РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017Справа №910/2735/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 36225,42 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явились

від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 04.05.2017 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 36225,42 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що автобус ПАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент ДТП був застрахований у ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" відповідно до договору страхування № 108/13-Т/Ц2 від 10.09.2013.

10.03.2016 на трасі "Житомир-Чернівці", відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ПАЗ д.р.н. НОМЕР_1, та транспортного засобу Scania, д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

Страхувальник звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання вимог договору страхування, страховик сплатив страхове відшкодування у розмірі 37225,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області встановлено, що вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_1, в зв'язку з порушенням Правил дорожнього руху.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована, згідно полісу № АЕ/5243581 у ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант".

Ухвалою суду від 23.02.2017 порушено провадження у справі № 910/2735/17, розгляд останньої призначено на 23.03.2017.

Від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на запит.

Позивач в судове засідання 23.03.2017 не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, однак подав документи на виконання вимог ухвали суду та клопотання про розгляд справи без участі свого представника.

Відповідач в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, вимог ухвали суду від 23.02.2017 про порушення провадження у справі не виконав, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 23.03.2017 розгляд справи відкладено на 04.05.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 28.04.2017 від позивача надійшли письмові пояснення та заява про зменшення суми позовних вимог з долученням доказів. Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 6667,00 грн., в зв'язку з частковою оплатою відповідачем суми страхового відшкодування.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вищезазначена заява, за своєю правовою природою являється заявою про зменшення розміру позовних вимог і була подана до прийняття рішення у справі, а тому приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахування заяви про зменшення позовних вимог.

Через загальний відділ діловодства суду 04.05.2017 від відповідача надійшов відзив, в якому він просить у позові відмовити. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що стягнення суми страхового відшкодування має відбуватись в порядку суброгації, а не регресу; у разі перерахування страхової суми на рахунок потерпілої особи, вона має бути зменшена на суму податку на додану вартість, а сума податку відшкодовується лише у разі підтвердження оплати проведеного ремонту. Відповідач надав до матеріалів справи докази часткової оплати страхового відшкодування у розмірі 29558,42 грн.

В судове засідання 04.05.2017 представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.09.2013 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Лізинговий Фонд" (страхувальник), укладено генеральний договір № 108/13-Т/Ц2 добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням транспортними засобами. Вигодонабувач за вказаним договором - ТОВ "Український Лізинговий Фонд". До матеріалів справи надано копію страхового свідоцтва від 15.06.2015 (погоджена форма від 10.09.2013 № 366/15-Т/Ц2-884), що підтверджує факт страхування транспортного засобу ПАЗ д.р.н. НОМЕР_1.

10.03.2016 Н-03, Житомир-Чернівці відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ПАЗ д.р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 (власник - ТОВ "Український Лізинговий Фонд"), транспортного засобу Scania, д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 (власник - ТОВ "СТЛ+К"). Довідка про ДТП №87138503.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1. п. 10.1, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху України, що підтверджується ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.12.2016 № 686/20703/16-к, відповідно до якої встановлено вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та звільнено його від кримінальної відповідальності, в зв'язку з взяттям на поруки трудовим колективом ТОВ "СТЛ+М". Ухвалою суду від 22.12.2016 № 686/20703/16-к встановлено, що ОСОБА_1 працює водієм у Союзі Транс Лайн "Плюс К" (СТЛ+К).

Транспортний засіб ПАЗ д.р.н. НОМЕР_1 зареєстрований 05.02.2013 за ТОВ "Український Лізинговий Фонд". 18.07.2015 на підставі договору фінансового лізингу № 2990-03/06/15-Н до генерального договору фінансового лізингу № 2990 від 08.07.2014 транспортний засіб ПАЗ д.р.н. НОМЕР_1 тимчасово зареєстрований за ТОВ "Штефанік-Арсенюк".

Згідно дорожнього листа № 004437 від 10.03.2017, виданого ТОВ "Штефанік-Арсенюк" транспортним засобом ПАЗ д.р.н. НОМЕР_1 керував ОСОБА_2 Згідно Наказу № 4-ОД від 04.01.2016 транспортний засіб ПАЗ д.р.н. НОМЕР_1 закріплений підприємством за водієм ОСОБА_2 Згідно наказу № 4-К від 07.06.2013 ОСОБА_2 був прийнятий на роботу на посаду водія ТОВ "Штефанік-Арсенюк".

Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 14.03.2016 транспортний засіб ПАЗ д.р.н. НОМЕР_1 був пошкоджений у ДТП, що мала місце 10.03.2016.

Страхувальник звернувся з заявою до позивача про виплату страхового відшкодування від 14.03.2016, в якій просив перерахувати суму страхового відшкодування згідно рахунку-фактури СТО на рахунок ТОВ "Ей Сі Логістік".

