ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.04.2017 Справа № 905/543/17

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Лисичанський гумово-технічний завод», м. Київ

до відповідача: Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», Донецька область, м. Вугледар

про: стягнення заборгованості у розмірі 1488587,52 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 22.06.2016р.;

від відповідача: не зявився.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Лисичанський гумово-технічний завод», м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», Донецька область, м. Вугледар про стягнення заборгованості у розмірі 1488587,52 грн., а саме: 1256192,00 грн. основного боргу, пені у розмірі 232395,52 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки №644 від 17.05.2013р., специфікації: б/д, від 22.05.2013р., від 05.06.2013р., від 21.10.2013р., рахунки-фактури: №СФ-0000051 від 17.05.2013р., №СФ-0000060 від 23.05.2013р., №СФ-0000075 від 11.06.2013р., видаткові накладні: №РН-0000035 від 17.05.2013р., №РН-0000039 від 23.05.2013р., №РН-0000045 від 11.06.2013р., №РН-0000099 від 23.10.2013р., довіреності: №564 від 17.05.2013р., №608 від 22.05.2013р., №778 від 11.06.2013р., №1619 від 22.10.2013р., виписка по рахунку, лист-вимога №01/54 від 05.12.2016р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Через канцелярію суду надав супровідний лист від 26.04.2017р., в якому просить долучити до матеріалів справи додаткові документи.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. Документів, витребуваних ухвалою від 05.04.2017р. не надав.

В силу приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

17.05.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Лисичанський гумово-технічний завод» (надалі Постачальник) та Державним підприємством «Донецька вугільна енергетична компанія» (надалі Покупець) був укладений договір поставки №644, відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного назначення (далі - Продукція), а Покупець зобов'язується прийняти продукцію, що поставляється в його власність Продукцію і своєчасно оплатити її вартість, відповідно до умов Договору (п.1.1. Договору).

Умовами п.8.1. Договору, він вступає в силу з моменту (дати) його підписання обома сторонами та і діє до 31.12.2013р., а в частині виконання зобов'язань до повного і належного їх виконання. Закінчення терміну дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце протягом терміну дії Договору.

За умов п.1.2. Договору визначено, що номенклатура, кількість і ціна Продукції обумовлюються в Специфікаціях / Додатках, які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п.3.1. Договору, умови поставки Продукції - ЕХW (93118, Луганська область, м Лисичанськ, вул. Орджонікідзе, 128), згідно з «ІНКОТЕРМС-2010», протягом 3 (трьох) календарних днів після отримання заявки одержувача, якщо інше не обумовлено у відповідних специфікаціях / додатках до Договору.

Умовами п.3.3. Договору, Постачальник зобов'язується надати Покупцю наступні документи:

- рахунок-фактуру;

- податкову накладну;

- відповідні товаросупровідні накладні;

- сертифікат якості та технічний паспорт;

- сертифікат відповідності;

- інші товаросупровідні документи.

Відповідно п.3.4. Договору визначено, що датою поставки вважається дата, зазначена у видатковій накладній.

Умовами п.4.1. Договору, ціна на продукцію, що поставляється Постачальником Продукцію встановлюється Сторонами у відповідних специфікаціях / додатках до Договору.

За умов п.4.2. Договору, розрахунки за поставлену Постачальником Продукцію за Договором здійснюються Покупцем за рахунок власних коштів підприємства в національній валюті України шляхом перерахування на поточний рахунок Постачальника з відстрочкою платежу 3 банківських дня з моменту поставки Продукції.

Згідно п.4.3. Договору, в специфікації до Договору Сторони можуть домовлятися про інші терміни і порядок розрахунків. У випадках, коли Сторонами в Специфікаціях обумовлюються інші терміни і порядок розрахунків, взаємовідносини Сторін в частині розрахунків будуть регулюватися положеннями, зазначеними у відповідних Специфікаціях.

Приписами п.4.4. Договору, загальна сума Договору визначається на підставі сум, вказаних в Специфікаціях / Додатках до Договору, підписаних Постачальником і Покупцем.

Сторонами підписані Специфікації: б/д, від 22.05.2013р., від 05.06.2013р., від 21.10.2013р. до Договору поставки №644 від 17.05.2013р., відповідно до яких узгодили найменування, кількість та ціну продукції, строк поставки, умови поставки.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу продукцію за видатковими накладними: №РН-0000035 від 17.05.2013р. у розмірі 286776,00 грн., №РН-0000039 від 23.05.2013р. у розмірі 158208,00 грн., №РН-0000045 від 11.06.2013р. у розмірі 316416,00 грн., №РН-0000099 від 23.10.2013р. у розмірі 1956192,00 грн.

