РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017Справа №910/3584/17

За позовом Комунального підприємства "Агентство регіонального розвитку" Славутицької

міської ради;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ ГАСТИНЕЦ";

про розірвання договору та стягнення 3010,55 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Лазебна А. М., представник, довіреність № б/н від 29.03.2017 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 2 862,60 грн. боргу, 38,49 грн. інфляційної складової боргу, 10,59 грн. трьох відсотків річних, 98,87 грн. пені, а також 1 600,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2017 року порушено провадження у справі № 910/3584/17, розгляд справи призначено на 30.03.2017 року.

У зв'язку з нез'явлення в судове засідання 30.03.2017 р. представників відповідача, ухвалою Господарського суду міста Києва відкладено розгляд справи до 04.05.2017 р.

У судовому засіданні 04.05.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось на адресу суду і підтверджує факт направлення ухвали господарського суду на адресу відповідача, зазначену у витязі з ЄДРПОУ.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. Згідно статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2016 року між орендодавцем Комунальним підприємством «Агентство регіонального розвитку» Славутицької міської ради та орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ Гастинец», було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 07-МЦ (далі - договір).

Згідно акту прийому-передачі до договору оренди КП «АРР» передав, а ТОВ «АРТ Гастинец» прийняв у строкове платне користування з 01.04.2016 р. нежитлові приміщення загальною орендованою площею 9,57 м., що розміщені за адресою Київська обл., м. Славутич, вул. Героїв Дніпра, б. 2, нежитлова будівля «Міжнародний центр розвитку бізнесу «Славутич XXI століття».

Згідно п. 7.1. договору, він вступає в силу з 01.04.2016 р. та діє до 30.03.2019 р.

Орендна плата за користування орендованим майном на період оренди визначається на підставі «Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Славутича». Відповідно до п. 3.2; п. 3.3 договору, оплата за перший базовий місяць (березень 2016 р.) складає - 193,49 грн. з ПДВ. Кожен наступний місяць зазначена орендна плата коригувалась з урахуванням індексу інфляції.

Згідно із пунктом 5.1.9 договору оренди «орендар» зобов'язаний укласти з «орендодавцем» договір про відшкодування витрат «орендодавця» на утримання орендованого майна та його експлуатацію протягом 6 робочих днів з дати підписання даного договору та забезпечити належне його виконання.

На виконання п. 5.1.9. договору оренди, 31 березня 2016 р. між Комунальним підприємством «Агентство регіонального розвитку» Славутицької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ Гастинец» було укладеного договір про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого майна та його експлуатацію № 07/07-МЦ-Е (далі - договір про відшкодування).

У додатку № 1 до договору про відшкодування витрат наведений перелік за планових експлуатаційних витрат, а саме: компенсація за постачання теплової енергії, постачання води, освітлення.

Відповідно до пункту 2.2. договору про відшкодування витрат, розмір відшкодування витрат «орендодавця» нараховується пропорційно орендованій площі та за перший базовий місяць становить 85,44 грн. з ПДВ. Відповідно до п. 6.1. договору відшкодування витрат, договір набирає чинності з 01.04.2016 р. і діє до закінчення терміну Договору оренди № 07-МЦ від 30.03.2016 р.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оренда є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності. Орендар відповідно до ст. 19 Закон України «Про оренду державного та комунального майна» за користування об'єктом оренди вносить орендну тату незалежно від наслідків господарської діяльності. Тобто, орендар зобов'язаний вносити орендодавцеві платіж за користування майном. Розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Статтями 162, 530 Цивільного Кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлено договором найму. Якщо у зобов 'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Відповідно до п. 3.4 договору, орендна плата вноситься безготівковим платежем на розрахунковий рахунок «орендодавця» або шляхом внесення готівкових коштів в касу «орендодавця», не пізніше останнього числа поточного місяця.

Згідно пункту 5.1. договору оренди та пункту 3.2.2. договору відшкодування витрат відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі здійснювати всі платежі передбачені даними договорами.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що відповідач в порушення взятого на себе грошового зобов'язання, оплату за надані послуги оренди та компенсацію витрат з вересня 2016 року по лютий 2017 р. не здійснив, у зв'язку із чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 2 862,60 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач жодних заперечень та доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві, суду не надав.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов'язку по оплаті послуг оренди та компенсацію витрат за період з вересня 2016 року по лютий 2017 р. не виконав, в зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за вказаний вище період становить 2 862,60 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати заборгованості, про яку заявлено в позовній заяві, відповідачем суду надано не було.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Агентство регіонального розвитку" Славутицької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ ГАСТИНЕЦ" в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 2 862,60 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором, позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 98,87 грн., 38,49 грн. інфляційної складової боргу та 10,59 грн. трьох відсотків річних.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором, позивачем були правомірно нараховані відповідачу пеню, інфляційні втрати та три проценті річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в розмірі 98,87 грн., 38,49 грн. інфляційної складової боргу та 10,59 грн. трьох відсотків річних, суд вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також позивач у своїй позовній заяві вимагає розірвати укладений між сторонами договір № 07-МЦ оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 31.03.2016 р.

Вищезазначені позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем істотних умов договору оренди, а саме систематичного не внесення орендної плати понад 3 місяці.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. (ч.2 ст. 651 ЦК України)

Згідно зі статтею 782 ЦК України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Враховуючи встановлений та доведений факт порушення відповідачем умов договору оренди, а саме систематичної несплати орендних платежів понад трьох місяців, що є істотную умовою договору, господарський суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про розірвання договору № 07-МЦ оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 31.03.2016 р.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 33,43, 49, 75 82-85 ГПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ ГАСТИНЕЦ" (інд. 03142, м. Київ, вул. Академіка Доброхотова, буд. 17, ) на користь Комунального підприємства "Агентство регіонального розвитку" Славутицької міської ради (інд. 07101, Київська область, м. Славутич, Центральна площа, буд. 5, ) 2 862 (дві тисячі вісімсот шістдесят дві) 60 грн. 00 коп. заборгованості, 98 (дев'яносто вісім) грн. 87 коп. пені, 38 (тридцять вісім) грн. 49 коп. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 10 (десять) грн. 59 коп. та 3 200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. Розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 31.03.2016 р. № 07-МЦ, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "АРТ ГАСТИНЕЦ" та Комунальним підприємством "Агентство регіонального розвитку" Славутицької міської ради.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 10.05.2017 р.