ТОВ "Ей Сі Логістік" виставлено ТОВ "Штефанік-Арсенюк" рахунок-фактуру № 159 від 28.03.2016 за відновлювальний ремонт транспортного засобу ПАЗ д.р.н. НОМЕР_1 на суму 40002,00 грн.

Відповідно до страхового акту від 05.04.2016 № 366/15-Т/Ц2-884-1-1 за договором страхування № 108/13-Т/Ц2 від 10.09.2013, страхове свідоцтво № 366/15-Т/Ц2-884 від 15.06.2015, сума страхового відшкодування складає 37225,42 грн. Згідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту сума страхового відшкодування становить 37225,42 грн. (40002,00 грн. вартість відновлювального ремонту згідно рахунку - 2776,58 грн. обов'язкової франшизи).

На підставі страхового акту від 05.04.2016 № 366/15-Т/Ц2-884-1-1 позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП шляхом перерахування коштів у сумі 37225,42 грн. згідно платіжного доручення № 11855 від 06.04.2016 на суму 37225,42 грн. на рахунок ТОВ "Ей Сі Логістік" (СТО).

Тобто сума розрахована позивачем та виплачена на ремонт автомобіля ПАЗ д.р.н. НОМЕР_1 становить суму визначену у страховому акті від 05.04.2016 № 366/15-Т/Ц2-884-1-1 та рахунку-фактурі СТО за вирахуванням обов'язкової франшизи і становить 37225,42 грн.

В процесі розгляду справи відповідач здійснив часткову оплату суми страхового відшкодування у розмірі 29558,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 07.04.2017 № ID-92536 на суму 29558,42 грн.

В зв'язку з частковою оплатою, позивач просить стягнути з відповідача суму виплаченого ним страхового відшкодування з урахуванням 1000,00 грн. франшизи у розмірі 6667,00 грн.

Відповідно до ст.ст.8, 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при

настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним

законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ст.25 Закону України "Про страхування").

Згідно із Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст.ст.9, 22, 28, 29) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того

власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Ст. 36 зазначеного Закону передбачений порядок виплати страхового відшкодування. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення

страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у

зв'язку з визнанням майнових вимог заявника тощо.

У разі визнання вимог заявника обґрунтованими страховик зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за сплаченою ним сумою страхового відшкодування у розмірі 6667,00 грн. ( з урахуванням франшизи та суми часткової оплати).

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина учасника ДТП, який керував автомобілем Scania, д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Scania, д.р.н. НОМЕР_2, на момент ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5243581.

Згідно відповіді МТСБУ від 03.03.2017 №7/2-28/5191, договором (полісом) № АЕ/5243581 передбачено, що франшиза становить 1000,00 грн., а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Позивач, при визначенні основної суми заборгованості, врахував розмір франшизи (1000,00 грн.) за полісом № АЕ/5243581 та наявність вини ОСОБА_1 і просив стягнути з відповідача 6667,00 грн.

Позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 37225,42 грн. шляхом перерахування на СТО. Отже позивач поніс фактичні затрати у розмірі 37225,42 грн.

Відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки ПАЗ д.р.н. НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля.

Судом встановлено, що станом на момент ухвалення судом рішення у даній справі права позивача порушені, а строк виплати страхового відшкодування є таким, що настав.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

Факт перебування ОСОБА_1, що керував автомобілем Scania, д.р.н. НОМЕР_2, у трудових відносинах з ТОВ "СТЛ+К" (страхувальником за полісом № АЕ/5243581) підтверджується ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.12.2016 № 686/20703/16-к, яка набрала законної сили.

Щодо заперечень відповідача про існування між сторонами відносин суброгації, а не регресу, суд відзначає наступне: позивач у своїй позовній заяві, нормативно обґрунтовує свої вимоги ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.. 993 ЦК України, які регулюють відносини суброгації, як і зазначає відповідач. Отже позивач, нормативно вірно кваліфікував правовідносини, що виникли між сторонами, за таких умов заперечення відповідача є необґрунтованими.

Щодо заперечень про відсутність доказів оплати проведеного ремонту пошкодженого транспортного засобу, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно платіжного доручення № 11855 від 06.04.2016 на суму 37225,42 грн., в тому числі ПДВ - 6204,24 грн., страхове відшкодування перераховано не потерпілій особі, а ТОВ "Ей Сі Логістік", яке виставляло рахунок на проведення відновлювального ремонту. Також до матеріалів справи додано акт виконаних робіт № 0162 від 28.03.2016 на суму 40002,00 грн. Тобто позивач надав належні та допустимі докази оплати вартості проведеного ремонту.

Таким чином, позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) у розмірі 6667,00 грн.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вулиця Борщагівська, б. 154, ) страхове відшкодування у розмірі 6667 (шість тисяч шістсот шістдесят сім гривень 00 коп.) та 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.05.2017

Суддя І.В.Усатенко