ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року Справа № 910/17376/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О. - головуючого (доповідач),
Ковтонюк Л.В.
Карабаня В.Я.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 14.02.2017
у справі№ 910/17376/16 Господарського суду міста Києва
за позовомДержавного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
доТовариства з обмеженою відповідальнісю "Сіті Соул"
про за участю від позивача: від відповідача:стягнення неустойки в розмірі 1161487,88 грн., Копусь А. А., Шевченко І. О., Грушовець А. С.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплет" Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" про стягнення неустойки за договором поставки від 22.05.2015 № 53-129-01-15-00507 в сумі 1161487,88 грн. за порушення строків поставки продукції. Строк поставки продукції за договором з урахуванням специфікації № 1, яка є додатком № 1 до договору № 53-129-01-15-00507 від 22.05.2015, 22.03.2016. Продукцію за договором поставлено 24.05.2016. Відповідно до п. 7.2 договору постачальник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" зобовязаний сплатити покупцю - Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 550178,47 грн. пені та 611309,41 грн. штрафу за порушення строку поставки продукції з 23..03.2016 по 24.06.2016.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 у справі № 910/17376/16 (суддя Комарова О.С.) позов задоволено повністю. Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 550178,47 грн. пені, 611309,41 грн. штрафу та 17422,32 грн. витрат з оплати судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 910/17376/16 (у складі колегії суддів: Мартюк А.І. - головуючого, Зубець Л. П., Алданової С. О.) рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 у справі № 910/17376/16 скасовано. Прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 910/17376/16, Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплет" Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2017, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 у справі № 910/17376/16 залишити в силі.

У касаційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників позивача та представника відповідача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплет" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" 22.05.2015 укладено договір поставки № 53-129-01-15-00507 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити трансформатори напруги ємнісні (далі - продукція) виробництва Trench Ltd, Канада (структурний підрозділ фірми Siemens AG, Німеччина), для ВП "Запорізька АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом", а покупець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування, одиниця виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціни, належність до систем, важливих для безпеки (СВБ), строк поставки зазначені в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

У п. п. 3.1., 3.2. договору передбачено, що сума договору становить 8732991,60 грн., у тому числі 1455498,60 грн. ПДВ. Ціну на кожну одиницю продукції встановлено в національній валюті України і зазначено в специфікації.

Строки поставки продукції вказані у специфікації. За умови погодження із покупцем допускається поставка продукції партіями (п. 5.1. договору).

За умовами п. 5.4. договору датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача.

Пунктом 5.10. договору передбачено, що право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, який підтверджує виконання постачальником свого зобов'язання щодо поставки продукції.

Відповідно до п. 7.2. договору за порушення строку поставки продукції за договором постачальнику нараховується пеня в розмірі 0,1% вартості непоставленої в строк продукції за кожний день прострочення (включно з днем фактичної поставки, відповідно до видаткової накладної), але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення виконання зобов'язання. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2016, а в частині оплату за поставлену продукцію, до повного розрахунку. Щодо виконання гарантійних зобов'язань постачальника договір діє до закінчення терміну дії гарантії (п. 10.1. договору).

Відповідно до специфікації № 1, яка є додатком № 1 до договору № 53-129-01-15-00507 від 22.05.2015, відповідач мав поставити наступний асортимент та кількість продукції: трансформатор напруги ємнісний 750 кВ типу TEIMF 765; відповідно до технічних вимог та умов постачання "Емнісні трансформатори напруги для ВРП-750 кВ 00.ЭЦ.АВ.ТТ.46-13", технічної специфікації виробника; креслення виробниках" ; не СВБ, к.б.4Н, к.с. ІІ; у кількості - 3 од.; загальною вартістю 8732991,60 грн. Строк поставки - протягом 10 місяців від дня укладання договору - 22.03.2016.

В обґрунтування свої вимог позивачем зазначено, що на виконання умов договору поставки № 53-129-01-15-00507 від 22.05.2015 відповідачем поставлено позивачу обумовлену договором продукцію, що підтверджується видатковою накладною № 11 від 24.05.2016. Проте продукцію за зазначеною видатковою накладною поставлено відповідачем з порушенням встановлених у п. 5.1. договору та специфікації строків.

Між сторонами 15.06.2016 підписано акт приймання-передачі продукції № 84/61.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атомкомплет" Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", виходив з того, що продукцію відповідачем поставлено з порушенням строків встановлених у п. 5.1. договору та специфікації (протягом 10 місяців від дня укладання договору) у зв'язку з чим відповідачем порушено зобов'язання за договором поставки № 53-129-01-15-00507 від 22.05.2015 щодо строків поставки продукції. Крім цього, підписуючи договір поставки № 53-129-01-15-00507 від 22.05.2015, відповідач був обізнаний про обсяг зобов'язань за ним, а відсутність оригіналу договору не є причиною щодо невиконання зобов'язань за вказаним правочином у визначений у ньому строк.

З таким висновком місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ "СІТІ СОУЛ" 23.04.2015 визнано переможцем конкурсних торгів відповідно до повідомлення про акцепт пропозицій конкурсних торгів або цінової пропозиції, номер бюлетеня 243 від 29.04.2015, номер оголошення у бюлетені 122479, які проводились Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на закупівлю трансформаторів напруги ємнісних 750 кВ (далі - ОРУ 750 кВ) для потреб Відокремленого підрозділу "Запорізька АЕС ДП "НАЕК "Енергоатом" (далі - ВП ЗАЕС ДП "НАЕК "Енергоатом") (повідомлення про акцепт № 482, вих. 6107/10 від 23.04.2015).

