РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2017 р. Справа № 918/389/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Грязнов В.В. ,

судді Мельник О.В.

при секретарі судового засідання Берун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 13.03.17 р. у справі № 918/389/14 (суддя Політика Н.А.)

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про визнання наказу господарського суду Рівненської області від 21.10.2014р. №918/389/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 117 537, 35 грн. пені

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (м. Рівне)

про стягнення заборгованості в сумі 10 585 900 грн. 92 коп.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, представник за довіреністю від 14.01.2015р. №14-10;

відповідача - ОСОБА_2, представник за довіреністю від 03.01.2017р. №03-05/3/3;

В судовому засіданні 11.05.2017р. оголошувалася перерва до 11.05.2017р. об 15:30 год.

Судом розяснено представникам права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" звернулося до господарського суду Рівненської області із заявою про визнання наказу господарського суду Рівненської області від 21.10.2014р. №918/389/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 117 537, 35 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 13.03.2017р. у справі №918/389/14 заяву задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Рівненської області від 21.10.2014р. №918/389/14 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 117 537 грн. 35 коп. пені.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції якою визнано наказ господарського суду Рівненської області від 21.10.2014р. №918/389/14 таким, що не підлягає виконанню про стягнення 117 537, 35 грн. пені, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що з системного аналізу норм ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" вбачається, що учасниками процедури врегулювання заборгованості є виключно ті теплопостачальні та теплогенеруючі організації і підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, які включені до реєстру, а отже, подали до відповідного центрального органу виконавчої влади заяву та документи, згідно визначеного Законом переліку та щодо яких органом центральної виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово- комунального господарства, прийнято рішення про включення до реєстру. Разом з тим, заявником не надано суду доказів участі підприємства у процедурі врегулювання заборгованості у визначеному Законом порядку, та, відповідно, не надано доказів включення підприємства боржника до відповідного реєстру. Враховуючи вищевикладене, скаржник вважає, що у суду відсутні підстави вважати відповідача учасником процедури врегулювання заборгованості перед стягувачем як постачальником природного газу, тоді як неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування та проценти річних підлягають списанню лише за умови виконання вимог Закону щодо участі у процедурі врегулювання заборгованості.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 04.04.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

В судових засіданнях 20.04.2016р. та 11.05.2017р. представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задоволити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судових засіданнях 20.04.2016р. та 11.05.2017р. заперечив доводи апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши представників сторін, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено апеляційним судом, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" заборгованості в розмірі 10 585 900 грн. 92 коп., з яких: 9 102 723 грн. 87 коп. основний борг, 391 791 грн. 19 коп. пеня, 637 109 грн. 67 коп. штраф, 118 453 грн. 75 коп. інфляційні втрати, 335 741 грн. 44 коп. 3 проценти річних.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 12.05.2014р., яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.08.2014р. у справі №918/389/14 позов задоволено частково; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 9 102 723 грн. 87 коп. основного боргу, 333 369 грн. 73 коп. трьох процентів річних, 118 335 грн. 41 коп. інфляційних втрат, 274 253 грн. 84 коп. пені, а також 67 964 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.10.2014р. рішення господарського суду Рівненської області від 12.05.2014р. та постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 12.08.2014р. у справі №918/389/14 скасовані в частині відмови у стягненні 117 537 грн. 35 коп. пені, прийнято у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог; у решті рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційного господарського суду залишені без змін.

21.10.2014р. господарським судом Рівненської області на виконання постанови Вищого господарського суду України від 09.10.2014р. видано наказ №918/389/14 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 117 537,35 грн. пені.

Станом на 30.11.2016р. сума основного боргу за поставлений природний газ була погашена боржником повністю, що підтверджується актом звіряння розрахунків від 01.12.2016р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" звернулося до господарського суду Рівненської області із заявою про визнання наказу господарського суду Рівненської області від 21.10.2014р. №918/389/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 117 537, 35 грн. пені.

Обґрунтовуючи заяву, відповідач посилається на положення ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який набрав чинності 30.11.2016р.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом.

Згідно п.п. 2, 4 ст. 117 ГПК України господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Частина 4 ст. 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З вищенаведеного вбачається, що процесуальним законодавством передбачено ряд підстав, за якими наказ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційним судом встановлено, що наказ господарського суду Рівненської області від 21.10.2014р. №918/389/14 не видано помилково; судове рішення, на підставі якого видано наказ, не скасовано, набрало законної сили та є обов'язковим для виконання; в матеріалах справи немає доказів щодо відсутності у боржника обов'язку у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Щодо посилання заявника на положення ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", як на підставу визнання наказу господарського суду Рівненської області від 21.10.2014р. №918/389/14 таким що не підлягає виконанню, колегія суддів зазначає наступне.

Комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення визначений Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії"

Згідно ст. 1 ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" учасники процедури врегулювання заборгованості - це підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено порядок участі в процедурі врегулювання заборгованості. Так, ч.ч. 1, 2 вказаної статті передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються: копії установчих документів; копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності; копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період; довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період; копії актів звіряння взаєморозрахунків; розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості.

Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що для списання неустойки, 3% річних та інфляційних втрат в порядку, передбаченому зазначеним вище Законом, відповідач повинен набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №93 від 21.02.2017р. затверджено "Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії та користування зазначеним реєстром".

Відповідно до п.п. 1, 3 Порядку останній визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними. Реєстр формується з метою забезпечення збирання, накопичення, обробки, захисту, обліку та надання інформації про теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону.

Пунктом 14 Порядку передбачено, що у реєстрі зазначаються, зокрема, такі дані про підприємство: обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Суд апеляційної інстанції вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази включення підприємства відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. При цьому, станом, як на момент винесення оскаржуваної ухвали, так і станом на час перегляду ухвали у апеляційному суді не прийнято уповноваженим органом рішення про включення підприємства відповідача до такого реєстру.

Разом з тим, положення ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не містять норм, які б передбачали автоматичне списання зазначених нарахувань, яке б реалізовувалось самим лише набранням чинності такого Закону.

Беручи до уваги наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про визнання наказу господарського суду Рівненської області від 21.10.2014р. №918/389/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 117 537, 35 грн. пені, а тому ухвала господарського суду Рівненської області від 13.03.17р. у справі №918/389/14 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105, 106, 117 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 13.03.17р. у справі №918/389/14 задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Рівненської області від 13.03.17р. у справі №918/389/14 скасувати.

3. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" в задоволенні заяви про визнання наказу господарського суду Рівненської області від 21.10.2014р. №918/389/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 117 537, 35 грн. пені.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, м.Рівне, вул. Данила Галицького, 27, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 ) 1600 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Місцевому господарському суду видати судовий наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом XII-1 Господарського процесуального кодексу України.

7. Справу повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.