ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2017р. Справа № 914/1103/16

За позовом: Личаківської районної адміністрації, м. Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Д.», м. Львів,

третя особа на стороні позивача: Львівська міська рада, м. Львів,

третя особа на стороні позивача: ОСОБА_1, м.Львів

про демонтаж тимчасової споруди на вул. Зеленій вул. Івасюка у м. Львові.

В судове засідання зявились:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

від третьої особи 1: не зявився

від третьої особи 2: ОСОБА_1 фізична особа, ОСОБА_2 - представник

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Личаківської районної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Д.» за участю третьої особи на стороні позивача: Львівської міської ради та ОСОБА_1 про демонтаж тимчасової споруди на вул. Зеленій вул. Івасюка у м. Львові.

Ухвалою суду від 25.04.2016 р. прийнято позовну заяву до розгляду та призначено судове засідання на 06.06.2016 р.

Ухвалою суду від 06.06.2016 р. провадження у справі зупинено до вирішення справи №463/2236/16-а за позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Р.Д.» до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третьої особи Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження № 113 від 05.04.2016 року

Ухвалою суду від 21.04.2017 р. поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 03.05.2017 р.

Судовий розгляд справи відкладався з підстав зазначених в ухвалах суду.

Ухвалою суду від 03.05.2017 р. судом відповідно до ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду справи.

Позивач у судове засідання 16.05.2017 р. не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи, на адресу суду подав заяву (вх. 17143/17) в якій просить відкласти розгляд справи у звязку із хворобою представника.

Суд у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи відмовляє у звязку з тим, що строк розгляду справи який передбачений ст. 69 ГПК України, сплив.

Відповідач у судове засідання 16.05.2017 р. явку повноважного представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Однак, на адресу суду 04.04.2017 р. ним було подано клопотання про припинення провадження у справі (вх. 12610/17) у звязку з визнанням протиправним та скасуванням розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 113 від 05.04.2016 р. «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Зеленій вул. Івасюка у м. Львові».

Третя особа 1 в судове засідання явку повноважного представника не забезпечила, причин неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи ухвалою суду, яка направлялась їй рекомендованою кореспонденцією.

Представники третьої особи 2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити.

В судовому засіданні 16.05.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представників присутніх сторін, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

На території Личаківського району розміщено тимчасову споруду ТзОВ «Р.Д.», що встановлена на вул. В.Івасюка у м. Львові.

11.03.2016 р. комісією Личаківської районної адміністрації здійснено обстеження тимчасової споруди ТзОВ «Р.Д.» на вул. Зеленій вул. Івасюка, за результатами якого складено акт в якому зазначено, що дана споруда площею 30 м.кв. встановлена у відповідності новому погодженому проекту управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради від 09.02.2016 р. № 2-1313-Л-2401 та виданого ТзОВ «Р.Д.» для провадження підприємницької діяльності взамін анульованого паспорту привязки № 2-11235/АП, а саме: згідно проекту відстань ТС до будинку № 19 на вул. Івасюка 4 м 30 см; згідно проекту відстань від ТС до дороги 6 м 70 см.

Позивач керуючись п. 2.2.18 ухвали Львівської міської ради № 4526 від 23.04.2015р. «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» з якого вбачається, що контроль за встановленням тимчасових споруд здійснює районна адміністрація та комунальне підприємство «Адміністративно територіальне управління» та п. 4.1.9 Положення про Личаківську районну адміністрацію та її структуру, затвердженим рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 6 від 06.01.2012 р., «ДБН 360-92** «Містобудування, планування, забудова міських і сільських поселень», видав розпорядження № 113 від 05.04.2016 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Зеленій вул. Івасюка у м. Львові».

В пункті 1 зазначеного розпорядження відповідача було зобовязано демонтувати за власні кошти тимчасову споруду, розміщену на відстані 4 м. 30 см від будинку № 19 на вул. Івасюка у м. Львові.

Як стверджує позивач, зазначена вище вимога залишена відповідачем без задоволення, вказаний обєкт підприємцем не демонтований, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовні вимог слід відмовити.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного :

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених законом.

Згідно з п. 10 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить надання дозволу на розміщення на території об'єктів благоустрою будівель і споруд соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення.

Відповідно до ст. 144 Конституції України та ч. 1 ст. 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають (ч. 4 ст. 20 Закону України Про благоустрій населених пунктів).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2016 р. комісією Личаківської районної адміністрації при здійснені обстеження тимчасової споруди ТзОВ «Р.Д.» на вул. Зеленій вул. Івасюка встановлено, що споруда площею 30 м.кв. встановлена у відповідності новому погодженому проекту управлінням архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради від 09.02.2016 р. № 2-1313-Л-2401 та виданого ТзОВ «Р.Д.» для провадження підприємницької діяльності взамін анульованого паспорту привязки № 2-11235/АП, а саме: згідно проекту відстань ТС до будинку № 19 на вул. Івасюка 4 м 30 см; згідно проекту відстань від ТС до дороги 6 м 70 см. На основі чого Личаківською районною адміністрацією було видано розпорядження № 113 від 05.04.2016 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Зеленій вул. Івасюка у м. Львові».

Згідно ст. 35 ГПК України, рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору. Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи.

Однак, як встановлено в процесі розгляду справи розпорядження № 113 від 05.04.2016 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Зеленій вул. Івасюка у м. Львові» постановою Личаківського районного суду від 11.10.2016 р. у справі № 463/2236/16-а-2-а/463/141/16 визнано протиправним та скасовано, мотивуючи дане рішення суд дійшов висновку, що підстав для демонтажу тимчасової споруди немає, а тому оскаржуване розпорядження є протиправним, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2017 р. у справі № 876/8805/16 вказану постаново залишено без змін.

Відповідно підстави на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог відпали, відтак суд вважає за доцільне у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Що стосується клопотання відповідача про припинення провадження у справі то суд у його задоволенні відмовляє, зокрема вважає за доцільне зазначити, що ст. 80 ГПК України передбачений вичерпний перелік підстав припинення провадження у справі, а факт скасування розпорядження № 113 від 05.04.2016 «Про демонтаж тимчасової споруди на вул. Зеленій вул. Івасюка у м. Львові» не є підтвердженням відсутності предмету спору, а лише обставиною на якій ґрунтувалися позовні вимоги.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду .

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 16.05.2017 року.

Суддя Березяк Н.Є.