ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2017р. Справа № 914/325/17

Суддя господарського суду Львівської області, ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ІНКУБА (с. Петрушки, Черкаська обл.)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „СОФІЯЯ (м. Львів)

про: стягнення основного боргу в розмірі 201357,18 грн. та 3% річних у розмірі 1357,09 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєвій В.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність б/н від 19.04.2017 року.

від відповідача: Не зявився.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю „ІНКУБА (с. Петрушки, Черкаська обл.) до Товариства з обмеженою відповідальністю „СОФІЯЯ (м. Львів) про стягнення основного боргу в розмірі 201357,18 грн. та 3% річних у розмірі 1357,09 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.02.2017 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 01.03.2017 року. Ухвалою суду від 01.03.2017 року розгляд справи відкладено до 09.03.2017 року, в звязку з відсутністю представників сторін. Ухвалою суду від 09.03.2017 року розгляд справи відкладено до 22.03.2017 року, в звязку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 22.03.2017 року розгляд справи відкладено до 30.03.2017 року, в звязку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 30.03.2017 року розгляд справи відкладено до 19.04.2017 року, в звязку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 19.04.2017 року розгляд справи відкладено до 03.05.2017 року, в звязку з відсутністю представника відповідача.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 22.02.2017 року, про відкладення від 01.03.2017 року, від 09.03.2017 року, від 22.03.2017 року, від 30.03.2017 року, від 19.04.2017 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

09.03.2017 року за вх. № 9293/17 позивач подав додаткові докази до матеріалів справи.

22.03.2017 року за вх. № 11086/17 позивач подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

22.03.2017 року за вх. № 11088/17 позивач подав додаткові пояснення по справі.

19.04.2017 року за вх. № 1768/17 позивач подав клопотання про продовження строку розгляду справи понад такий, що встановлений ст. 69 ГПК України.

Клопотання позивача судом задоволено. Продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

25.04.2017 року за вх. № 1840/17 позивач подав заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача лише основний борг в розмірі 201357,18 грн.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 22.02.2017 року, про відкладення від 01.03.2017 року, від 09.03.2017 року, від 22.03.2017 року, від 30.03.2017 року, від 19.04.2017 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Доказом надсилання відповідачу ухвали суду від 19.04.2017 р. про відкладення розгляду справи на 03.05.2017 р. є копія Списку № 361 згрупованих внутрішніх поштових відпралень за 20.04.2017 року.

Відповідно до ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № НОМЕР_1 від 27.02.2017 року, Товариство з обмеженою відповідальністю „СОФІЯЯ знаходиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходження: 79053, Львівська обл., м. Львів, вул. В. Великого, 18.

Відтак, суд виконав умови Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Інші адреси відповідача, крім вказаної у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду невідомо.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами, при відсутності представників відповідача.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 03.05.2017 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, з боку позивача було передано відповідачу на підставі Контракту № 0508/16 від 05.08.2016 р. товар на загальну суму 582357,18 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: видаткова накл. (товари) РН-0001249 (09.09.2016 р.) на суму 108 240,00 грн., видаткова накл. (товари) РК-0001254 (09.09.2016 р.) на суму 112 753,62 грн., видаткова накл. (товари) РН-0001401 (10.11.2016 р. ) на суму 184200,00 грн., видаткова накл. (товари) РН-0001402 (10.11.2016 р. ) на суму 177163,56 грн.

Згідно п. 6.1. Контракту № 0508/16 від 05.08.2016 року оплата за товар здійснюється на таких умовах:

- 50% від загальної вартості Товару за 28 календарних днів до моменту поставки;

- 50% від загальної вартості Товару протягом 7 календарних днів після поставки.

Отже, за твердженням позивача, кінцевий строк оплати 17.11.2016 року.

Від відповідача на користь позивача в рахунок погашення боргу по зазначеним накладним здійснено платежі на загальну суму 381000,00 грн., що підтверджує:

- Банківська виписка від (17.08.2016 р.) на суму 50000,00 грн.;

- Банківська виписка від (15.09. 2016 р.) на суму 43000,00 грн.;

- Банківська виписка від (06.10. 2016 р.) на суму 127993,62 грн.;

- Банківська виписка від (06.10. 2016 р.) на суму 6,38 грн.;

- Банківська виписка від (03.11. 2016 р.) на суму 100000,00 грн.;

- Банківська виписка від (09.11. 2016 р.) на суму 60000,00 грн.;

Таким чином, за твердженням позивача, борг віповідача становить 201357,18 грн.

Позивач зазначає, що 16.01.2017 р. на адресу відповідача направив вимогу про сплату до 31.01.2017 р. боргу в розмірі 201357,18 грн. За період з 16.01.2017 р. по 08.02.2017 р. з боку відповідача оплата не здійснювалась.

