ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.05.2017 Справа № 904/10670/16

За позовом Заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС", м. Київ

Третя особа-1: Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛЯРИС", м. Київ

Третя особа-2: Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

Третя особа-3: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань нотаріату та банкрутства", м. Дніпро

про витребування майна

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від прокуратури: Третельницька О.П., посвідчення № 029843 від 20.10.14р.

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

від третьої особи-3: не з'явився

Суть спору:

Заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпропетровської міської ради (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" (далі - відповідач) про витребування від відповідача на користь позивача нежитлового приміщення № 46, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський (колишня назва пр. Воронцова), буд. 3 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1) вартістю 68 016,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прокурор вважає, що оскільки при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею останнього, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпро.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2016 р. порушено провадження у справі № 904/10670/16 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 06.12.2016 р.

28.11.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із зустрічним позовом, в якому просить суд: - відстрочити Товариству з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" сплату судового збору за подання даного зустрічного позову до ухвалення судового рішення по даній справі; - прийняти дану зустрічну позовну заяву до розгляду та порушити провадження у справі; - усунути перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням № 46, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр. Мануйлівський (колишня назва - пр. Воронцова), буд. 3, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ТУЛС".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 р. повернуто зустрічну позовну заяву без розгляду на підставі п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2016 р. зупинено провадження у справі № 904/10670/16 до розгляду Дніпропетровським апеляційним господарським судом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 року про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду у справі № 904/10670/16.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 р. ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 р. у справі № 904/10670/16 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2017 р. поновлено провадження у справі № 904/10670/16 з 26.01.2017 р. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.01.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2017 р. зупинено провадження у справі № 904/10670/16 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 р. у справі № 904/10670/16.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 17.03.2017 р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2016 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 р. у справі № 904/10670/16 повернуто її заявнику.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 р. поновлено провадження у справі № 904/10670/16 з 20.04.2017 р. та розгляд призначено в судовому засіданні на 20.04.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2017 р. розгляд справи відкладено на 04.05.2017 р.

Прокурор у судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судові засідання не з'явився про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, доказом чого є поштове повідомлення (судова повістка) про вручення ухвали Господарського суду Дніпропетровської області .

Представник відповідача у судовому засіданні 20.04.2017 р. заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві на позов. Також, представником відповідача до суду подано заяву про залишення позову без розгляду та заяву про застосування строку позовної давності. В судове засідання 04.05.2017 р. представник відповідача не з'явився, про причину неявки суду не повідомив.

Представники третіх осіб-1,-2,-3 в судові засідання не з'явилися, письмові пояснення на позов суду не надали. Про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, доказом чого є поштове повідомлення (судова повістка) про вручення ухвали Господарського суду Дніпропетровської області.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позивач та треті особи-1,-2,-3 не скористалися своїм правом на участь представників у судовому засіданні.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 04.05.2017 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача (20.04.2017 р.), оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

В ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об'єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення № 46, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський (колишня назва пр. Воронцова), буд. 3 в м. Дніпро, вартістю 68 016,00 грн.

Рішенням Дніпропетровської обласної ради № 232-10/ХХІУ від 23.10.2003 "Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області" в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська, затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18.08.2003 "Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства "Лівобережжя".

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19.11.2003 "Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств "Південне", "Центральний", "Лівобережжя", до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство "Лівобережжя" з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18.08.2003 (п. 1 рішення міської ради).

З урахуванням положень ст. 128 ЦК Української РСР, ст. ст. 31, 35 Закону України "Про власність" (чинних на час прийняття зазначених вище рішень) територіальна громада міста набула права власності на об'єкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18.08.2003.

Відповідно до підпункту 2.1 рішення Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 комітету комунальної власності міської ради доручено внести зміни до установчих документів комунального підприємства відповідно до чинного законодавства.

Наказом комітету комунальної власності міської ради від 17.02.2004 №15-КВ було затверджено нову редакцію статуту Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради, перереєстрованого Виконкомом Дніпропетровської міської ради 25.02.2004, реєстраційна справа № 04052092Ю0040072.

