РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017Справа №910/2992/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ-ГРУП"

до відповідачів:

1. Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація)

2. Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про зобов'язання не чинити перешкоди та визнання права

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - Гордіюк І.М. за дов. № 17/01/17 від 14.04.17 р., Отрошенко О.М. - представник за довіреністю

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ-ГРУП" до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про зобов'язання не чинити перешкоди та визнання права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2017 року порушено провадження у справі № 910/2992/17.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що за твердженням позивача відповідачами вчиняються дії щодо здійснення перешкод у здійсненні позивачем його господарської діяльності, які полягають у тому, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №922 від 26.09.2016 року позивачу відмовлено у продовженні строків дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами за поданими заявами, в зв'язку з чим позивач просить суд зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди позивачу у вчиненні ним господарської діяльності. Посилаючись на п.6 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» позивач зазначає, що в зв'язку із закінченням строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру у нього наявне право на розміщення зовнішньої реклами, в зв'язку з чим просить суд визнати за ним право на розміщення реклами у місті Києві на необмежений строк на підставі принципу мовчазної згоди згідно дозволів на розміщення зовнішньої реклами за адресами бульвар Лесі Українки, 17; м.Київ, бульвар Лесі Українки, 9; м.Київ, проспект Перемоги, 1; м.Київ, вул.Хрещатик, 18/2; м.Київ, вул.Червоноармійська, 9/2; м.Київ, вул.Хрещатик, 40/1; м.Київ, бульвар Дружби народів; м.Київ, бульвар Лесі Українки, 7Б; м.Київ, Майдан Незалежності, 2; м.Київ, бульвар Лесі Українки (бульварна частина).

До позовної заяви позивачем долучено заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Виконавчому органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчиняти будь-які дії щодо демонтажу рекламних конструкцій та/або залучати третіх осіб для вчинення дій щодо демонтажу рекламних конструкцій, які належать товариству з обмеженою відповідальністю «Прайм-Груп», що розміщені у Києві за адресами бульвар Лесі Українки, 17; м.Київ, бульвар Лесі Українки, 9; м.Київ, проспект Перемоги, 1; м.Київ, вул.Хрещатик, 18/2; м.Київ, вул.Червоноармійська, 9/2; м.Київ, вул.Хрещатик, 40/1; м.Київ, бульвар Дружби народів; м.Київ, бульвар Лесі Українки, 7Б; м.Київ, Майдан Незалежності, 2; м.Київ, бульвар Лесі Українки (бульварна частина).

Вказана заява мотивована тим, що Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) направлені позивачу вимоги про демонтаж рекламних засобів позивача у місті Києві.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Вжиття заходів забезпечення позову має сприяти запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, має бути наявний зв'язок між визначеними заходами до забезпечення позову та предметом спору.

Судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки предметом розгляду даної справи не є оскарження направлених позивачу вимог про демонтаж належних йому рекламних засобів, доказів, які б підтверджували на сьогоднішній день вчинення відповідачами реальних дій щодо демонтажу належних позивачу рекламних засобів матеріали справи не містять.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення відповідачів про час і місце проведення судового засідання, достатність матеріалів для прийняття рішення по суті, суд, розглядає справу за відсутності представників відповідачів.

В судовому засіданні 04.05.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача останній розміщує рекламу в м.Києві на рекламних конструкціях за адресами: м.Київ, бульвар Лесі Українки, 17; м.Київ, бульвар Лесі Українки, 9; м.Київ, проспект Перемоги, 1; м.Київ, вул.Хрещатик, 18/2; м.Київ, вул.Червоноармійська, 9/2; м.Київ, вул.Хрещатик, 40/1; м.Київ, бульвар Дружби народів; м.Київ, бульвар Лесі Українки, 7Б; м.Київ, Майдан Незалежності, 2; м.Київ, бульвар Лесі Українки (бульварна частина).

В зв'язку із закінченням строку дії дозволів на розміщення реклами в м.Києві на рекламних конструкціях за зазначеними адресами, позивачем у період з 25.07.2012 року по 18.02.2014 року до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подані заяви про продовження строку дії дозволів на розміщення реклами в м.Києві на рекламних конструкціях.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №922 від 26.09.2016 року відмовлено позивачу у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

Предметом розгляду даної справи є вимоги позивача про зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди позивачу у вчиненні ним господарської діяльності.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

За змістом ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Позивачем в прохальній частині позову не зазначено які саме дії просить позивач зобов'язати відповідачів не вчиняти.

При цьому серед способів захисту передбачено можливість припинення дії, яка порушує право, проте позивач не конкретизував яку саме дію слід припинити вчиняти відповідачам та яким чином такі дії порушують права позивача, в той час як серед способів захисту не передбачено такого захисту як не чинити перешкоди позивачу у вчиненні ним господарської діяльності. Натомість Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №922 від 26.09.2016 року, на яке посилається позивач як на підставу того, що відповідачами вчиняються дії щодо вчинення перешкод у господарській діяльності позивача, у судовому порядку не скасовано та незаконним не визнано.

Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Тобто, метою застосування судом певного способу захисту прав та законних інтересів осіб є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Отже, останнє направлене на настання певних юридичних наслідків. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом України у листі від 01.04.2014 року "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України".

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до Відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

В даному випадку застосування такого способу захисту, як не чинити перешкоди у здійсненні господарської діяльності позивача, не призведе до реального захисту порушених прав позивача.

Частиною 3 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди у користування майном, в зв'язку з невірним обранням позивачем способу захисту.

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачем права на розміщення реклами у місті Києві на необмежений строк на підставі принципу мовчазної згоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1.3. Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 (далі - правила) дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу реклами на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який дає право на розміщення зовнішньої реклами. Зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до п.2.1.4., 2.1.6. Правил дозвільний орган реєструє та розглядає заяви розповсюджувачів реклами щодо надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу, скасування та продовження строку його дії; здійснює підготовку та подає в установленому порядку проекти розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання дозволу, відмову у його наданні, продовження строку дії дозволу, відмову у його продовженні або скасування дозволу.

Відповідно до п.п.4.1., 4.2. Правил видача дозволів заявникам здійснюється у міському дозвільному центрі державним адміністратором за принципом організаційної єдності. Для одержання дозволу заявник або уповноважена ним особа подає державному адміністратору заяву за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2005 N 1176 "Про затвердження форми заяви на одержання суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою документів дозвільного характеру" (із змінами і доповненнями). Заява та документи, що додаються до неї, подаються особисто заявником (керівником юридичної особи, фізичною особою - підприємцем) або уповноваженою ним особою. Заявник несе відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у заяві та документах, що додаються до неї. Заява та документи, що додаються до неї, приймаються державним адміністратором за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату та номер їх реєстрації державним адміністратором. Усі заяви щодо видачі дозволу підлягають обов'язковій реєстрації державним адміністратором. За наявності всіх документів, передбачених пунктом 4.1 цього розділу, державний адміністратор проводить реєстрацію заяви у журналі обліку/реєстрації заяв та документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, який подає суб'єкт господарювання або уповноважена ним особа державному адміністратору (журнал обліку державного адміністратора), та передає заяву з документами до дозвільного органу не пізніше наступного робочого дня.

Згідно з п. 4.3, 4.4. Правил за наявності всіх документів, передбачених пунктом 4.1 цього розділу, заява протягом трьох робочих днів реєструється дозвільним органом у журналі реєстрації заяв та дозволів на розміщення зовнішньої реклами (журнал реєстрації), який ведеться за формою згідно з додатком 2 до Типових правил. Дозвільний орган протягом п'яти робочих днів з дати реєстрації заяви перевіряє місце розташування РЗ, зазначене у заяві, на предмет наявності на це місце пріоритету іншого заявника або надання на заявлене місце зареєстрованого в установленому порядку дозволу, а також дотримання вимог пунктів 13.2, 13.4 та 13.7 цього Порядку. Після перевірки місця керівник дозвільного органу приймає рішення про встановлення за заявником пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету.

Відповідно до ч.2 п.3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003, № 2067 зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності"

Згідно ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру, що законами України віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України. Строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Документи дозвільного характеру видаються безоплатно, на необмежений строк, якщо інше не встановлено законом.

Представницький орган місцевого самоврядування розглядає та приймає на пленарних засіданнях рішення щодо видачі, переоформлення, анулювання або відмови у видачі документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності протягом місяця з дня одержання від суб'єкта господарювання відповідної заяви.

Згідно з п.6 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» у разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Відмітка в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про дату прийняття заяви є підтвердженням подання заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу.

Позивачем у період з 25.07.2012 року по 18.02.2014 року до виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подані заяви про продовження строку дії дозволів на розміщення реклами в м.Києві на рекламних конструкціях.

Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

До повноважень робочого органу належать, зокрема: розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу) чи про відмову у його наданні; видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради.

Доказів того, що позивачу були продовжені дозволи на розміщення реклами в м.Києві на рекламних конструкціях у строки, встановлені законом, матеріали справи не містять.

Як встановлено судом, розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №922 від 26.09.2016 року відмовлено позивачу у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

Згідно ст.1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Принцип мовчазної згоди передбачено чинним законодавством, а саме п.6 ст. 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», додаткове його встановлення у судовому порядку не передбачено, оскільки за наявності передбачених законом підстав суб'єкт господарювання набуває права провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності на підставі закону.

Отже юридичний факт, який полягає у бездіяльності дозвільного органу, стає передумовою для виникнення правовідносин, у яких суб'єкт господарювання може застосувати принцип мовчазної згоди, при цьому застосування принципу мовчазної згоди здійснюється на підставі закону.

Суд також звертає увагу на те, що час розгляду даної справи в господарському суді розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №922 від 26.09.2016 року, яким відмовлено у позивачу у продовженні строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами, не скасовано та є чинним, предметом розгляду даної справи не є оскарження даного розпорядження, що виключає можливість задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене суд не вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права на розміщення реклами у місті Києві на необмежений строк на підставі принципу мовчазної згоди.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору при відмові в позові покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повне рішення складено: 11.05.2017 р.