ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2017 р.Справа № 916/3294/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Принцевської Н.М., Разюк Г.П.

секретар судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників судового процесу:

від прокуратури ОСОБА_1 за посвідченням від 19.01.2015 року №031420;

від Одеської міської ради ОСОБА_2 за довіреністю від 26.12.2016 року №277/исх-гс;

від ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса ОСОБА_4 на підставі договору про надання правової допомоги від 09.01.2015 року №1-к/15 та за ордером від 19.04.2017 року серія КС №249883

від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради ОСОБА_5 за довіреністю від 04.01.2017 року №01-36/1;

від ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Естет-Транзит, м. Одеса не зявився;

від Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 за довіреністю від 04.01.2017 року №09.1-12;

розглянувши апеляційні скарги Одеської міської ради і заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.02.2017 року

у справі № 916/3294/14

за позовом Заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради

до ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору,

на стороні позивача - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Естет-Транзит, м.Одеса

за участю Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області

про стягнення збитків у розмірі 6 762 613 грн. 35 коп.

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м.Одеса, в якій просив суд про стягнення збитків у розмірі 6 762 613 грн. 35 коп. у вигляді неотриманого доходу, які спричинені відповідачем в результаті не оформлення документів на право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться нерухоме майно відповідача, що позбавило Одеську міську раду правових підстав для отримання з відповідача орендної плати за користування зазначеною земельною ділянкою та неможливості надання цієї земельної ділянки іншим особам, а відповідно із цим позивач зазнав збитків, що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.09.2014 року у справі №916/3294/14 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.05.2015 року у справі №916/3294/14, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 року, в задоволенні позовних вимог прокурора відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.12.15 року у справі №916/3294/14 скасовано постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 року та рішення господарського суду Одеської області від 22.05.2015 року у справі №916/3294/14, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Рішенням господарського суду Одеської області від 09.03.16 року у справі №916/3294/14 у задоволенні позову прокурора відмовлено.

Під час апеляційного перегляду рішення господарського суду Одеської області від 09.03.16 року у справі №916/3294/14 ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.04.2016 року у справі №916/3294/14 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Естет-Транзит.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.04.2016 року у справі №916/3294/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 06.12.2016 року у справі №916/3294/14, рішення господарського суду Одеської області від 09.03.16 року у справі №916/3294/14 скасовано, позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м.Одеса збитки у розмірі 6 762 613 грн. 35 коп.

В порядку статті 116 Господарського процесуального кодексу України 13.05.2016 року господарським судом Одеської області на виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду видано відповідні накази.

19.08.2016 року до господарського суду Одеської області надійшла скарга ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України по виконанню наказу суду від 13.05.2016 року у справі №916/3294/14 з уточненнями та доповненнями від 22.02.2017 року та 24.02.2017 року, який суд прийняв до уваги та розгляду.

Скаржник просив суд визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в частині накладення арешту на грошові кошти та нерухоме майно без визначення його вартості та обсягу; скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 01.08.2016 року, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса; скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.06.2016 року, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.02.2016 року у справі №916/3294/14 визнано правомірними доводи ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса, викладені у скарзі від 19.08.2016 року, з врахуванням уточнень до неї від 22.02.2017 року, від 24.02.2017 року, на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України по виконанню наказу суду від 13.05.2016 року по справі №916/3294/14, визнано протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в частині накладення арешту на грошові кошти та нерухоме майно ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса (), скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 01.08.2016 року, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса (), скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.06.2016 року, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м.Одеса ().

Одеська міська рада і заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №1 з ухвалою суду не погодились, тому звернулись до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 24.03.2017 року у справі №916/3294/14 апеляційні скарги були прийняті до провадження і обєднані для спільного розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Колоколова С.І.

У звязку з відпусткою судді-учасника колегії ОСОБА_7, було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду апеляційних скарг сформовано судову колегію у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Разюк Г.П.

19.04.2017 року представником ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса було надано оригінали поштових конвертів, копії яких є у справі. та які судовою колегією оглянуті і приєднані до матеріалів справи.