Відповідно до отриманих повідомлень про акцепт договір про закупівлю мав бути укладений не пізніше 23.05.2015.

Проект договору готувався Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", оскільки договір повинен був відповідати певним вимогам та інструкціям підприємства.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що договір № 53-129-01-15-00507 про поставку продукції між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" та ТОВ "СІТІ СОУЛ" підписано директором останнього Анапріюком А.С. з дотриманням цієї вимоги у приміщенні ВП "Атомкомлпект" Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" - 22.05.2015.

Проте вказаний договір в день підписання директору ТОВ "СІТІ СОУЛ" не надано, посилаючись на внутрішні інструкції підприємства замовника та неможливість підписання договору саме у цей день директором ВП "Атомкомплект". Про дату отримання підписаного позивачем оригіналу договору позивач повинен повідомити відповідача - 23.05.2015. Проте повідомлення про можливість отримання відповідачем договору не надходило.

ТОВ "СІТІ СОУЛ" неодноразово зверталось до ВП "Атомкомлпект'" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" для отримання оригіналу договору та повідомляло, що затримка в отриманні оригіналу договору ТОВ "СІТІ СОУЛ" призведе до порушення строків поставки продукції.

ТОВ "СІТІ СОУЛ" листом № 05/06-01 від 05.06.2015 (отриманим ВП "Атомкомплект" ДГІ "НАЕК "Енергоатом" 08.06.2015 за вх. № 4994) та листом № 08/06-01 від 08.06.2015 (отриманим ВП "Атомкомплект" ДП "НАЕК "Енергоатом" 10.06.2016 за вх. № 5116) звернулось з вимогою надати оригінал договору та попереджало, що така затримка в отриманні підписаного оригіналу договору ВП "Атомкомплект" ДП "НАЕК "Енергоатом" призведе до невключення замовлення з виготовлення продукції до графіку виробництва на заводі - виробнику ОРУ 750 кВ та затримки поставки ВП РАЕС, а відповідальність за прострочення термінів поставки буде покладено на ВП "Атомкомплект" ДП НАЕК "Енергоатом".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що представником ТОВ "СІТІ СОУЛ" (Цімох О.В.) 10.06.2015 отримано від ВП "Атомкомплект" договір поставки № 53-129-01-15-00507 від 22.05.2015 відповідно до вих. 3528/42.

Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що відсутність оригіналу договору підписаного замовником ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Атомкомплект" не давало підстав ТОВ "СІТІ СОУЛ" здійснити попередню оплату, розмістити замовлення на заводі виробника та вчасно бути включеним до графіку замовлень заводу виробника, що призвело до суттєвого збільшення строків виготовлення та постачання продукції.

Відповідно до п. 3.1. договору сума останнього становить 8732991,60 грн. В свою чергу за договірними відносинами відповідача і виробника продукції, відповідач за замовлення продукції у виробництво повинен був сплатити 30% від її ціни, тобто - 2619897,48 грн.

Відповідно до умов договору, передбачених п. 4.2 оплата продукції, що поставляється, здійснюється покупцем до 31.03.2016 на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі поставленої продукції. У випадку поставки продукції у кінцевий термін, передбачений договором, у березні 2016 року, оплата продукції здійснюється протягом 30 днів від дати підписання акта приймання-передачі поставленої продукції.

Місцевим господарським судом зазначено, що доводи відповідача не взято до уваги, т.я. підписуючи договір поставки № 53-129-01-15-00507 від 22.05.2015, відповідач був обізнаний про обсяг зобов'язань за ним, а відсутність оригіналу договору не є підставою для невиконання зобов'язань за вказаним правочином у визначений у ньому строк.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.208 Цивільного кодексу України правочин між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Таким чином непідписання позивачем договору фактично означало недосягнення істотних умов договору та неможливість виконання такого договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГК України кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов'язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов'язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов'язання перед кредитором.

Зі змістом вказаної статті кореспондуються норми ч. 1, ч. 2 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

У пункті 43 інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/211 від 07.04.2008 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 616 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. При застосуванні цієї норми слід враховувати, що якщо порушення зобов'язання сталося цілком з вини кредитора, то збитки кредитора слід вважати такими, що завдані внаслідок його власних дій чи бездіяльності, і вони не є результатом порушення його права. Такі збитки не підлягають відшкодуванню згідно із частиною 1 ст. 22 ЦК України, навіть якщо відповідно до закону або договору боржник несе відповідальність за порушення зобов'язання незалежно від наявності його вини. Стягнення неустойки за правовою природою є компенсацією майнових втрат кредитора, що сталися внаслідок порушення його права, у розмірі, що визначається у спрощеному, порівняно із відшкодуванням збитків, порядку, то якщо порушення зобов'язання сталося цілком з вини кредитора у нього не виникає також права на неустойку.

Статтю 616 ЦК України слід застосовувати для визначення розміру збитків та неустойки, що підлягають стягненню на користь кредитора з урахуванням ступеню його вини у порушенні зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 712 ЦК України договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського суду, т.я. ненадання оригіналу договору відповідачу з вини ВП "Атомкомплект" ДП "НАЕК "Енергоатом" було простроченням останнього, тому підстав для стягнення неустойки за договором поставки від 22.05.2015 № 53-129-01-15-00507 в сумі 1161487,88 грн. не вбачається.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 910/17376/16 Господарського суду міста Києва прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Таким чином постанова Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 910/17376/16 Господарського суду міста Києва підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 910/17376/16 Господарського суду міста Києва залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 910/17376/16 Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж.О.
Судді:Ковтонюк Л.В.
Карабань В.Я.