ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" квітня 2017 р.Справа № 17/47-08-1824

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача (заявника) - не зявився,

від відповідача - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Компанія „НОТАПС про відновлення пропущеного строку для предявлення до виконання наказу суду та видачу дубліката наказу суду (вх. № 2-2057/17) в порядку ст.ст. 119, 120 Господарського процесуального кодексу України по справі № 17/47-08-1824 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Компанія „НОТАПС до Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Димитрова про стягнення 8746,63 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 23.06.2008 р. у справі № 17/47-08-1824 (суддя Зуєва Л.Є.) задоволено позов ТОВ "ТРИДЕНТА АГРО до Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Димитрова про стягнення 8746,63 грн., а саме з останнього на користь позивача стягнуто 2574 грн. 12 коп. пені, 424 грн. 00 коп. 3% річних, 4948 грн. 51 коп. індексу інфляції, 800 грн. 00 коп. витрат за надання юридичних послуг, 102 грн. 00 коп. - держмита, 118 грн. 00 коп. послуги на ІТЗ судового процесу.

07.07.2008 р. на виконання вказаного рішення господарським судом Одеської області був виданий наказ про його примусове виконання щодо стягнення з Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Димитрова на користь ТОВ „Тридента Агро 2574 грн. 12 коп. пені, 424 грн. 00 коп. 3% річних, 4948 грн. 51 коп. індексу інфляції, 800 грн. 00 коп. витрат за надання юридичних послуг, 102 грн. 00 коп. - держмита, 118 грн. 00 коп. послуги на ІТЗ судового процесу.

09.09.2016 р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО" звернулось до господарського суду Одеської області із заявою в порядку ст. 25 Господарського процесуального кодексу України про заміну позивача по даній справі та стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду на правонаступника, яким є заявник.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.11.2016 р. у справі № 17/47-08-1824 (суддя Літвінов С.В.) замінено позивача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ТРИДЕНТА АГРО" на його правонаступника ТОВ КАЗУС-ПРО (35571320), в частині заміни стягувача при примусовому виконанні рішення господарського суду Одеської області по справі № 17/47-08-1824 від 23 червня 2008 р., яке набрало законної сили, а саме ТОВ ТРИДЕНТА-АГРО на його правонаступника ТОВ „КАЗУС-ПРО заяву залишено без розгляду.

02.02.2017 р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Компанія „НОТАПС звернулось до господарського суду Одеської області із заявою (вх. № 2-629/17 від 02.02.2017 р.) про заміну позивача у справі №17/47-08-1824 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО" () на його правонаступника - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Компанія „НОТАПС (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного,38, офіс 23, ).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.03.2017 р. у справі № 17/47-08-1824 (суддя Никифорчук М.І.) вказану заяву ТОВ „Компанія „НОТАПС задоволено та замінено позивача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю КАЗУС-ПРО () на його правонаступника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Компанія „НОТАПС ().

12.04.2017 р. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Компанія „НОТАПС звернулось до господарського суду Одеської області із заявою про відновлення пропущеного строку для предявлення до виконання наказу суду у справі №17/47-08-1824 від 07.07.2008 р. та про видачу дублікату вказаного наказу суду по цій справі в порядку ст.ст. 119, 120 ГПК України, посилаючись на відсутність зазначеного наказу господарського суду у заявника та сплив строку, встановленого для предявлення виданого судом наказу до виконання.

У відповідності з положеннями ст. 120 Господарського процесуального кодексу України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання.

Згідно ст. 119 Господарського процесуального кодексу України заява про відновлення пропущеного строку подається до господарського суду, який прийняв судове рішення. Заява розглядається у засіданні господарського суду, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач і боржник. Неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

У звязку з відрахуванням судді Зуєвої Л.Є. зі складу суду згідно з розпорядженням керівника апарату суду № 399 від 12.04.2017 р. було проведено повторний автоматичний розподіл вказаної заяви ТОВ „Компанія „НОТАПС по справі № 17/47-08-1824, за наслідками якого для розгляду останньої визначено суддю господарського суду Одеської області Петрова В.С.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.04.2017 р. у справі № 17/47-08-1824 заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Компанія „НОТАПС прийнято до провадження судді Петрова В.С. та розгляд заяви призначено в засіданні суду на 27.04.2017 р.

