ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.05.2017 Справа № 904/5622/14

За заявою: КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА Камянської міської ради "Тепломережі", м. Камянське про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.14 р.

У справі:

за позовом Дочірньої компанії "ГАЗ УКРАЇНИ" Національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Дніпродзержинськ

про стягнення 2 141 690,04 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача (заявника): ОСОБА_1 - довіреність № 00.01.0208 від 25.10.16.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.14 року позов задоволено, стягнуто з Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 3% річних в розмірі 942 182 грн., 1 199 508,04 грн. - інфляційних та 42 834,00 грн. судового збору.

На виконання рішення господарського суду від 17.09.14 було видано наказ за №904/5622/14 від 03.10.2014 року.

До господарського суду Дніпропетровської області від КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА Кам'янської міської ради "Тепломережі" 24.04.17 надійшла заява про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.14.

Ухвалою суду від 25.04.17 заяву прийнято до розгляду та призначено у судове засідання на 03.05.17.

Представник позивача (стягувача) у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив.

У судове засідання представник заявника (відповідача) з'явився, надав пояснення за поданою заявою, відповів на запитання суду.

Заява обґрунтована тим, що підприємство не має змоги виконати наказ суду у цій справі, в той же час негайне виконання рішення суду неможливим, та навіть у випадку появи такої можливості може призвести до повної зупинки діяльності роботи підприємства. Ця проблема набула значущого соціального значення, тому на законодавчому рівні відбуваються процеси розстрочення та списання заборгованості теплогенеруючих підприємств. Однак, для такого розстрочення та списання необхідно дотриматись певних процедур і порядку оформлення. В свою чергу - це потребує певного проміжку часу. Відповідач, згідно його заяви, здійснює таку процедуру списання заборгованості. Водночас, відбувається примусове стягнення заборгованості за рішенням суду у цій справі. Крім того, відповідач зазначає, що згідно звіту про фінансові результати за 1 квартал 2017 року, підприємство є збитковим, збиток складає 64740000,00 грн. Все майно підприємства є власністю територіальної громади міста Кам'янське, як власника підприємства Відповідача, а підприємство володіє майном на праві господарського відання. Відповідно у Відповідача відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення для виконання рішення суду по справі.

Стягувач проти задоволення заяви про розстрочку виконання судового рішення заперечує, зазначає, боржник вже звертався до суду із заявою про відстрочення рішення суду та мав певний термін відстрочення, однак рішення суду не виконав.

Розглянувши подану заяву, та матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п.7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Дійсно, у цій справі відповідачу вже надавалась відстрочка виконання рішення суду. Однак, доводи, наведені боржником у цій заяві, є новими, винятковими і такими, що заслуговують на увагу.

Так, 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та центральних підприємств водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" № 1730-VIII від 03.11.2016 (надалі - Закон). Згідно до ст. 2 Закону, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій (Відповідач) за спожиті енергоносії. Відповідно до ч.і ст.З Закону, для участі у процедурі врегулювання чаборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. (Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Частиною 4 ст.З Закону визначено, що порядок ведення та користування реєстром затверджується Кабінетом Міністрів України. Пунктом 5 перехідних та прикінцевих положень Закону зазначено, що Кабінет Міністрів України має прийняти відповідні нормативно-правові акти в місячний термін, з дня набрання чинності цим Законом. Тобто до 31.12.2016. Згідно ст. 5 Закону, реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені) інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року. Реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно цього Закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення. Частиною 1 ст.7 Закону передбачено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня) інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

Тобто, на законодавчому рівні встановлено, що заборгованість Відповідача перед Позивачем за спожитий природний газ, відповідно до договору № 06/09-989БО-3 від 23.09.2009р., за рішенням суду у даній справі підлягає обов'язковій реструктуризації протягом 60 місяців, а пеня, 3 % річних та інфляційні втрати - списанню після виконання Відповідачем умов договору реструктуризації.

Така реструктуризація має бути здійснена шляхом включення Відповідача до відповідного реєстру, порядок ведення якого мав бути затверджений Кабінетом Міністрів України до 31.12.2016р. та наданням відповідних документів. Однак, лише 21.02.2017 Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 93 "Про затвердження порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром".

Відповідно до абз.7 ч.2 ст.З Закону, для включення до реєстру теплопостачальні та теплогенеруючі підприємства подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (Міністерство регіонального розвитку України) заяву, до якої, серед іншого, додаються розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.

За твердженням Відповідача, такі протоколи в нього відсутні станом на день розгляду цієї заяви, оскільки ще не затверджено положення про територіальні комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, відповідно до якого має бути затверджений склад таких комісій та порядок складання відповідних протоколів. Станом на дату подання даної заяви, на офіційному сайті Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України розміщено лише проект Наказу від 07.03.2017р. Мінрегіону "Про затвердження типового положення про територіальні комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах". Однак, самого положення так і не затверджено.