03.05.2017 року представником Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на виконання вимог ухвали суду, надані пояснення по апеляційній скарзі, які судовою колегією долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні, яке відкладалось, представники прокуратури і Одеської міської ради підтримали доводи апеляційних скарг з мотивів, що викладені письмово, представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради усно підтримав доводи апеляційних скарг, представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області усно просив суд скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.02.2017 року у справі №916/3294/14 та відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса. Представник ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив суд залишити ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.02.2017 року у справі №916/3294/14 без змін. Представник ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Естет-Транзит, м.Одеса в судові засідання апеляційної інстанції не зявлявся, про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень і копії реєстрів поштової кореспонденції Одеського апеляційного господарського суду. Про причину неявки суд не повідомив, своїми процесуальними правами, передбаченими статтями 22, 27 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надав, неявка без поважних причин у судове засідання представників сторін і третіх осіб не тягне за собою відкладення розгляду справи на інші строки, тому, враховуючи те, що ухвалами Одеського апеляційного господарського суду по даній справі явка сторін не була визнана обовязковою та встановлення чинним процесуальним законодавством обмеженого строку розгляду апеляційних скарг на ухвали місцевого господарського суду, справу розглянуто за наявними матеріалами та поясненнями присутніх представників учасників судового процесу, а повний текст постанови направляється учасникам судового процесу у справі в установленому порядку.

Згідно з частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин повторно розглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників присутніх учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвала господарського суду від 24.02.2017 року не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства України, у звязку з чим підлягає скасуванню з вирішенням по суті скарги заявника з причини неможливості направлення в даному випадку скарги на розгляд до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як зазначено у пункті 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Відповідно до пункту 3.9.1. вказаної постанови, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами статті 87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, представникам сторін і третіх осіб, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Відповідно до пункту 2.6.10. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28, оригінал судового рішення залишається в матеріалах справи; згідно з пунктом 2.6.15. вказаної Інструкції на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та учасникам судового процесу.

Згідно із пунктом 2.6.17 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28, повідомлення з відміткою про вручення процесуальних документів адресатові долучаються до матеріалів справи.

У відповідності до пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою господарського суду Одеської області від 14.02.2017 року у справі №916/3294/14 було відкладено розгляд скарги на 22.02.2017 року. Оригінал ухвали не містить жодної відмітки про надсилання копій даної ухвали сторонам у справі. Представники прокуратури, Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради і Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області були присутні у засіданні суду 22.02.2017 року, тоді як представник ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Естет-Транзит, м.Одеса в судовому засіданні не був присутнім і в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення його про дату, час та місце розгляду скарги в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні господарського суду Одеської області 22.02.2017 року за участю представників від прокуратури, Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради і Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було оголошено перерву в судовому засіданні до 24.02.2017 року. Доказів належного повідомлення ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Естет-Транзит, м.Одеса про дату, час та місце розгляду скарги матеріали справи також не містять.

Судова колегія зазначає, що не повідомлений належним чином учасник господарського процесу позбавлений можливості володіти об'єктивною інформацією стосовно руху справи. До того ж, суд першої інстанції взагалі не визначив в своїх ухвалах вказану третю особу.

Враховуючи, що в ухвалах господарського суду Одеської області не зазначалось про наявність третьої особи ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Естет-Транзит, м.Одеса, матеріали справи не містять рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, а саме: копій ухвал господарського суду Одеської області, на самих ухвалах ОСОБА_3 не вказується у списку розсилки, який наявний на деяких ухвалах місцевого господарського суду, то наведене свідчить про те, що скаргу в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України було розглянуто господарським судом Одеської області за відсутністю в судовому засіданні третьої особи ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю Естет-Транзит, м. Одеса, не повідомленої належним чином про день, час і місце засідання суду, що відповідно до пункту 2 частини 3 статті 104 Господарського процесуального кодексу України є безумовною підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Виправлення судом першої інстанції 17.03.2017 року описки в цій частині не може бути прийнято судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки подальше виправлення зазначення юридичної особи в ухвалі не свідчить про наявність доказів її повідомлення про час та місце розгляду скарги.