Факт поставки продукції та, відповідно, факт її прийняття з боку відповідача, ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», підтверджуються видатковими накладними: №РН-0000035 від 17.05.2013р. у розмірі 286776,00 грн., №РН-0000039 від 23.05.2013р. у розмірі 158208,00 грн., №РН-0000045 від 11.06.2013р. у розмірі 316416,00 грн., №РН-0000099 від 23.10.2013р. у розмірі 1956192,00 грн., рахунки-фактури: №СФ-0000051 від 17.05.2013р., №СФ-0000060 від 23.05.2013р., №СФ-0000075 від 11.06.2013р., належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи, з відміткою про отримання підписана уповноваженою особою. Означені накладні підписані сторонами без заперечень. Повноваження представників отримувача підтверджені відповідними довіреностями: №564 від 17.05.2013р., №608 від 22.05.2013р., №778 від 11.06.2013р., №1619 від 22.10.2013р., належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Згідно до виписки по особовим рахункам з 20.05.2013р. по 06.03.2014р., відповідачем було здійснено часткову оплату за поставку товару: 31.10.2013р. у розмірі 200000,00 грн., 15.11.2013р. у розмірі 100000,00 грн., 19.11.2013р. у розмірі 100000,00 грн., 22.11.2013р. у розмірі 50000,00 грн., 29.11.2013р. у розмірі 50000,00 грн., 04.03.2014р. у розмірі 200000,00 грн., належним чином засвідчена копія якої наявна в матеріалах справи.

У звязку із невиконанням відповідачем своїх зобовязань за поставки продукції позивачем на його адресу була відправлена лист-вимога №01/54 від 05.12.2016р. із сплатити заборгованості, належним чином засвідчена копія якої містяться у матеріалах справи.

На вимогу відповідачем не було надано відповіді.

Господарський суд приймає до уваги, що покупцем при отриманні товару не подавалося жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за Договором зобовязань з поставки товару.

Оскільки суду не надано доказів незгоди відповідача щодо належності виконання позивачем прийнятих на себе згідно Договору зобовязань, не надано доказів відмови від цього товару та прийняття його у встановленому порядку, суд дійшов висновку, що свої зобовязання позивач виконав у відповідності з умовами Договору.

Стаття 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України). Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 ЦК України встановлює, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

За своєю правовою природою договір, укладений між позивачем та відповідачем, є договором поставки продукції.

За приписами п.п. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 692 ЦК України визначає обовязок Покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В порушення умов договору, вимог зазначених статей Цивільного та Господарського кодексів України відповідач поставлену продукцію оплатив не в повному обсязі.

Загальна сума заборгованості становить 1256192,00 грн.

Відповідач існуючий борг в сумі 1256192,00 грн. не погасив, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 232395,52 грн., відповідно п.5.4. Договору.

Відповідно до ст.ст. 216 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Приписами п.5.1. Договору, в разі невиконання або неналежного виконання будь-якою зі сторін прийнятих на себе зобовязань, винна сторона несе відповідальність перед другою Стороною у відповідності з вимогами діючого законодавства України і умов Договору.

Відповідно п.5.4. Договору, сторона, що прострочила виконання грошового зобовязання по Договору, сплачує іншій стороні пеню у розмірі 0,1% від вартості поставленої продукції за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1. статті 223 ГК України, при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом п.1. ч.2. статті 258 ЦК України, щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Відтак, ч.6. статті 232 ГК України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Заявлений до стягнення розмір пені за період з 05.03.2014р. по 05.09.2014р. у сумі 232395,52 грн. задоволенню не підлягає оскільки не відповідає приписам ст. 232 ГК України, в частині дотримання строків, передбачених статтею 223 ГК України. Також, відповідно до протоколу судового засідання від 26.04.2017р., позивач відмовився від стягнення пені.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 526, 530, 549, 655, 692 , п.п.1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 216-218, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Лисичанський гумово-технічний завод», м. Київ до Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія», Донецька область, м. Вугледар про стягнення заборгованості у розмірі 1488587,52 грн., а саме: 1256192,00 грн. основного боргу, пені у розмірі 232395,52 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» (85670, Донецька область, м. Вугледар; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Лисичанський гумово-технічний завод» (02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, буд. 12, оф. 177; ) заборгованість у розмірі 1256192,00 грн. основного боргу, судовий збір у розмірі 22328,82 грн.

В вимогах в частині стягнення пені у розмірі 232395,52 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99