ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.04.17 Справа № 15/5005/153/2012
Розглядається заява Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі", м. Кам'янське, Дніпропетровська область про відстрочку виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.13

У справі:

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення 20 375 904,05 грн

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Бойчук Ю.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю №270/16 від 27.12.2016

від відповідача: ОСОБА_2, представник за довіреністю №00.01.0208 від 25.10.2016

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2013 у справі №15/5005/153/2012 позов задоволено частково; вирішено стягнути з Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (51914, м.Дніпродзержинськ, вул. Петровського, буд. 168, ) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) заборгованість за поставлений природний газ у розмірі 301 768,92 грн. (триста одна тисяча сімсот шістдесят вісім грн. 92 коп.), пеню у розмірі 142 061,24 грн. (сто сорок дві тисячі шістдесят одну грн. 24 коп.), інфляційні витрати у розмірі 710 360,63 грн. (сімсот десять тисяч триста шістдесят грн. 63 коп.), 3% річних у розмірі 1 059 866,60 грн. (один мільйон п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот шістдесят шість грн. 60 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 68 820,00 грн. (шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять грн. 00 коп.); в решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.11.2013 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2013 у справі №15/5005/153/2012 залишено без змін.

02.12.2013 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2013 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.11.2013 господарським судом видано наказ.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту Комунального підприємства Камянської міської ради "Тепломережі" Комунальне підприємство Камянської міської ради "Тепломережі" є правонаступником усіх майнових і немайнових прав, юридичних обовязків, коштів комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа".

18.04.2017 до суду від Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі" надійшла заява про відстрочку виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2013 до 15.07.2017. Заява про відстрочку виконання рішення суду мотивована наступним:

- відповідач є соціально значущим підприємством в життєдіяльності міста Кам'янське (Дніпродзержинськ), основним напрямком діяльності якого є виробництво, транспортування, реалізація та розподіл теплової енергії на опалення, вентиляцію, гаряче водопостачання та паропостачання обєктів житлово-комунального, соціально-культурного та іншого призначення в місті Дніпродзержинськ;

- відповідач не має можливості своєчасної сплати заборгованості на користь позивача через неналежне виконання зобовязань споживачів з оплати теплової енергії перед відповідачем. Загальна заборгованість споживачів перед відповідачем за послуги теплопостачання станом на 17.01.2017 становить 320 116 600,00 грн.;

- на даний час на виконанні у державних виконавчих службах перебувають значна кількість виконавчих документів щодо стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача, по яким виконавче провадження було поновлено одночасно з вересня 2015 року, оскільки сплинула процедура погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу згідно положень Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу";

- згідно звіту про фінансові результати за 2016 рік підприємство відповідача є збитковим, збиток складає 132 101 000,00 грн.;

- наявна загроза банкрутства підприємства відповідача;

- 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та центральних підприємств водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", дія якого поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожиті енергоносії. Заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий природний газ за рішенням суду у даній справі підлягає обовязковій реструктуризації протягом 60 місяців, а пеня, 3% річних та інфляційні втрати списанню після виконання відповідачем умов договору реструктуризації. Така реструктуризація має бути здійснена шляхом включення відповідача до відповідного реєстру, порядок ведення якого мав бути затверджений Кабінетом Міністрів України від 31.12.2016. Станом на дату подання даної заяви Кабінетом Міністрів України не затверджено порядку ведення та користування реєстром підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (природний газ). Після включення відповідача до зазначеного реєстру з його рахунків буде знято арешти, що дасть можливість здійснювати погашення заборгованості перед позивачем за рішенням суду у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2017 прийнято вищезазначену заяву до розгляду та призначено її розгляд у засіданні на 27.04.2017.

24.04.2017 від заявника надійшли додаткові пояснення до заяви про відстрочку виконання рішення суду, в яких відповідач зазначив наступне:

- загальна заборгованість споживачів перед відповідачем за послуги теплопостачання станом на 18.04.2017 становить 435 906 700,00 грн.;

- згідно звіту про фінансові результати за 1 квартал 2017 рік підприємство відповідача є збитковим, збиток складає 64 740 000,00 грн.;

- на рахунках відповідача відсутні грошові кошти, необхідні для погашення заборгованості за рішенням суду від 10.10.2013.