До того ж судова колегія зазначає, що резолютивна частина ухвали Господарського суду Одеської області від 24.02.2017 року у справі №916/3294/14 не відповідає вимогам статті 86 Господарського процесуального кодексу України, оскільки оцінка доводів сторін в уточненнях та доповненнях має бути викладена в мотивувальній частині винесеного судом процесуального документу і не є за своєю суттю висновком по справі, який викладається в його резолютивній частині.

А тому, з підстав порушення норм процесуального права України, оскаржена ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, а апеляційні скарги підлягають задоволенню в цій частині.

Розглянувши скаргу ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м.Одеса в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приписами частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Згідно з пунктом 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 10.06.2016 року ВП №51381898 відкрито виконавче провадження по виконанню наказу Господарського суду Одеської області від 13.05.2016 року №916/3294/14 про стягнення з ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «РГМ», м. Одеса на користь Одеської міської ради 6 762 613 грн. 35 коп., якою надано боржнику 7-дениий термін для виконання рішення. Копія даної постанови отримана ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «РГМ», м.Одеса 24.06.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне в матеріалах справи.

Постановою державного виконавця Долинського М.М. Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 30.06.2016 року ВП №51381898 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «РГМ», м. Одеса у межах суми звернення 6 762 613 грн. 35 коп. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю «РГМ», м. Одеса лише в межах суми боргу.

Постановою державного виконавця Долинського М.М. Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 01.08.2016 року ВП №51381898 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках №8458, №2001, № 2002, №2001 в ЮЖНЕ ГРУ ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 328704 та інших розрахункових рахунках, №2385 в АБ «Південний», МФО 328209 та інших розрахункових рахунках, № 980 в ПАТ «КБ «Інвестбанк», МФО 328210 та інших розрахункових рахунках та належать боржнику у межах суми 7 438 974 грн. 69 коп.

Відповідно до положень статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

В силу приписів статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

З відповідей Державної податкової служби України на запити державного виконавця вбачається, що серед рахунків боржника є рахунок №4348 зі сплати електронного адміністративного податку, який обліковується у Казначействі України.

Судова колегія зазначає, що накладення державним виконавцем арешту на всі рахунки, включаючи рахунок №4348 є неправомірним, оскільки за приписами Бюджетного кодексу України та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників рішення про стягнення коштів з таких рахунків виконуються органами Казначейства.

Конституцією України гарантовано право на своєчасне одержання винагороди за працю (стаття 43); право на соціальний захист, що включає право на забезпечення громадян у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (стаття 46).

Відповідно до частини 2 статті 34 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

З листа Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» від 12.08.2016 року №20.1.0.0.0/7-20160810/1318 вбачається, що на рахунку №8458 обліковуються кошти ГОРМОЛОКОЗАВОД 1, ДП ОАО ОДЕСАМОЛ, а також містяться страхові кошти.

У зв'язку із вказаним, кошти, які знаходяться на рахунку №8458 не належать боржнику, є страховими коштами для виплати заробітної плати, листів непрацездатності, громадських робіт і не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів та на стягнення на підставі виконавчих документів.

Таким чином, державним виконавцем неправомірно було накладено арешт на всі рахунки боржника, включно з рахунками, які не належать боржнику та рахунки, які містять страхові кошти або обліковуються у Казначействі, що суперечить приписам чинного законодавства.

Також державним виконавцем було накладено арешт на все майно відповідача без його оцінки та конкретного визначення, тоді як одночасно з цим у виконавчому провадженні відповідно до норм чинного законодавства, було вирішено питання про оцінку та накладення арешту на конкретне майно з вартістю, яка складає суму, що підлягає стягненню за наказом суду з врахуванням витрат за виконавчим провадженням та виконавчого збору. Судова колегія зазначає, що формулювання пункту 2 постанови про накладення арешту на майно є нечітким та може бути по різному розтлумачено, що є неприпустимим для актів державного виконавця. Посилання державного виконавця на наявність труднощів в його реалізації не може бути підставою для невиконання ним проведення такої процедури для обовязкового виконання наказу суду у розумні строки для дотримання прав стягувача на одержання «справедливої сатисфакції».