На підставі розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради № 159-р від 18.08.2003, рішення Дніпропетровської обласної ради від 23.10.2003 № 232-10/ХХІУ, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 13.05.2013 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 46, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський (колишня назва - пр. Воронцова), буд. 3 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ст. 144 Конституції України).

Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

В подальшому, рішенням Дніпропетровської міської ради № 16/9 від 02.03.2011, об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, КЖЕП "Лівобережжя" передано на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

Разом з тим, 06.08.2012 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради.

Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 КЖЕП "Лівобережжя" в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі № 38/5005/6636/2012 КЖЕП "Лівобережжя" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором КЖЕП "Лівобережжя" призначено арбітражного керуючого Барановського О.М., яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 46, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський (колишня назва - пр. Воронцова), буд. 3 м. Дніпро з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" торгів з продажу нежитлового приміщення № 56, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський (колишня назва - пр. Воронцова), буд. 3 в м. Дніпро, загальною площею 74,3 кв. м., оформлених протоколом № 56 від 27.12.2012, та переможцем яких визначено товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛЯРИС".

На підставі протоколу № 56 проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення № 46, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський (колишня назва - пр. Воронцова), буд. 3 в м. Дніпро, 26.06.2013 між Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю "СОЛЯРИС" укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 46, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський (колишня назва - пр. Воронцова), буд. З в м. Дніпро, загальною площею 74,3 кв. м. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1018, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі.

Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП "Лівобережжя" арбітражного керуючого Барановського О.В. щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлового приміщення № 46, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський (колишня назва - пр. Воронцова), буд. З в м. Дніпро та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення № 46, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський (колишня назва - пр. Воронцова), буд. З в м. Дніпро, загальною площею 74,3 кв. м., оформлених протоколом № 56 від 27.12.2012 та визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1018 від 26.06.2013, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В., укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим Саричевою Н.В. та ТОВ "СОЛЯРИС. " з відчуження нежитлового приміщення № 46, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський (колишня назва - пр. Воронцова), буд. 3 в м. Дніпро, загальною площею 74,3 кв. м.

З урахуванням, положень ч. 4 ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6636/2012 є такою, що набрала законної сили.

Вказане нерухоме майно ТОВ "СОЛЯРИС." було відчужено на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" за договором купівлі-продажу № 5549 від 15.11.2013, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г.

Відповідно до положень ст. 321, ч. 1 ст. 319 та ст. 658 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване у нього (ч. 1 ст. 330 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Стаття 388 Цивільного кодексу України передбачає випадки та обставини, при яких власник має право витребувати своє майно від добросовісного набувача.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом наведеної норми випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. У той же час покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в усиновленому порядку визнані правомірними.

Враховуючи вищевказане, а також те, що при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження , останнє вибуло від власника поза волею останнього, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпро.

Згідно вимог ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Частиною 3 ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" та п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" норма ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України не може застосуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання індикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу № 1018 від 26.06.2013, за яким ТОВ "СОЛЯРИС" набуло право власності на спірний об'єкт нерухомого майна визнано недійсним, вказане свідчить про вибуття майна поза волею власника.

Оскільки, спірне нерухоме майно було відчужене ТОВ "СОЛЯРИС", Дніпропетровська міська рада як власник спірного майна, яке вибуло з її власності поза її волею, має право на його витребування шляхом пред'явлення віндикаційного позову на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 318 Цивільного кодексу України одним з суб'єктів права власності є територіальна громада міста, яка реалізує свої повноваження власника через відповідну міську раду (ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно з ч. 7 ст. 319 Цивільного кодексу України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

При цьому, згідно з п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Отже, лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпропетровської міської ради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном.

Враховуючи положення ст. 136 Господарського кодексу України, п. 30 ч. 1 ст. 26, ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" спірне нерухоме майно вибуло з власності Дніпропетровської міської ради поза волею власника іншим шляхом, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для витребування вказаного майна у ТОВ "ТУЛС" як добросовісного набувача в порядку ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України.

Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання набуття у власність об'єктів нерухомості комунальної власності та дотримані конституційного принципу рівності усіх перед законом.