Представники позивача (заявника) та відповідача СВК ім. Димитрова, який є боржником за вказаним наказом суду, у судове засідання не зявились. Проте, згідно положень ст. 119 ГПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали заяви ТОВ „Компанія „НОТАПС, господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів заяви, виданий господарським судом Одеської області 07.07.2008 року наказ на примусове виконання рішення суду по даній справі щодо стягнення з Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Димитрова на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Тридента Агро 2574,12 грн. - пені; 424,00 грн. - 3% річних; 4948,51 грн. - індексу інфляції; 800,00 грн. - витрат за надання юридичних послуг; 102,00 грн. - держмита; 118,00 грн. - послуги ІТЗ судового процесу був направлений на адресу стягувача ТОВ „Тридента Агро 10.07.2008 р. При цьому вказаний наказ суду був отриманий стягувачем 18.07.2008 р., про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України (чинною на момент видачі наказу) встановлено, що виданий стягувачеві наказ може бути пред'явлено до виконання не пізніше трьох років з дня прийняття рішення, ухвали, постанови або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 21 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на момент видачі наказу) виконавчі документи, зокрема виконавчі листи та інші судові документи, можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються, зокрема: для виконання рішень господарських судів - з наступного дня після набрання рішенням законної сили (ч. 2 ст. 21 Закону).

Так, у вказаному наказі суду від 07.07.2008 р. зазначено, що вій дійсний для його предявлення до виконання державному виконавцю на протязі трьох років, тобто враховуючи набрання рішенням суду законної сили 04.07.2008 р., до 05.07.2011 р.

При цьому згідно наданого заявником листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 30.03.2017 року вказане Управління повідомило, що згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень та інформації Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у період з 18.12.2007 р. на виконанні перебували виконавчі документи, зокрема, наказ № 17/47-08-1824, виданий 07.07.2008 р. господарським судом Одеської області про стягнення з СВК імені Димитрова на користь ТОВ «Тридента-Агро» боргу у розмірі 8966,63 грн. Однак, 13.08.2008 р. виконавче провадження було завершено на підставі пункту 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 21.04.1999 р. № 606-ХІV) у звязку з прийняттям рішення про ліквідацію СВК імені Димитрова та створенням ліквідаційної комісії. Також у вказаному листі зазначено, що виконавчі провадження було знищено, у звязку з закінченням трирічного строку зберігання виконавчих проваджень у відповідності до пункту 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5. Станом на теперішній час, на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження.

Згідно п. 7 ч. 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом.

При цьому згідно ч. 2 статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження) у випадку ліквідації боржника - юридичної особи, в тому числі внаслідок визнання боржника банкрутом, виконавчий документ передається до ліквідаційної комісії або арбітражного керуючого для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законодавством порядку. У разі направлення виконавчого документа до ліквідаційної комісії або арбітражного керуючого арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. При направленні виконавчого документа до ліквідаційної комісії або арбітражного керуючого виконавче провадження підлягає закінченню у порядку, встановленому цим Законом.

В силу положень ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження) завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Між тим докази передачі ВДВС спірного наказу суду від 07.07.2008 р. ліквідаційній комісії СВК імені Димитрова відсутні.

При цьому згідно Закону України „Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) від 04.11.2010 р. N 2677-VI було викладено у новій редакції Закон України "Про виконавче провадження", який набрав чинності 09.03.2011 р.

Відповідно до частини 4 розділу 2 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) від 04.11.2010 р. N 2677-VI виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються у строки, встановлені на момент їх видачі.

Враховуючи викладене та, що на момент набрання чинності вказаним Законом строк для предявлення спірного наказу до виконання становив до 05.07.2011 р., відповідно вказаний строк сплинув.

Згідно ст. 119 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Виходячи з аналізу наведених положень ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, пропущений строк для предявлення наказу до виконання може бути відновлено саме у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними. При цьому суд зазначає, що причини поважності пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання оцінюються судом, виходячи з обґрунтування поважності цих причин, наданих доказів за правилами ст. 43 ГПК України.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку, встановленого для пред'явлення наказу господарського суду до виконання, заявник як стягувач послався на той факт, що ухвалою господарського суду Одеської області по справі №17/47-08-1824 від 07 листопада 2016 року здійснено процесуальне правонаступництво, замінено позивача ТОВ «ТРИДЕНТА-АГРО» на правонаступника - ТОВ «КАЗУС-ПРО». Згодом, ухвалою господарського суду Одеської області по справі №17/47-08-1824 від 13 березня 2017 року, здійснено процесуальне правонаступництво, замінено позивача у справі та як наслідок й стягувана у виконавчому провадженні, відкритому за наказом господарського суду Одеської області по справі №17/47-08-1824 - ТОВ «КАЗУС-ПРО» на правонаступника - ТОВ «Компанія «НОТАПС». Так, заявник зазначає, що з метою встановлення факту перебування наказу господарського суду Одеської області по справі №17/47-08-1824 від 07 липня 2008 року на примусовому виконанні та необхідності виконання вимог ухвал суду у справі №31-3/233-07-6560, ТОВ „Компанія „НОТАПС було подано запит щодо надання інформації про стан виконання наказу господарського суду Одеської області по справі №17/47-08-1824 від 07 липня 2008 року. Як вказує заявник, відповідно до листа вих. № 09.2/1753 від 30 березня 2017 року Управління ДВС ГТУЮ у Одеській області, встановлено та зазначено, що наказ господарського суду Одеської області по справі №17/47-08-1824 від 07 липня 2008 року на виконанні не перебуває.

