КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2017 р. Справа№ 910/18069/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Зубець Л.П.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Волуйко Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Порало Т.І. за довіреністю №79 від 31.03.2017;

відповідача 1: не з'явились;

відповідача 2: не з'явились;

третьої особи 1: не з'явились;

третьої особи 2: Сотнікова І.В. за довіреністю №27-68/17 від 30.03.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Кожухівське"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015

у справі №910/18069/15 (головуючий суддя: Яковенко А.В., судді: Пасько М.В., Чеберяк П.П.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

до 1) публічного акціонерного товариства "Кожухівське"

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-продукт"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національний банк України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 108 090 117,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 у справі №910/18069/15 (повне рішення складено 21.12.2015) позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства "Кожухівське" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільгосп-Продукт" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" заборгованість по кредиту у розмірі 79 400 000,00 грн., заборгованість по сплаті процентів у розмірі 18 718 549,97 грн., пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання по поверненню суми кредиту у розмірі 5090301,37 грн., пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати процентів у розмірі 2 336 115,63 грн. та 30% річних за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2 545 105,68 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, публічне акціонерне товариство "Кожухівське" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Скарга мотивована тим, що при винесенні оскаржуваного рішення господарським судом не досліджено відповідність розміру заборгованості ПАТ "Кожухівське", нарахованих відсотків за користування кредитом, оформлення операцій щодо видачі та погашення кредиту, розподілення сплачених коштів кредиту та відсотків за користування кредитом, положенням кредитного договору та вимогам нормативних документів бухгалтерського обліку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2016 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Зеленін В.О., судді Синиця О.Ф., Ткаченко Б.О.) поновлено строк апеляційного оскарження, порушено апеляційне провадження у справі № 910/18069/15 та призначено скаргу до розгляду на 30.05.2016.

30.05.2016 представник позивача подав клопотання про залучення до участі у справі третьою особою - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з посиланням на те, що на даний час ПАТ "Банк "Київська Русь" знаходиться у стадії ліквідації.

30.05.2016 представник відповідача 1 (апелянта) подав клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи, на вирішення якої поставити питання щодо обґрунтованості розрахунку заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 у справі № 910/18069/15 задоволено клопотання позивача, залучено до участі у справі третьою особою - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, задоволено клопотання відповідача 1, призначено у справі судово-економічну експертизу, проведення експертизи у встановлений законом строк доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, надано в розпорядження експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України матеріали справи № 910/18069/15, оплату витрат по проведенню судової експертизи покладено на публічне акціонерне товариство "Кожухівське", зупинено апеляційне провадження у справі до отримання висновку експерта.

12.08.2016 від т.в.о. директора Київського НДІСЕ Голікової Т.Д. надійшов лист про необхідність оплати експертизи та направлення клопотання експерта, у якому вона вказує про направлення ПАТ "Кожухівське" рахунку для оплати та договору, а також про необхідність надання додаткових матеріалів.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.09.2016 р., у зв'язку із смертю судді Синиці О.Ф, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/18069/15 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Зубець Л.П., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 задоволено клопотання судового експерта, витребувані додаткові докази, зупинено апеляційне провадження у справі № 910/18069/15 до закінчення проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2016.

04.10.2016 від позивача надійшли документи, на виконання вимог ухвали суду.

23.11.2016 від арбітражного керуючого - розпорядника майна ПАТ "Кожухівське" Амельченко М.Д. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на час ведення справи про банкрутство ПАТ "Кожухівське".

23.02.2017 до Київського апеляційного господарського суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №910/18069/15 з повідомленням про те, що у зв'язку із несплатою попередньої вартості проведення експертизи ухвала суду залишається без виконання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 03.04.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 відкладено розгляд справи на 24.04.2017 у зв'язку із неявкою представників відповідачів і третьої особи.

Відповідачі і третя особа 1 явку представників у судове засідання не забезпечили, не повідомивши про причини, хоча були належним чином повідомлені про дату та час розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає можливим, відповідно до ст. 75 ГПК України, здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представників відповідачів і третьої особи 1.

Представники позивача і третьої особи 2 у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши пояснення представників позивача і третьої особи 2, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

17.01.2008 р. між позивачем - публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь", як банком, та ВАТ "Кожухівське" (правонаступником якого є відповідач 1 - ПАТ "Кожухівське"), як позичальником, було укладено Кредитний договір №2053-20/8-1 (далі - "Договір"). В подальшому, протягом 2008 - 2015 років, сторонами було укладено ряд Договорів про внесення змін до кредитного договору.

Відповідно до п. 1.1 Договору (в редакції від 16.02.2015 р.) предметом Кредитного договору є надання Банком позичальникові грошових коштів (кредит) у вигляді відзивної відновлювальної "кредитної лінії" на умовах:

- сума кредиту: 15 000 000,00 (п'ятнадцять мільйонів) гривень або еквівалент в доларах США за курсом НБУ на момент видачі кредитних коштів;

- плата за користування кредитом: 17% (сімнадцять) відсотків річних за користування кредитними коштами в гривні та 13% (тринадцять) відсотків річних за користування кредитними коштами в доларах США

- на строк до " 16" січня 2013 року.