На думку позивача, заборгованість відповідача у розмірі 201357,18 грн. підтверджується відповідним первинними документами обліку позивача та визнається відповідачем, оскільки не надано жодних заперечень та підтверджено прийняття відповідних податкових накладних на зазначену поставку.

Порушення грошового зобов'язання дає право позивачу вимагати сплати 3% річних з простроченої суми платежу, що на 07.02.2017 р. становить суму 1357,09 грн. за 82 дні прострочення платежу, оскільки, відповідно до умов Договору, оплата повинна буда бути здійснена до 17.11.2016 р. включно.

Не провівши оплату за переданий товар в повному обсязі та в погоджений строк, з боку відповідача порушено вимоги ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, згідно з якими одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається та зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а також порушив вимоги ст. 193 Господарського кодексу України, якою встановлені загальні умови виконання господарських зобов'язань.

25.04.2017 року за вх. № 1840/17 позивач подав заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача лише основний борг в розмірі 201357,18 грн.

Відповідач, всупереч вимогам суду, позовні вимоги у встановленому чинним законодавством України порядку не спростував, належних та допустимих доказів виконання своїх господарських зобовязань не подав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, з боку позивача було передано відповідачу на підставі Контракту № 0508/16 від 05.08.2016 р. товар на загальну суму 582357,18 грн., що підтверджується наступним видатковим накладними: видаткова накл. (товари) РН-0001249 (09.09.2016 р.) на суму 108 240,00 грн., видаткова накл. (товари) РК-0001254 (09.09.2016 р.) на суму 112 753,62 грн., видаткова накл. (товари) РН-0001401 (10.11.2016 р.) на суму 184200,00 грн., видаткова накл. (товари) РН-0001402 (10.11.2016 р. ) на суму 177163,56 грн.

Згідно п. 6.1. Контракту № 0508/16 від 05.08.2016 року оплата за товар здійснюється на таких умовах:

- 50% від загальної вартості Товару за 28 календарних днів до моменту поставки;

- 50% від загальної вартості Товару протягом 7 календарних днів після поставки.

Отже, кінцевий строк оплати 17.11.2016 року.

Від відповідача на користь позивача в рахунок погашення боргу по зазначеним накладним здійснено платежі на загальну суму 381 000,00 грн., що підтверджує:

- Банківська виписка від (17.08.2016 р.) на суму 50000,00 грн.;

- Банківська виписка від (15.09.2016 р.) на суму 43000,00 грн.;

- Банківська виписка від (06.10.2016 р.) на суму 127993,62 грн.;

- Банківська виписка від (06.10.2016 р.) на суму 6,38 грн.;

- Банківська виписка від (03.11.2016 р.) на суму 100000,00 грн.;

- Банківська виписка від (09.11.2016 р.) на суму 60000,00 грн.;

Таким чином, борг віповідача становить 201357,18 грн.

16.01.2017 р. на адресу відповідача направив вимогу про сплату боргу в розмірі 201357,18 грн. до 31.01.2017 р. За період з 16.01.2017 р. по 08.02.2017 р. з боку відповідача оплата не здійснена.

Заборгованість відповідача у розмірі 201357,18 грн. підтверджується відповідним первинними документами обліку позивача та визнається відповідачем, оскільки не надано жодних заперечень та підтверджено прийняття відповідних податкових накладних на зазначену поставку.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

25.04.2017 року за вх. № 1840/17 позивач подав заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача лише основний борг в розмірі 201357,18 грн.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх уточнених (зменшених) позовних вимог, а відповідач уточнені (зменшені) позовні вимоги не заперечив та не спростував, суд прийшов до висновку, що уточнені (зменшені) позовні Товариства з обмеженою відповідальністю „ІНКУБА до Товариства з обмеженою відповідальністю „СОФІЯЯ про стягнення основного боргу в розмірі 201357,18 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 3892 від 16.02.2017 року на суму 3040,72 грн. про сплату судового збору.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Уточнені (зменшені) позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „СОФІЯЯ (79053, Львівська обл., м. Львів, вул. В. Великого, 18, , р/р 757 в ПАТ «Кредобанк», МФО 325365) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ІНКУБА (19434, Черкаська обл., с. Петрушки, вул. Набережна, 36, , р/р 8 в АТ «ОСОБА_3 Аваль», МФО 380805) основний борг в розмірі 201357 (двісті одну тисячу триста пятдесят сім) грн. 18 коп. та 3020 (три тисячі двадцять) грн. 36 коп. судового збору.

3. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05.05.2017 року.