РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року Справа №924/49/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Саврій В.А. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 04.01.17р.)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від 06.02.2017р.)

розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь" на рішення господарського суду Хмельницької області від 09 березня 2017 року у справі №924/49/17 (суддя Заверуха С.В.)

за позовом ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь"

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про стягнення 11500,44 євро (що станом на 10.01.2017р. становить 329050,59 грн., за курсом НБУ - 28,612 грн. за 1 євро), з яких 6788,12 євро (що станом на 10.01.2017р. становить в еквіваленті 194221,69 грн., за курсом НБУ - 28,612 грн. за 1 євро) - основна сума боргу та 4712,32 євро (що станом на 10.01.2017р. становить в еквіваленті 134828,90 грн., за курсом НБУ - 28,612 грн. за 1 євро) - проценти за користування чужими грошовими коштами

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

09 березня 2017 року, рішенням господарського суду Хмельницької області було відмовлено в позові ОСОБА_3 комерційній фірмі "Гжесь" до ФОП ОСОБА_4 про стягнення 11500,44 євро (що станом на 10 січня 2017 року становить 329050,59 грн., за курсом НБУ - 28,612 грн. за 1 євро), з яких 6788,12 євро (що станом на 10 січня 2017 року становить в еквіваленті 194 221,69 грн., за курсом НБУ - 28,612 грн. за 1 євро) - основна сума боргу та 4712,32 євро (що станом на 10 січня 2017 року становить в еквіваленті 134 828,90 грн., за курсом НБУ - 28,612 грн. за 1 євро) - проценти за користування чужими грошовими коштами.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задоволити його позовні вимоги, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права, оскільки суд не забезпечив рівних умов для сторін у справі, заздалегідь зайнявши позицію на користь відповідача, не доклавши зусиль для усестороннього, повного та обєктивного дослідження обставин справи та не врахував, що протягом трьох років з моменту отримання відповідачем коштів від позивача з призначенням платежу "Передоплата за закупівлю зерна нуту в кількості 21 т", відповідач отримані кошти не повернув та не поставив оплачене зерно нуту. Факт отримання коштів і користування ними не заперечується відповідачем.

ОСОБА_2 того, апелянт вважає, що навіть, якщо суд не вбачав у відносинах сторін справи поставки, то незрозуміло чому залишив поза увагою той факт, що кошти відповідачу були сплачені і підлягають поверненню.

Апелянт також вважає, що у даному випадку наявний факт користування відповідачем коштами позивача, який сторонами не заперечується, водночас на суму попередньої оплати нараховується окрема категорія процентів, передбачена ст.. 536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати (позиція викладена в постанові ВСУ від 16 вересня 2014 року №3-90гс14).

Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки, ухвалюючи рішення, місцевий господарський суд вірно виходив з підстав та предмету позову та з того, що позивачем не доведено неналежного виконання зобовязаній відповідачем з поставки товару в асортименті, кількості та строки, які для нього ставились, а також те, що у приватного підприємця був (буде) в наявності даний товар та можливість його реалізації в неузгоджені сторонами строки.

31 березня 2017 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду, з урахуванням ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 05 квітня 2017 року, апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 26 квітня 2017 року.

У судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

10 січня 2014 року, платіжним дорученням-переказом на вимогу-терміново, реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь", як замовником, перераховано на рахунок ФОП ОСОБА_4, як бенефіціару, кошти у розмірі 9650,00 EUR, як передоплату за закупівлю зерна нуту в кількості 21 т. (а.с.8-9)

Згідно банківської довідки від 20 січня 2015 року ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь" (клієнт) має у 1 відділі у м. Ключборк поточний банківський рахунок №38 1090 2170 0000 0001 0286 5432 у валюті євро (EUR), з вказаного рахунку 10 січня 2014 року знято суму у розмірі 9650,00 EUR з метою здійснення переказу коштів за кордон на рахунок бенефіціара: дата банківської операції - 10 січня 2014 року; призначення банківської операції - передоплата за закупівлю зерна нуту в кількості 21 т, ОСОБА_4, АДРЕСА_1; сума - 9650,00 EUR. Також, в довідці зазначено, що на рахунок №38 1090 2170 0000 0001 0286 5432 до 19 січня 2015 року не надходила сума у розмірі 9650,00 EUR у якості повернення суми з вищевказаного платіжного доручення. (а.с.10-11)