В аналізі регуляторного впливу зазначеного наказу зазначено, що: "Відповідно до статті 3 Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Згідно з частиною другою статті 3 Закону, для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додається, зокрема, розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню). Пунктом 15 Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 р. N 93 (далі - Реєстр), встановлено, що типове положення про територіальні комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах затверджується Мінрегіоном. Головним розпорядником коштів субвенцій визначено Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

На підставі вищевикладеного, Мінрегіоном і розроблено проект наказу "Про затвердження Типового положення про територіальні комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах " (далі - проект наказу). Дія наказу поширюється на приблизно 766 підприємств теплоенергетики, централізованого водопостачання і водовідведення (на підставі аналізу даних, отриманих від обласних, Київської міської державних адміністрацій).

Проблема, яку пропонується врегулювати в результаті прийняття регуляторного акта, є важливою і не може бути розв'язана за допомогою ринкових механізмів, оскільки потребує нормативно-правового врегулювання.

Тобто, для включення до відповідного реєстру, Відповідачу необхідно мати в наявності протоколи з узгодження заборгованості з різниці в тарифах, однак наразі отримати їх не має можливості, оскільки відсутнє належне нормативне регулювання.

В свою чергу, відповідно до абз. 12 ч.2 ст.З Закону, неподання до Мінрегіону документів, передбачених цією частиною (відповідно і протоколів територіальних комісій) є підставою для відмови у включенні до реєстру.

Окремо слід значити, що включення відповідача до відповідного реєстру матиме додаткові наслідки.

Так, згідно абз.2 ч. 2 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно з цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. В свою чергу, відповідно до п.10 ч.і ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і в одо відведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Отже, після включення Відповідача до зазначеного реєстру, з його рахунків буде знято арешти, що дасть можливість останньому здійснювати погашення заборгованості перед Позивачем за рішенням суду у цій справі.

Враховуючи зазначене, після затвердження типового положення про територіальні комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах, Відповідач зможе надати документи для відповідного узгодження, отримати протоколи та подати до Мінрегіону відповідну заяву про включення його до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії. Після включення Відповідача до зазначеного реєстру, основна заборгованість за договором № 06/09-989БО-3 від 23.09.2009р. буде підлягати реструктуризації, а стягнуті рішенням суду у даній справі 3 % річних та інфляційні втрати - списанню у повному обсязі.

Окремої уваги заслуговує та обставина, що у відповідача існує реальна загроза банкрутства.

В розумінні п.7.2. Постанови пленуму ВГС України № 9 від 17.10.2012 року, наявна загроза банкрутства сама по собі вже є підставою для розстрочення або відстрочення виконання рішення суду.

Так ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2017р. у справі № 904/4256/17 за заявою Позивача до Відповідача про визнання банкрутом, прийнято до розгляду дану заяву та призначено підготовче засідання.

Відповідач є соціально значущим підприємством в життєдіяльності міста Кам'янське (Дніпродзержинськ). Відповідно до п. 2.2.1. Статуту Відповідача, основним напрямком діяльності підприємства є виробництво, транспортування, реалізація та розподіл теплової енергії на опалення, вентиляцію, гаряче водопостачання та паропостачання об'єктів житлово-комунального, соціально-культурного та іншого призначення в місті Дніпродзержинськ.

За специфікою господарської діяльності, заявник є комунальним підприємством яке здійснює забезпечення теплом населення та інших споживачів, і не має на меті отримання прибутку. А відтак, є стратегічно важливим підприємством яке займається пріоритетною сферою господарської діяльності. Також, важливим є те, що здійснення заявником господарської діяльності, отримання грошових коштів від споживачів залежить від сезонності і пов'язане з опалювальним сезоном. Крім того, слід зазначити, що заявник здійснює виробництво і постачання тепла за регульованими тарифами, які не завжди є економічно обґрунтованим і досить часто - збитковими. Різницю в тарифах та собівартості тепла заявнику компенсує держава за рахунок бюджетних коштів у вигляді субсидій, дотацій, субвенцій тощо із значними затримками та не в повному обсязі через брак коштів.

Господарський процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, як і не містить переліку виняткових випадків відстрочки або розстрочки виконання рішення, у кожному конкретному випадку це, згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, є оцінкою судом доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обґрунтованому розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Виходячи з аналізу обставин справи у їх сукупності, враховуючи стратегічне значення заявника для регіону, приймаючи законодавчі процеси спрямовані на розстрочку та списання заборгованості теплогенеруючих підприємств та бажання відповідача прийняти участь у таких процедурах, враховуючи баланс інтересів сторін та суспільні інтереси, суд дійшов висновку, що заяву відповідача слід задовольнити та надати відстрочку виконання рішення суду до 15.07.17.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА Кам'янської міської ради "Тепломережі" про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.09.14 задовольнити.

Відстрочити до 15.07.17 виконання рішення суду від 17.09.14 у справі № 904/5622/14.

Суддя ОСОБА_2