Разом з тим, як за попередньою редакцією Закону України "Про виконавче провадження", так і за редакцією Закону на момент закінчення строку для предявлення наказу до виконання, виконавчий документ підлягав направленню ліквідаційній комісії у випадку ліквідації боржника - юридичної особи, що в свою чергу було підставою для завершення виконавчого провадження.

Згідно п. 5 ст. 111 Цивільного кодексу України юридична особа є ліквідованою з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Так, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань СВК імені Димитрова з 18.01.2007 р. до теперішнього часу перебуває в стані припинення, при цьому в реєстрі містяться відомості про комісію з припинення Кооперативу.

Порядок ліквідації юридичної особи, в т.ч. за рішенням засновників визначено в ст. 111 Цивільного кодексу України. Так, згідно ч. 3 цієї статті Кодексу України у разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

При цьому згідно ч. 3 ст. 110 Цивільного кодексу України якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Разом з тим доказів виконання рішення суду у даній справі в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, має місце ситуація, коли особа в установленому законом порядку набула права вимоги до боржника, але не може захистити набуте право, тим самим особа позбавляється того, на що має законні сподівання.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує право на звернення в суд, одним із аспектів цього права є право ініціювати судовий розгляд і захистити порушене право в суді.

Право на справедливий судовий розгляд було б "ілюзорним", якби національні правові системи допускали щоб остаточне судове рішення, яке підлягає виконанню, залишалось невиконаним на шкоду однієї з сторін.

Тлумачення статті 6 Конвенції як надання виключного права лише на звернення в суд і участь в судовому розгляді, приведе до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, яких Високі Договірні Сторони зобов'язались дотримуватись при ратифікації Конвенції.

Таким чином виконання судового рішення повинно розглядатись як складова частина "судового розгляду " за змістом статті 6 Конвенції (Постанова Європейського Суду у справі "Бурдов проти Росії" (Burdov v. Russia), скарга N 59498/00, ЕСНR 2002- III, § 34, і Постанова Європейського Суду у справі "Хорнсбі проти Греції" (Hornsby v. Gгеесе) від 19.03.97 р., Rероts 1997-II, р. 510, § 40).

Згідно зі ст. 1 Протоколу 1 Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини поняття "майна " охоплює цілу низку інтересів економічного характеру: рухоме і нерухоме майно, матеріальні і нематеріальні права, зокрема, акції, патенти, відшкодування шкоди згідно з рішеннями арбітражу, право на пенсію, право на орендну плату, економічні права, пов'язані з веденням підприємницької діяльності, правомірні очікування щодо певного стану речей у майбутньому (Постанова Європейського Суду у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sveden), А52 (1982), Постанова Європейського Суду у справі "Беєлер проти Італії " від 05.01.2000 р.)