09 вересня 2014 року, ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь" було направлено ФОП ОСОБА_4 вимогу про повернення перерахованої попередньої оплати за зерно нуту в сумі 9650,00 EUR протягом 14 днів, яка була отримана відповідачем 22 вересня 2014 року.(а.с.12-16)

25 лютого 2016 року, згідно інвойсу №25/02/2016, ФОП ОСОБА_4, як продавець, поставила ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь", як покупцю, частину товару, а саме: кукурудзу фуражну в кількості 21 т на загальну суму 2861,88 євро (EUR). (а.с.17)

15 грудня 2016 року, ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь" було направлено ФОП ОСОБА_4 лист з вимогою про поставку товару, в якому фірма зазначила, що підприємець проігнорував вимогу від 09 вересня 2014 року, поставив товару на суму 2861,88 євро, а відтак вимагала допоставити товар на суму різниці - 6788,12 євро, в семиденний строк. Дана вимога відповідачем не отримана без поважних причин. (а.с.97)

13 січня 2017 року, у звязку з тим, що відповідач своїх зобов'язань щодо повернення ним передоплати у сумі 9650,00 євро не виконав та не доставив позивачу обумовлений сторонами товар, а також, враховуючи поставку відповідачем частини товару, а саме кукурудзи фуражної в кількості 21 т на загальну суму 2861,88 євро, ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь" звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до ФОП ОСОБА_4 про стягнення 6788,12 євро (що станом на 10 січня 2017 року по курсу НБУ становить 194 221,69 грн.) - основної суми боргу та 4712,32 євро (станом на 10 січня 2017 року по курсу НБУ становить 134 828,90 грн.) процентів за користування чужими грошовими коштами, нарахованих відповідно до ст. 536 ЦК України. (а.с.2-3)

09 березня 2017 року, рішенням господарського суду Хмельницької області було відмовлено в позові ОСОБА_3 комерційній фірмі "Гжесь" до ФОП ОСОБА_4 про стягнення 11500,44 євро (що станом на 10 січня 2017 року становить 329050,59 грн., за курсом НБУ - 28,612 грн. за 1 євро), з яких 6788,12 євро (що станом на 10 січня 2017 року становить в еквіваленті 194 221,69 грн., за курсом НБУ - 28,612 грн. за 1 євро) - основна сума боргу та 4712,32 євро (що станом на 10 січня 2017 року становить в еквіваленті 134 828,90 грн., за курсом НБУ - 28,612 грн. за 1 євро) - проценти за користування чужими грошовими коштами.(а.с.76-79)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути вимога про примусове виконання зобовязання та відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 174 ГК України передбачено, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України зазначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, договір може укладатися, зокрема, шляхом внесення покупцем передбачуваному постачальнику передоплати за товар, який має поставитись.

Як вбачається із матеріалів справи, 10 січня 2014 року позивач ОСОБА_3 Комерційна фірма "Ґжесь" платіжним дорученням-переказом на вимогу-терміново, реєстраційним номером НОМЕР_1 перерахував на рахунок ФОП ОСОБА_4 9650,00 євро, як передоплату за закупівлю зерна нуту в кількості 21 тони. (а.с.8-9)

Дані кошти у зазначеному розмірі були отримані відповідачем і, згідно банківської довідки від 20 січня 2015 року ФОП ОСОБА_4 назад позивачу, станом на 19 січня 2015 року, не повертались. (а.с.10-11)

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.1 ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, то, відповідно до положень ст. 530 ЦК України, кредитор право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати свій обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

09 вересня 2014 року, ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь" було направлено ФОП ОСОБА_4 вимогу про повернення перерахованої попередньої оплати за зерно нуту в сумі 9650,00 EUR протягом 14 днів, яка була отримана відповідачем 22 вересня 2014 року. (а.с.12-16)

На виконання зазначеної вимоги та в порушення приписів ст.ст. 530, 663 ЦК України, більше ніж через пять місяців (25 лютого 2016 року) ФОП ОСОБА_4 поставила ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь", за інвойсом №25/02/2016, 21 тону фуражної кукурудзи на загальну суму 2861,88 євро, яка була прийнята позивачем в рахунок оплаченого 10 січня 2014 року зерна нуту. (а.с.17)