Крім того, судова колегія зазначає, що державним виконавцем було порушено строки направлення копій постанов боржнику, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В матеріалах справи наявна копія супровідного листа від 30.06.2016 року №09.1-9544 про направлення постанови державного виконавця від 30.06.2016 року на адресу ОФ ДП «Національні Інформаційні системи», Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області та ОСОБА_3 додатковою відповідальністю «РГМ», м. Одеса.

Копію постанови від 01.08.2016 року направлено боржнику із супровідним листом від 03.08.2016 року №09.1-11073 05.08.2016 року.

ОСОБА_3 вказує, що оскаржувані постанови ним отримано 15.08.2016 року.

З наданих у судовому засіданні конвертів вбачається, що 06.08.2016 року і 10.08.2016 року державним виконавцем направлено ОСОБА_3 додатковою відповідальністю «РГМ», м. Одеса кореспонденцію. За твердженням товариства саме в цих конвертах містились копії постанов державного виконавця від 30.06.2016 року і від 01.08.2016 року.

При цьому доказів поштового відправлення копії постанови від 30.06.2016 року матеріали справи не містять і на вимогу апеляційного господарського суду державним виконавцем не надано. В судовому засіданні представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області посилалась на те, що копія постанови від 30.06.2016 року була направлена простою кореспонденцією, оскільки закон не вимагає направлення такого виду постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Проте апеляційний господарський суд зазначає, що дату направлення копії постанови від 30.06.2016 року можливо було підтвердити реєстром на відправлення простої кореспонденції або копіями з журналу вихідної кореспонденції.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (стаття 33 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з статтею 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті доказі, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Обовязок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не надав жодного доказу на підтвердження вчасного направлення копії постанови від 30.06.2016 року боржнику.

Усні посилання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судовому засіданні на те, що можливо у конверті з відбитком штемпелю пошти від 06.08.2016 року боржник отримав копію постанови від 21.07.2016 року не приймаються до уваги, оскільки направлення копії постанови від 21.07.2016 року тільки 06.08.2016 року також суперечить нормам чинного законодавства і не підтверджується жодним доказом у справі.

Також судова колегія зазначає, що направлення копії постанови державного виконавця від 01.08.2016 року було з порушенням норм чинного законодавства, оскільки копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна (частина 4 статті 57 Закону України).

Таким чином, також з формальних підстав недотримання державним виконавцем при оформленні своїх дій норм чинного законодавства України, які своїм наслідком мали порушення принципу рівності сторін та балансу дотримання прав всіх учасників виконавчого провадження, постанови від 30.06.2016 року та від 01.08.2016 року підлягають скасуванню, що не звільняє боржника від належного виконання обовязкового рішення суду у виконавчому провадженні, та не обмежує орган Державної виконавчої служби виправити свої недоліки шляхом винесення інших постанов за даним виконавчим провадженням з неухильним дотриманням норм матеріального та процесуального права України в цій частині.

За таких обставин судова колегія вважає, що дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в частині накладення арешту на всі грошові кошти та все нерухоме майно ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса без визначення конкретного розміру, складу та т.і. є неправомірними, а скарга ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційні скарги Одеської міської ради і заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1 підлягають частковому задоволенню, ухвала Господарського суду Одеської області від 24.02.2017 року у справі №916/3294/14 підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в порядку статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України підлягає задоволенню із скасуванням постанов від 30.06.2016 року та від 01.08.2016 року.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 2 частини 3 статті 104, статями 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Одеської міської ради і заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.02.2017 року у справі №916/3294/14 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського Одеської області від 24.02.2017 року у справі №916/3294/14 скасувати.

Скаргу ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в частині накладення арешту на всі грошові кошти та все нерухоме майно ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м.Одеса шляхом винесення оскаржених постанов.

Скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.06.2016 року і постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 01.08.2016 року, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_3 з додатковою відповідальністю РГМ, м. Одеса.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється учасникам судового процесу в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя ОСОБА_8
Судді ОСОБА_9
ОСОБА_10