позивач в позовній заяві просив суд стягнути з відповідача 633 115, 85грн. несплаченої вартості виконаних робіт, 39 374, 60 грн. пені, 35 905, 47 грн. 3% річних, 379 869, 53 грн. інфляційних втрат.

При прийнятті постанови, колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ст. ст. 193, 265 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст.ст. 837, 882 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи актів приймання виконаних будівельних робіт типової форми №КБ-2в, відповідач підписав акти без зауважень.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 633 115, 85 грн. несплаченої вартості виконаних робіт.

Щодо стягнення пені, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 193, 230 ГК України, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як встановлено умовами договору, в разі недотримання замовником п.п. 2.3., 2.4. цього договору, він сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Здійснивши перерахунок пені, судова колегія погоджується з позицією місцевого господарського суду про стягнення з відповідача 39 374, 60 грн. пені за період з 10.01.2014р. по 03.06.2014 р., враховуючи те, що заява від відповідача про застосування спеціального, річного строку позовної давності щодо стягнення пені до суду першої інстанції не подавалася.

Згідно ст. ст. 610, 611, 612, 625 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Суд апеляційної інстанції перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних вважає правомірним висновок господарського суду першої інстанції про стягнення з відповідача 35 905, 47 грн. 3% річних та 379 869, 53 грн. інфляційних втрат за період з 10.01.2014 р. по 30.11.2015 р.

Щодо рішення суду в частині розстрочення виконання рішення суду, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст.83 ГПК України, господарський суд має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд може розстрочити виконання рішення. При цьому під розстрочкою виконання рішення суду слід розуміти виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

У Рішенні Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (Рішення, Конституційний Суд, від 26.06.2013, № 5-рп/2013) зазначено, що до обставин, які ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім'ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та потребує відповідного доведення заінтересованою особою з урахуванням норм статей 32, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, враховуючи ступінь виконання зобовязання, матеріальний стан сторін, а також негативні наслідки для сторін спору, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду шляхом сплати щомісячно частини боргу у розмірі 100 417, 21 грн., починаючи з лютого 2016 року та по листопад 2016 року включно, та сплати 100 417, 27 грн. у грудні 2016 року.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що ухвала суду прийнята із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для її зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 17.02.2016 р. у справі

№ 914/4249/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.05.2017 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Дубник О.П.

ОСОБА_5