15 грудня 2016 року, ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь" було направлено ФОП ОСОБА_4 вимогу про поставку товару в якому позивач вимагав, на протязі семи днів до поставити товар на суму різниці у 6788,12 євро. Дана вимога була відповідачем проігнорована. (а.с.96-98)

Згідно ч.1 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В матеріалах справи відсутні докази, а відповідачем не надано документів про поставлення позивачу товару на суму у 6788,12 євро або повернення цих коштів останньому.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З наведених обставин судова колегія приходить до висновку, що відповідач належним чином своє зобовязання щодо поставки товару на суму 9 650 євро не виконав, поставив позивачу товар - 21 тону фуражної кукурудзи на загальну суму 2861,88 євро, яка була прийнята позивачем в рахунок оплаченого 10 січня 2014 року зерна нуту, і таким чином допустив порушення своїх зобовязань на суму у 6 788,12 євро, що на 10 січня 2017 року, час звернення до господарського суду, складає, за курсом Національного банку України 28,612 грн. за євро, 194 221,69 (6 788,12 євро х 28,612 грн.) грн.

Оскільки сторони по справі дійшли згоди про поставку відповідачем позивачу 21 т зерна нуту, за що ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь" здійснив передоплату у розмірі 9 650,00 євро, проте ФОП ОСОБА_4 поставив товар на 2861,88 євро, а покупець на підставі ст. 693 ЦК України вправі вимагати повернення суми попередньої оплати у сумі 6 788,12 євро, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів попередньої оплати у сумі 6 788,12 євро, що станом на 10 січня 2017 року за курсом Національного банку України становить 194 221,69 грн., підлягають задоволенню.

ОСОБА_2 того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь відсотки за користування чужими коштами у розмірі 4712,32 євро, що курсом Національного банку України, станом на 10 січня 2017 року, складає 134828,90 грн.

Відповідно ч.2 ст. 693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до розяснень у п.6.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року, підставами для застосування до правовідносин сторін ст. 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України).

Оскільки, в даному випадку, угодою не встановлено розміру процентів, підлягають сплаті за користування чужими грошовими коштами, то такий розмір підлягає визначенню відповідно до чинного законодавства України.

Так, за ч.1 ст. 1048 ЦК України, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 09 вересня 2014 року про повернення здійсненої ним передоплати в сумі 9 650 євро на протязі 14 днів з часу отримання цієї вимоги, яка була отримана відповідачем 22 вересня 2014 року.

Відповідачем 25 лютого 2016 року частково виконано зобовязання та поставлено позивачу частину товару на суму 2861,88 євро, однак різниця сплачених відповідачу коштів становить 6 788,12 євро.

Отже, розмір відсотків за користування чужими коштами в порядку ст. 536 ЦК України за період з 06 жовтня 2014 року (22 вересня + 14 днів) по 25 лютого 2016 року (дата поставки частини товару) слід розраховувати із розміру 9 650,00 євро, а у період з 26 лютого 2016 року по 01 листопада 2016 року з суми 6 788,12 євро.

