РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2017Справа №910/2710/17

За позовом Комунального підприємства «Мукачівське кар'єроуправління»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС Укрспецтехніка»

про стягнення 71 197,00 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився;

від відповідача:Смик Д.П. (дов. б/н від 13.03.2017 р.);

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Мукачівське кар'єроуправління» звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДС Укрспецтехніка» про стягнення 71 197,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорупро виконання робіт № УС 1045 від 24.03.2016, внаслідок чого позивачем були понесені збитки.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.02.2017 р. порушено провадження у справі №910/2710/17 та призначено її до розгляду на 16.03.2017 р.

14.03.2017 р. відповідачем через загальний відділ суду подано заперечення на позовну заяву.

Представник позивача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 16.03.2017 р. не з'явився, проте 13.03.2017 р. через загальний відділ суду подав заяву в якій просить відкласти розгляд справи.

Представник відповідача в судове засідання 16.03.2017 р. з'явився, надав усні пояснення у справі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.03.2017 розгляд справи було відкладено на 11.04.2017.

У судовому засіданні 11.04.2017 під час розгляду справи, судом було оголошено перерву до 20.04.2017.

Через відділ діловодства суду 14.04.2017 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

У судове засідання 20.04.2017 представник позивача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином,

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки, на думку відповідача, позивачем належним чином не було доведено, що відповідачем були порушені умови договору, а також зазначив, що жодного прострочення в період виконання ним своїх зобов'язань не існувало.

Відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи по суті, а також зважаючи на фактичні обставини справи, суд вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні на підставі наявних доказів.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 20.04.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

24.03.2016 між Комунальним підприємством «Мукачівське кар'єроуправління» (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТДС Укрспецтехніка» (далі - виконавець) укладено договір про виконання робіт № УС 1045, відповідно до п. 1.1 якого, виконавець за завданням замовника зобов'язується надати останньому послуги щодо дефектування одиниць техніки, окремих вузлів та/або агрегатів техніки, чи іншого обладнання замовника (надалі - об'єкт дефектування, після підписання дефектної відомості - предмет ремонту), а замовник зобов'язується оплатити надані послуги.

Відповідно до п. 1.2 договору на умовах і в порядку, встановлених цим договором виконавець зобов'язується виконати ремонтні роботи предмет ремонту, а замовник зобов'язується в строки та в порядку, визначені цим договором прийняти та оплатити ремонтні роботи. Перелік робіт, необхідних матеріалів, строк виконання робіт та їх ціна визначається сторонами та вказується в дефектних відомостях чи рахунках фактурах на оплату робіт, які є невід'ємною частиною цього договору.

На виконання умов договору відповідачем відповідно до акту надання послуг №23920 від 05.04.2016 проводилася діагностика гідросистеми екскаватора на суму 9 225,00 грн.

Актом надання послуг № 29303 від 17.05.2016 відповідачем було проведено повторну діагностику екскаватора на суму 7 725,00 грн.

Актом надання послуг № 30416 від 02.09.2016 відповідачем було проведено розборку та дефектовку гідромотора та ремонт гідромотора на суму 61 772,00 грн.

Позивач, в свою чергу, всі взяті на себе зобов'язання, передбачені договором виконав належним чином, оплативши надані відповідачем послуги, що підтверджується реєстром платіжних документів.

Позивач зазначив, що після ремонтних робіт, здійснених відповідачем залишилася не відрегульована гідросистема екскаватора, а саме не працює підйом стріли екскаватора, рукояті, а також відсутній хід екскаватора, що, як стверджує позивач, напряму пов'язано з ремонтними роботами, які здійснював відповідач.

26.10.2016 року позивач звернувся до відповідача з претензією № 3 з метою врегулювання спірних відносин. На вказану претензію позивач отримав відповідь 28.10.2016 № 28/10.1, в якій відповідач не визнав своєї вини в ремонті вузлів та агрегатів гідромотора, який був предметом договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що внаслідок несправності екскаватора позивачу довелося звернутися до іншої ремонтної організації, зокрема, ТОВ «Гідросервіс-М», яка провела ремонт та встановила «невірну зборку регулювання літража, який знаходиться в задній частині насоса».

Тож, обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання щодо здійснення робіт за спірним договором, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Згідно зі ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1ст. 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші ), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У своїх заперечення відповідач зазначив, що обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмовивід підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Таким чином, оскільки позивач підписав Акт надання послуг, не надав вмотивованої відмові від підписання Акту надання послуг, то він втрачає право посилатися на будь-які відступи від умов договору та недоліки у виконаній роботи як це зазначено в ЦК України та визначено в Оглядовому Листі № 01-06/374/2013 ВГСУ.

Окрім цього, відповідач зазначив, що, позивач, маючи бажання заявити до відповідача претензії з приводу якості виконаних ремонтних робіт мав провести фіксацію дефектів та експертним шляхом підтвердити причину виходу з ладу, що останнім зроблено не було.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що доводи відповідача на противагу позивачу є обґрунтованими та беззаперечними, оскільки пунктом. 7.12 Договору встановлено, що у разі виникнення спору щодо гарантійних зобов'язань, обставини підтверджується результатом незалежної технічної експертизи.

Отже, у зв'язку з тим, що позивачем проведення експертного дослідження здійснено не було, суд не вважає належним доказом лист ТОВ «Гідросервіс-М», в якому встановлено «невірну зборку регулювання літража, який знаходиться в задній частині насоса», а тому і не знаходить підстав для задоволення позову, з огляду недоведеності неналежного виконання відповідачем свого зобов'язання.

З огляду на те, що судом не встановлено наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 71 197,00 грн., суд дійшов висновку про відсутність підстав і для задоволення позову в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 5 188,60 грн., за неналежне виконання умов договору, яка є похідною від вимоги про стягнення коштів.

За таких обставин суд відмовляє позивачеві у задоволенні позову із заявлених ним позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У позові Комунального підприємства «Мукачівське кар'єроуправління» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 25.04.2017 р.

Суддя Демидов В.О.