В силу положень ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України, яким зокрема, є визнання права, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права, за власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Таким чином, враховуючи, що спірне нежитлове приміщення вибуло з власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпропетровської міської ради поза волею власника, наявні підстави для повернення вказаного майна шляхом його витребування від добросовісних набувачів.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідача відносно вибуття спірного майна з володіння позивача за його волею, суд вважає безпідставними, й такими, що спростовуються зібраними у справі доказами, які свідчать про відсутність волевиявлення позивач на відчуження спірного майна в рамках процедури банкрутства Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача з посиланням на те, що спірне майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, оскільки його продаж відбувся в порядку, встановленому для виконання судового рішення (ч. 2 ст. 388), оскільки судовим рішенням у справі № 38/5005/6636/2012 включення спірного майна до ліквідаційної маси боржника та його продаж з відкритих торгів визнано неправомірним, а безпосередньо договір купівлі-продажу майна визнано недійсним (постанова Верховного Суду України від 3 жовтня 2011, справа № 3-98гс11).

Заява відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Суд враховує, що про недійсність правочину на підставі якого відбулося вибуття спірного нерухомого майна з володіння територіальної громади міста поза її волею, як позивачеві, так і прокуророві стало відомо лише 29.08.2016, після винесення Господарським судом Дніпропетровської області ухвали по справі № 38/5005/6636/2012 щодо задоволення скарги прокурора на дії ліквідатора по включенню вказаного майна до ліквідаційної маси та визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Крім того, Дніпропетровська міська рада була залучена до участі у справі №38/5005/6636/2012 ухвалою суду від 12.04.2016, що також свідчить про те, що позивач раніше не міг дізнатися про порушення його прав у вигляді включення належного йому нерухомого майна до ліквідаційної маси третьої особи-3 та подальшого продажу такого майна.

Наведене виключає можливість для висновку про сплив позовної давності на час звернення прокурора з даним позовом.

Заява відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Прокурор у позовній заяві зазначив, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою Дніпропетровської області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об'єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення № 46, що розташоване за адресою: м. Дніпро, пр. Мануйлівський (колишня назва пр. Воронцова), буд 3.

Отже, прокурор звернувся із даним позовом до суду, здійснюючи надані законом функції, реалізуючи покладені на нього повноваження, визначені статтею 29 Господарського процесуального кодексу України, статтею 23 Закону України "Про прокуратуру". Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушень чинного законодавства при використанні майна територіальної громади міста Дніпро.

Дана позовна заява, як захід прокурорського реагування, вжита на захист порушених економічних інтересів держави в особі Дніпровської міської ради, яка виступає уповноваженим органом щодо даного спору, однак заходів щодо усунення порушень при використанні комунального майна належним чином не здійснює.

Враховуючи те, що Дніпровською міською радою після винесення господарським судом Дніпропетровської області ухвали від 29.08.2016 по справі № 38/5005/6636/2012 не вжито належних заходів цивільно-правового характеру, направлених на повернення до комунальної власності міста спірного нерухомого майна, що свідчить про неналежне здійснення останньою своїх повноважень, прокурор обґрунтовано звернувся з даним позовом відповідно до вимог частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Окрім того, у позовних вимогах прокурора заява щодо забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що спірне майно, яке є предметом позову, на момент подання позову може зникнути, зменшитись за кількістю, або погіршитись за якістю на момент виконання рішення - будь-яких обґрунтувань та доказів, які б їх підтверджували, суду прокурором надано не було.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" (03110, м. Київ, вул. Солом'янська, 14; ) на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького,75; ) нежитлове приміщення № 46, що розташоване за адресою: пр. Мануйлівський (колишня назва пр. Воронцова), буд. 3 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1) вартістю 68 016,00 грн. (шістдесят вісім тисяч шістнадцять грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТУЛС" (03110, м. Київ, вул. Солом'янська, 14; ) на користь Прокуратури Дніпропетровської області (реквізити отримувача: 49044, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького,38; МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

В заяві про забезпечення позову - відмовити.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя І.А. Рудовська
Дата підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України "10" травня 2017 р.

Повне рішення складено 04.05.2017