Згідно зі ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на те, що рішення господарського суду Одеської області від 23.06.2008 р. про стягнення з відповідача на користь позивача 2574,12 грн. - пені; 424,00 грн. - 3% річних; 4948,51 грн. - індексу інфляції; 800,00 грн. - витрат за надання юридичних послуг; 102,00 грн. - держмита; 118,00 грн. - послуги ІТЗ судового процесу не виконане ні добровільно, ні в примусовому порядку; при цьому докази включення вказаних вимог до ліквідаційного балансу під час ліквідаційної процедури відповідача відсутні, а заявник ТОВ „Компанія „Нотапс на законних підставах набуло право вимоги до відповідача тільки у березні 2017 року, господарський суд вважає за необхідне відновити пропущений строк для предявлення до виконання наказу господарського суду від 07.07.2008 р. у даній справі № 17/47-08-1824. Адже, у даному випадку інші ефективні засоби юридичного захисту в національному органі відсутні, тоді як заявник намагається реалізувати своє право на захист способом і в порядку, передбаченому судом. Системний аналіз матеріалів справи у сукупності з національним законодавством та Конвенцією з прав людини і основоположних свобод свідчить про те, що відмова в задоволенні заяви взагалі позбавить заявника права на мирне володіння своїм майном та зробить неможливими виконання остаточного судового рішення, що є очевидним порушенням ст. 6 та ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Щодо вимог заявника про видачу дублікату вищезазначеного наказу суду від 07.07.2008 р. суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України у разі втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. До заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані: довідка установи банку, державного виконавця, приватного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу; при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Як зясовано судом, виконавче провадження по виконанню вказаного наказу суду від 07.07.2008 року у справі № 17/47-08-1824 щодо стягнення з Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Димитрова на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Тридента Агро 2574,12 грн. - пені; 424,00 грн. - 3% річних; 4948,51 грн. - індексу інфляції; 800,00 грн. - витрат за надання юридичних послуг; 102,00 грн. - держмита; 118,00 грн. - послуги ІТЗ судового процесу було 13.08.2008 р. завершено на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 21.04.1999 р. № 606-ХІV), у звязку з прийняттям рішення про ліквідацію СВК імені Димитрова та створенням ліквідаційної комісії. Так, вказане виконавче провадження було знищено, у звязку з закінченням трирічного строку зберігання виконавчих проваджень у відповідності до пункту 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. № 2274/5. При цьому в обґрунтування своїх вимог заявник вказує про втрату наказу, що підтверджується довідкою заявника від 06.04.2017 р., в якій зазначено, що наказ про примусове виконання рішення суду по справі № 17/47-08-1824 втрачено та повторно до виконання до відповідного ВДВС предявлено не було.

Як вже зазначалось вище, судом встановлені обставини, які свідчать про втрату наказу суду на примусове виконання рішення господарського суду у даній справі та неможливість предявлення його до виконання. У звязку з цим суд доходить до висновку по наявність підстав для видачі дублікату такого наказу з урахуванням того, що встановлений строк для пред'явлення наказу до виконання судом поновлено.

За таких обставин, господарський суд вважає, що заява ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Компанія „НОТАПС в частині вимог про видачу дублікату наказу у даній справі підлягає задоволенню.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист, суд зазначає, що відновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання та видача дублікату наказу суду спрямоване саме на захист прав ОСОБА_1, яке подало заяву.

Керуючись ст.ст. 119, 120, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Компанія „НОТАПС про поновлення пропущеного строку для предявлення наказу до виконання та видачу дубліката наказу господарського суду Одеської області від 07.07.2008 р. по справі № 17/47-08-1824 задовольнити.

2. Поновити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Компанія „НОТАПС пропущений строк для предявлення до виконання наказу господарського суду Одеської області від 07.07.2008 р. по справі № 17/47-08-1824 щодо стягнення з Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Димитрова на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Компанія „НОТАПС 2574,12 грн. - пені; 424,00 грн. - 3% річних; 4948,51 грн. - індексу інфляції; 800,00 грн. - витрат за надання юридичних послуг; 102,00 грн. - держмита; 118,00 грн. - послуги ІТЗ судового процесу.

3. ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Компанія „НОТАПС дублікат наказу господарського суду Одеської області від 07.07.2008 р. по справі № 17/47-08-1824 щодо стягнення з Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Димитрова 2574,12 грн. - пені; 424,00 грн. - 3% річних; 4948,51 грн. - індексу інфляції; 800,00 грн. - витрат за надання юридичних послуг; 102,00 грн. - держмита; 118,00 грн. - послуги ІТЗ судового процесу.

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний строк з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.05.2017 р.

Суддя В.С. Петров

Д У Б Л І К А Т

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

НАКАЗ

"07" липня 2008 р.№ 17/47-08-1824

про примусове виконання рішення

На виконання рішення господарського суду від 23.06.08

Стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Димитрова /68442, Одеська область, Арцизський район, с. Острівне, вул. Леніна, 187, / на користь товариства з обмеженою відповідальністю Тридента Агро /03038, м. Київ, вул.. Ямська, 28А, / 2574 грн. 12 коп. /дві тисячі пятсот сімдесят чотири грн. 12 коп./ - пені; 424 грн. 00 коп. /чотириста двадцять чотири грн. 00 коп./ - 3% річних; 4948 грн. 51 коп. /чотири тисячі девятсот сорок вісім грн. 51 коп./ - індексу інфляції; 800 грн. 00 коп. / вісімсот грн. 00 коп./ - витрат за надання юридичних послуг; 102 грн. 00 коп. /сто дві грн. 00 коп./ - держмита; 118 грн. /сто вісімнадцять грн.00 коп./ - послуги ІТЗ судового процесу.

Наказ суду дійсний для пред'явлення державному виконавцю на прттязі трьох років.

Рішення суду вступило в законну силу 04.07.2008р.

Суддя В.С. Петров