26.04.2017 від позивача надійшли письмові заперечення на заяву про відстрочку виконання рішення суду, в обґрунтування яких позивач вказав на наступне:

- наявність заборгованості споживачів перед боржником за послуги теплопостачання не може бути підставою для надання боржнику відстрочки виконання рішення суду. Дебіторська заборгованість споживачів, на яку посилається боржник, носить загальний характер, дані правовідносини є самостійними та такими, в яких боржник, якщо вважає, що його право порушено, може звернутися до суму та бути позивачем у справі, тому такі підстави не можуть вважатися виключними;

- результат фінансової діяльності підприємства не може бути підставою для відстрочки виконання рішення суду;

- не може бути підставою для надання боржнику відстрочки виконання рішення суду посилання боржника на відсутність на його рахунках грошових коштів, необхідних для погашення заборгованості за рішенням суду;

- боржником не надано суду вичерпний перелік рахунків, відкритих в банківських установах та відомостей про залишок коштів на вказаних рахунках, що спростовує твердження боржника про недостатність грошових коштів для виконання судового рішення;

- не може бути винятковою обставиною значна кількість виконавчих документів щодо стягнення з боржника коштів в примусовому порядку, на які посилається боржник;

- майновий стан боржника, відсутність у нього на цей час коштів, наявність дебіторської заборгованості та відкритих виконавчих проваджень не є винятковою обставиною, що надає право на відстрочку виконання грошового зобовязання;

- положення Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та центральних підприємств водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" свідчать про наявність підстав для реструктуризації заборгованості, а не про існування виняткових випадків, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

26.04.2017 повноважний представник відповідача (заявника) у судовому засіданні підтримав заяву про відстрочку виконання рішення суду від 10.10.2013 та просив суд її задовольнити.

В свою чергу, повноважний представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання рішення суду від 10.10.2013.

Дослідивши матеріали справи та подану заяву, заслухавши пояснення повноважних представників сторін у судовому засіданні, господарський суд не знаходить підстав для задоволення поданої заяви про відстрочку виконання рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

В розумінні змісту вказаної норми процесуального закону відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. При цьому приписи статті 121 Господарського процесуального кодексу України не обмежують господарський суд будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Господарський суд вважає за необхідне зазначити про те, що відстрочка подовжує період відновлення порушеного права позивача (стягувача), при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.

Крім того у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд звертає увагу на той факт, що відповідачем (заявником) з моменту прийняття рішення і по час розгляду даної заяви не вживалися жодні заходи з погашення заборгованості.

Крім того, відповідачем не надано доказів наявності дебіторської заборгованості контрагентів. Наявні в матеріалах справи довідки відповідача від 17.01.2017 та 18.04.2017 не є належними та допустимими доказами, оскільки містять дані лише щодо загальної суми, без конкретизації контрагентів та їх заборгованості перед відповідачем.

Посилання відповідача на Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та центральних підприємств водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" суд вважає необґрунтованими, оскільки положення цього закону свідчать про наявність підстав для реструктуризації та списання заборгованості, а не про існування виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Списання заборгованості за вищезазначеним законом не є безумовним, а тому посилання боржника на списання заборгованості за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 15/5005/153/2012 після затвердження типового положення про територіальні комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах та подання заяви про включення його до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, є передчасним.

В розумінні ст. 617 Цивільного кодексу України обставини недодержання своїх обов'язків контрагентами боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів, не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 42 та абзацу 5 ст. 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

З огляду на це, господарський суд вважає, що наведені відповідачем (заявником) обставини передусім є наслідком господарської діяльності відповідача, його власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось обєктивних та незалежних від боржника обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 27.05.2015 у справі № 5019/117/11.

Крім того, існуючі процеси в економіці Україні негативно впливають також і на позивача, тому надання відповідачу відстрочки виконання рішення не відповідатиме принципам рівності сторін перед законом та судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 у справі № 904/1226/15.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що відповідачем (заявником) не надано належних та допустимих доказів скрутного майнового стану, який би свідчив про загрозу банкрутства, доказів відсутності коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення та інших обєктивних обставин. Таким чином, відповідачем (заявником) не доведено наявності виключних обставин, виняткового випадку для надання відстрочки виконання судового рішення.

У звязку з недоведеністю відповідачем (заявником) неможливості виконання рішення у встановлений строк та недоведеністю обставин, які б обумовили необхідність та доцільність відстрочки виконання рішення, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відстрочку виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2013 у справі №15/5005/153/2012 - відмовити.

Суддя ОСОБА_3