ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017р. Справа № 914/373/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Галамай О.З.

при секретарі судового засідання Прокопів І.І.

розглянув справу

за позовом: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Орендно-торговельного підприємства Залізні води, м. Львів

про стягнення заборгованості в розмірі 280 606,05 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність №2302-вих-95 від 11.01.2017 р.);

від відповідача: не зявився.

Представнику позивача в судовому засіданні роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Орендно-торговельного підприємства Залізні води про стягнення заборгованості в розмірі 280 806,05 грн.

Ухвалою суду від 27.02.2017р. порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 14.03.2017р.

У звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Галамай О.З. розгляд справи 14.03.2017р. не відбувся.

Ухвалою від 27.03.2017р. розгляд справи призначено на 11.04.2017р.

Ухвалою суду від 11.04.2017 р. продовжено строк та відкладено розгляд справи з підстав, викладених в ухвалі на 10.05.2017р..

В судовому засіданні 10.05.2017р. преставник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та пояснень, наданих в судовому засіданні. Крім того, надав клопотання про долучення до матеріалів справи витягу з державного реєстру правочинів (вх.№ 16441/17 від 10.05.2017).

Відповідач повторно в судове засідання не зявився, вимог ухвали суду не виконав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За таких обставин суд вважає, що справа у відповідності до вимог ст. 75 ГПК України може бути розглянута за відсутності відповідача, за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 10.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

28.05.2012р. між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (правонаступником якого є Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради) (далі Орендодавець) та Орендно торговельним підприємством «Залізні води» укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № С-8308-12 (надалі Договір), на підставі якого відповідачу було надано в строкове платне користування нерухомого майна нежитлові приміщення загальною площею 469,9 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Карманського,19, м. Львів.

Відповідно до пункту 7.2. Орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Договір укладено терміном на 5 років з 28.05.2012 р. до 28.05.2017 р. включно (п.4.1. Договору).

Пунктами 9.1, 9.3 Договору визначено, що повернення орендодавцю обєкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання. Обєкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за дорученням балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї із подій вказаних у пункті 9.1 цього договору.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.05.2016 р. у справі №914/766/16 розірвано Договір оренди від 28.05.2012 р. № С-8302-12, виселено відповідача з нежитлових приміщень загальною площею 469,9 кв.м., що знаходяться за адресою: вул. Карманського,19, м. Львів.

Зазначене рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження №51977783 від 13.10.2016р. відповідно до акта прийому-передачі від 10.10.2016р. рішення виконано в повному обсязі, спірні нежитлові приміщення передано балансоутримувачу.

Відповідно до довідки про стан заборгованості № 4 -2302-1620 від 02.12.2016р. у відповідача залишилась неоплачена заборгованість у розмірі 131 304грн. 72 коп., яку позивач просить стягнути на його користь.

Також, оскільки відповідачем не здано обєкт оренди після розірвання договору оренди, Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради за період з 01.06.2016 р. до моменту повернення обєкта оренди балансоутримувачу нараховано неустойку в розмірі 149 501,33 грн., яку просить стягнути на його користь.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 4 212,09 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 ГК України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Згідно ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Одним із основних обовязків орендаря у зобовязанні з оренди майна є своєчасне та у повному обсязі внесення орендної плати. Такий же обовязок визначається частиною третьою статті 18, частиною першою статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статтею 286 Господарського кодексу України.

Відповідно до пункту 7.2 Договору підприємство (відповідач у справі) зобовязалося своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Орендна плата за умовами пункту 5.2 Договору орендна плата перераховується орендарем не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць.

В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2012р. між Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (правонаступником якого є Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради) (далі Орендодавець) та Орендно - торговельним підприємством «Залізні води» укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № С-8308-12 (надалі Договір), на підставі якого відповідачу було надано в строкове платне користування нерухомого майна нежитлові приміщення загальною площею 469,9 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Карманського,19, м. Львів.

Договір укладено терміном на 5 років з 28.05.2012 р. до 28.05.2017 р. включно (п.4.1. Договору).

Пунктами 9.1, 9.3 Договору визначено, що повернення орендодавцю обєкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання. Обєкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за дорученням балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї із подій вказаних у пункті 9.1 цього договору.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.05.2016 р. у справі №914/766/16 розірвано Договір оренди від 28.05.2012р. № С-8302-12, виселено відповідача з нежитлових приміщень загальною площею 469,9 кв.м., що знаходяться за адресою: вул. Карманського,19, м. Львів.

Зазначене рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як стверджує позивач та вбачається з матеріалів справи, а саме з Постанови про закінчення виконавчого провадження №51977783 від 13.10.2016р. відповідно до акта прийому-передачі від 10.10.2016р. рішення виконано в повному обсязі, спірні нежитлові приміщення передано балансоутримувачу.

Як вбачається із довідки про стан заборгованості № 4 -2302-1620 від 02.12.2016р. у відповідача залишилась неоплачена заборгованість у розмірі 131 304,72 грн.

Таким чином, відповідач допустив порушення умов Договору оренди, яке полягало у несплаті та несвоєчасній сплаті орендних платежів. За таких обставин вимоги позивача про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 131 304,72 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Також, враховуючи те, що відповідачем не здано обєкт оренди після розірвання договору оренди, Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради за період з 01.06.2016р. до моменту передачі обєкта оренди балансоутримувачу . нараховано неустойку в розмірі 149 501,33 грн.

Приписами ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України встановлено, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Суд зазначає, що і аналогічна правова позиція викладена у п.5.4 постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №12 Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна, де зазначено, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Розмір і факт нарахування вказаної неустойки відповідачем не спростований відповідно до ст. 33 ГПК України. Представник відповідача в судові засідання не зявився, позовні вимоги не заперечив, доказів належного виконання зобовязань щодо своєчасного повернення орендованого майна після припинення дії договору оренди та сплати наявної заборгованості не надав.

З огляду на викладене, нарахована позивачем неустойка в розмірі 149 501,33 грн.

підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволенні позову витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 3, 4, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 12, 22, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 49, 75,82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Орендно-торговельного підприємства Залізні води (79026, м. Львів, вул. Карманського,19, ) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) 131 304, 72 грн. боргу, 149 501,33 грн. неустойки та 4 212, 09 грн. - судового збору.

3. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15.05.2017 р.

Суддя Галамай О. З.