Згідно п. 3.1 Договору Банк зобов'язаний надати позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі та на строк, що встановлені в п. 1.1 Кредитного договору та в порядку і на умовах, встановлених Кредитним договором.

Пунктами 4.1 та 4.2 Договору встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути Банку отриманий кредит в повному обсязі, в строк та у порядку, встановлених кредитним договором. Позичальник зобов'язаний с платити Банку плату за користування кредитом та фіксовану плату за надання кредиту у розмірі та порядку, що встановлені Кредитним договором.

Згідно п. 4.4 Договору позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити плату за надання кредиту, незалежно від настання строку виконання зобов'язання у випадках:

- реорганізації або ліквідації позичальника (заставодавця, поручителя, гаранта);

- порушення заставодавцем (поручителем, гарантом) зобов'язань за договором, що забезпечує виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором;

- вчинення заставодавцем дій на припинення застави, що забезпечує виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором в т.ч. щодо розірвання депозитного договору та/або дострокової вимоги повернення вкладу за депозитним договором, майнові правова за яким, є забезпеченням виконання зобов'язань позичальником за кредитним договором;

- незгоди позичальника зі зміною розміру плати за користування кредитом, запропонованої Банком;

- не сплати фіксованої плати за надання кредиту (в т.ч. неналежної сплати);

- у разі виникнення у Банка права на звернення стягнення на предмет застави, що одночасно забезпечує виконання зобов'язань, як за цим кредитним договором, так і будь-якими іншими кредитними договорами, укладеними з Банком.

Відповідно до п. 8.3 Договору погашення кредиту та сплата плати за користування кредитом може здійснюватися поручителем, майновим поручителем, гарантом та будь-якою іншою особою.

Пунктами 9.2 Договору встановлено, що у разі несвоєчасної (неналежної) сплати плати за користування кредитом, позичальник сплачує Банку пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 9.4 Договору виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором може забезпечуватись будь-якими іншими видами забезпечення, встановленими Цивільним кодексом України.

Договором про внесення змін від 12.03.2008 р. до Договору збільшений ліміт кредитування до розміру 26 000 000,00 грн.

Договором про внесення змін від 10.01.2013 р. до Договору продовжено строк кредитної лінії по 15.01.2014 у зв'язку з чим Кредитний договір був викладений в новій редакції.

Договором про внесення змін від 26.12.2013 п. Договору збільшено ліміт кредитування до розміру 79 400 000,00 грн. та продовжено строк кредитної лінії по 25.01.2014 р.

Договором про внесення змін від 25.12.2014 р. до Договору продовжено строк кредитної лінії по 30.016.2015, у зв'язку з чим Кредитний договір був викладений в новій редакції.

Договором про внесення змін від 16.02.2015 р. до Договору продовжено строк кредитної лінії по 22.03.2019 р., у зв'язку з чим Кредитний договір був викладений в новій редакції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов Договору Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 79 400 000,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами та виписками по особовому рахунку.

23.12.2013 р. між позивачем, як кредитором, та відповідачем 2 - ТОВ "Сільгосп-продукт", як поручителем, було укладено договір поруки (далі - "Договір поруки"), за умовами якого поручитель поручився перед кредитором за виконання ПАТ "Кожухівське" зобов'язань за Договором.

Згідно з п. 2.1 Договору поруки поручитель зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором та виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником.

Відповідно до п. 2.2 Договору поруки поручителю добре відомі і зрозумілі всі умови та зобов'язання Боржника за кредитним договором, в тому числі: обов'язок повернути кредитору кредит у сумі 79 400 000,00 грн. в строки, в порядку та на умовах, визначених кредитним Договором; Сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 32% річних та інші платежі в строки, в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором; у випадку порушення боржником строків (термінів) повернення Кредиту або процентів боржник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованим процентами та іншими платежами згідно з кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30%річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

Згідно з п. 3.1.1 Договору поруки у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором у встановлені строки кредитор надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов'язання боржника за кредитним договором. Датою пред'явлення кредитором вимоги про виконання зобов'язання боржника є день вручення кредитором вимоги особисто поручителю, або день здачі такої вимоги до установи зв'язку. До вимоги кредитора додається розрахунок суми заборгованості із зазначенням термінів оплати.

20.04.2015 р. позивач на підставі п. 9.2 Договору звернувся до позичальника (відповідача 1) з повідомленням №3004/23 про відкликання кредиту, надавши ТОВ "Кожухівське" 5-денний строк для дострокового повернення кредиту та процентів по ньому.

28.04.2015 р. позивач направив на адресу відповідача 2 повідомлення №3374/23 від 27.04.2015 р. про виконання забезпеченого порукою зобов'язання за кредитним договором №2053-20/8-1 від 17.01.2008 р., в якому вказував на наявність підстав для дострокового погашення суми основної заборгованості боржника за Договором, а також сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій (пені), та вимагав від поручителя повної сплати таких коштів протягом 10 календарних днів з моменту поштового відправлення такого листа.