Здійснивши перерахунок нарахованих позивачем відсотків (а.с.7), судова колегія дійшла висновку про вірність проведених нарахувань відсотків, виходячи з встановлених Національним банком України розміру облікових ставок за період з 06 жовтня 2014 року по 10 січня 2017 року, поперіодно, у розмірі 4 712,32 євро, що станом на 10 січня 2017 року становить 134 828,90 (4 712,32 євро х 28,612 грн.) грн., за курсом Національного банку України 28,612 грн. за одне євро, та задоволення у цій частині позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про скасування рішення місцевого господарського суду та задоволення позову ОСОБА_3 Комерційна фірма "Ґжесь" до ФОП ОСОБА_4 про стягнення коштів, оскільки господарським судом першої інстанції не було враховано, що між сторонами виникли договірні зобовязання по поставці позивачу відповідачем 21 тони зерна нуту, на виконання яких 10 січня 2014 року покупцем платіжним дорученням-переказом на вимогу-терміново, реєстраційним номером НОМЕР_1 було проведено на рахунок відповідача передоплату за зазначений товар у розмірі 9650,00 євро. ФОП ОСОБА_4, отримавши зазначені кошти, свої зобовязання по поставці товару виконала не в повному обсязі і на вимогу позивача про повернення коштів, поставила останньому 21 тону зерна фуражної кукурудзи на суму 2861,88 євро, чим безпідставно допустила заборгованість у 6788,12 євро і продовжує користуватись зазначеними коштами до даного часу. Тому, з відповідача слід стягнути заборгованість у сумі 6788,12 євро, що за курсом Національного банку України на 10 січня 2017 року у 28,612 грн. за одне євро складає 194 221,69 грн., а також відсотки за користування чужими грошовими коштами за період з 06 жовтня 2014 року, з часу отримання вимоги позивача про повернення коштів попередньої оплати, по 10 січня 2017 року, у розмірі 4712,32 євро, що за курсом Національного банку України на 10 січня 2017 року у 28,612 грн. за одне євро складає 134 828,90 грн.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, з викладеного вище, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі наведеного, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, рішення господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позов ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь" до ФОП ОСОБА_4 про стягнення 11500,44 євро (що станом на 10 січня 2017 року становить 329050,59 грн., за курсом Національного банку України - 28,612 грн. за 1 євро), з яких 6788,12 євро (що станом на 10 січня 2017 року становить в еквіваленті 194 221,69 грн., за курсом Національного банку України - 28,612 грн. за 1 євро) - основна сума боргу та 4712,32 євро (що станом на 10 січня 2017 року становить в еквіваленті 134 828,90 грн., за курсом Національного банку України - 28,612 грн. за 1 євро) - проценти за користування чужими грошовими коштами та стягнути вказані кошти з відповідача на користь позивача.

Відповідно до вимог ст. ст. 49, 105 ГПК України, у звязку з задоволенням апеляційної скарги та позову судові витрати по справі у сумі 4937,93 грн. (а.с.6) за подачу позову та 5315,65 грн. (а.с.91) за подачу апеляційної скарги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 комерційна фірма "Гжесь" - задоволити.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 09.03.17 у справі №924/49/17 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Стягнути з відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 ()29000, АДРЕСА_2, реєстраційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 Комерційна фірма "Ґжесь" (Szymczyszyn Jaroslaw Biuro Handlowe "GRZES") (квартал Млодих 4В/2 46-250, Волчин, Польша /Os. Mlodych 4B lok.2. Wolczyn. 46-250/, ідентифікаційний номер /NIP/ НОМЕР_3, державний реєстр субєктів господарювання /REGON/ 531276633) 11500,44 (одинадцять тис. пятсот євро 44 цента) євро, що за курсом Національного банку України, станом на 10 січня 2017 року, у 28,612 грн. за 1 євро становить 329 050,59 (триста двадцять девять тис. пятдесят грн. 59 коп.) грн., з яких 6788,12 (шість тис. сімсот вісімдесят вісім євро 12 центів) євро, що за курсом Національного банку України, станом на 10 січня 2017 року, у 28,612 грн. за 1 євро становить 194 221,69 (сто девяносто чотири тис. двісті двадцять одну грн. 69 коп.) грн., - основна сума боргу та 4712,32 (чотири тис. сімсот дванадцять євро 32 цента) євро, що за курсом Національного банку України, станом на 10 січня 2017 року, у 28,612 грн. за 1 євро становить 134 828,90 (сто тридцять чотири тис. вісімсот двадцять вісім грн. 90 коп.) грн., - проценти за користування чужими грошовими коштами.

Господарському суду Хмельницької області видати відповідний наказ.

Стягнути з відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 ()29000, АДРЕСА_2, реєстраційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_3 Комерційна фірма "Ґжесь" (Szymczyszyn Jaroslaw Biuro Handlowe "GRZES") (квартал Млодих 4В/2 46-250, Волчин, Польша /Os. Mlodych 4B lok.2. Wolczyn. 46-250/, ідентифікаційний номер /NIP/ НОМЕР_3, державний реєстр субєктів господарювання /REGON/ 531276633) 4937,93 (чотири тис. девятсот тридцять сім грн. 93 коп.) грн. - судового збору за подання позовної заяви та 5315,65 (пять тис. триста пятнадцять грн. 65 коп.) грн. - судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Хмельницької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №924/49/17 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.