Відповідачі у встановлений строк заборгованість не сплатили, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за Договором.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача 1 перед позивачем зобов'язання на суму, що не перевищує розмір забезпеченого порукою відповідача 2 зобов'язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачів простроченої заборгованості у розмірі 79 400 000,00 заборгованість за кредитом, 18 718 549,97 грн. - проценти за користування кредитом, а також пені за прострочення повернення заборгованості у розмірі 5 090 301,37 грн., пені за прострочення сплати процентів у розмірі 2 336 115,63 грн. та 30% річних у розмірі 2 545 150,68 грн., є правомірним та обґрунтованими.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов'язки сторін у даній справі виникли на підставі кредитного договору №2053-20/8-1 від 17.01.2008 (із подальшими змінами) та договору поруки №115079/20/13-1 від 23.12.2013.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно з частиною першою ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями статей 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ч.2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту

Судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріалами справи (меморіальними ордерами та банківськими виписками) підтверджується належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та надання відповідачу 1 кредиту, сума якого становить 79 400 000,00 грн. Відповідачами не спростований факт отримання коштів відповідачем 1.

Зі змісту Договору вбачається, що сторони домовилися про обов'язок позичальника сплатити відсотки (проценти), нараховані банком за користуванням кредитом за погодженою сторонами ставкою.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 1.4 Договору останній день кредитної лінії - 22.03.2019 р.

Відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" у розгляді питання щодо дострокового повернення кредиту в зв'язку з простроченням виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором господарські суди мають виходити з такого. У силу частини другої статті 1054 ЦК України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 ЦК України. У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Тобто, у випадку невиконання боржником зобов'язання з повернення частини кредиту, у кредитора виникає право вимоги від боржника дострокової сплати всієї суми заборгованості, а також сплати процентів за користування такими коштами.

Крім того, за змістом до п 4.4 Договору позичальник зобов'язаний повністю повернути кредит та сплатити плату за надання кредиту, незалежно від настання строку виконання зобов'язання у випадках, в тому числі не сплати фіксованої плати за надання кредиту (в т.ч. неналежної сплати), тобто банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, зокрема, у разі: в разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якого із своїх зобов'язань, передбачених цим договором, а також іншими договорами.

Доказами, що наявні у матеріалах справи, підтверджується порушення відповідачем 1, як позичальником, зобов'язань за Договором в частині своєчасного повернення суми кредиту.

Отже, враховуючи наведені положення ст.ст. 530, 1050 Цивільного кодексу України та умови Договору, строк виконання відповідачем 1 грошового зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитним коштами настав.

У зв'язку із наведеним, 20.04.2015 р. позивач звернувся до відповідача 1 та відповідача 2 як поручителя за Договором поруки про дострокове повернення суми основної заборгованості боржника за Договором, а також сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій (пені). Доказів повернення коштів Банку відповідачами не надано, доказів на спростування викладеного не наведене.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до умов Договору поруки ТОВ "Сільгосп-продукт" поручилося перед Банком за виконання позичальником (ПАТ "Кожухівське") зобов'язань з Договором в тому числі, по поверненню кредиту, сплаті Банку процентів за користування кредитом та сплаті штрафних санкцій.

Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача 1 грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача заборгованості по кредиту у розмірі 79 400 000,00 грн. та 18 718 549,47 грн. процентів за користування кредитом, отже вимоги про їх стягнення є доведеними і правомірно задоволені судом першої інстанції.

Посилання відповідача 1 на Висновок за результатами проведення експертно-економічного дослідження від 16.05.2016, відхиляються колегією суддів, оскільки, як вбачається зі змісту вказаного висновку, він зроблений на замовлення відповідача 1 та без дослідження документів бухгалтерського обліку позивача.

Крім суми основної заборгованості та нарахованих процентів, позивач просив суд стягнути з відповідачів пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання по поверненню суми кредиту у розмірі 5 090 301,37 грн., пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати процентів у розмірі 2 336 115,63 грн. та 30% річних за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2 545 105,68 грн.

Оскільки відповідач 1 у встановлений Договором строк свій обов'язок по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, дії відповідача 1 є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Умовами пункту 9.2 Договору встановлено, що у разі несвоєчасної (неналежної) сплати плати за користування кредитом, позичальник сплачує Банку пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом п. 2.2.3 Договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором включає, зокрема, зобов'язання сплатити кредитору неустойку у випадку і у розмірі, зазначеному в п. 9.2 Договору.

Згідно зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов'язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Враховуючи зазначені норми права, умови кредитного договору та договору поруки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розрахунок пені та процентів річних є обґрунтованим, відповідачами не спростований, а тому вимоги про їх стягнення підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Доводи, які викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Клопотання арбітражного керуючого - розпорядника майна ПАТ "Кожухівське" Амельченко М.Д. про зупинення провадження у справі на час ведення справи про банкрутство ПАТ "Кожухівське" (порушене ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.08.2016, справа №908/1908/16), відхиляється колегією суддів, оскільки наявність справи про банкрутство ПАТ "Кожухівське", порушеної після прийняття оскаржуваного рішення, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги на рішення суду у даній справі.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 у справі № 910/18069/15 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято без порушення норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Кожухівське" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 у справі № 910/18069/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/18069/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Л.П. Зубець

Б.О. Ткаченко