РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017Справа №921/159/17-г

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Бреверіс Груп"

Про стягнення 540 187,57 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (дов. від 03.03.2017)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 10.05.2017 відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Бреверіс Груп" (далі - відповідач), у якій заявлено вимогу про стягнення 540 187,57 грн.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.02.2017 було порушено провадження у справі.

Судом встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи відповідача є: м. Київ, Подільський район, вул. Кирилівська, буд.82, оф. 256.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.03.2017 справу №921/159/17-г передано підсудністю до Господарського суду міста Києва.

30.03.2017 справа №921/159/17-г надійшла до Господарського суду міста Києва.

За результатом проведення автоматичного розподілу справ, справу №921/159/17-г передано для розгляду судді Лиськову М.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 справа була прийнята до провадження судді Лиськова М.О. та призначено розгляд справи на 19.04.2017.

В судове засідання призначене 19.04.2017 представники сторін не з'явились, причин не явки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи, були належним чином повідомлені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2017 розгляд справи відкладено на 10.05.2017.

В судове засідання призначене на 10.05.2017 з'явився представник позивача, надав пояснення по суті справи в яких підтримав позовні вимоги в повному обсязі та подав додаткові докази по справі.

Представник відповідача в судове засідання 10.05.2017 не з'явився, витребувані ухвалою суду документи не надіслав, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

Крім того, позивач разом з позовом подав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд накласти арешт на майно та грошові суми, що належать відповідачу.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Разом з тим, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, можуть зникнути, зменшитись за кількістю на момент виконання рішення. При цьому в заяві про вжиття заходів забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Проаналізувавши вищезазначену заяву та заслухавши пояснення представника позивача, суд визнав заяву позивача такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не обґрунтовано належним чином те, що невжиття заходів до забезпечення позову ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). Відповідно до положень п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 (2.04.2009)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015 між позивачем (Орендар), та відповідачем (Суборендар) укладено Договір суборенди № 07/1 (далі - Договір, належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

За умовами п. 1.1 Договору Орендар здає, а Суборендар приймає в строкове платне суборендне володіння та користування, для потреб ведення господарської діяльності нежилі приміщення першого, четвертого поверху, частини п'ятого поверху та підвалу будівлі Офісного центру загальною площею 291,2 кв.м., за адресою м.Тернопіль, проспект Степана Бандери, буд. 32а (далі - об'єкт суборенди).

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Об'єкт суборенди було прийнято відповідачем по Акту приймання-передачі за договором суборенди №07/1 від 01.07.2015.

Відповідно до положень п. 5.3.7 Договору Суборендар зобов'язаний здійснювати оплату комунальних послуг за користування послугами з водопостачання та водовідведення, тепловою та електроенергією, газом та зв'язком згідно показів приладів обліку, а у випадку відсутності таких - згідно із загальновстановленими нормативами або здійснювати відшкодування таких витрат, у разі, якщо їх поніс Орендар.

За твердженням позивача, яке жодним чином не спростовано відповідачем, за період з 01.10.2015 по 31.01.2017 склалась заборгованість за надані комунальні послуги у сумі 76 187,57 грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Таким чином, станом на момент розгляду справи, суд вважає заборгованість відповідача за комунальні послуги у сумі 76 187,57 грн. доведеною.

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 3.1 встановлено, що Договір діє з моменту його підписання до 31.06.2016 включно.

Згідно з ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Підпунктами 2.5.1. та 5.3.11 Договору встановлено, що у випадку закінчення терміну(строку) суборенди об'єкт суборенди підлягає поверненню, а Суборендар зобов'язаний після закінчення дії Договору повернути за Актом повернення об'єкт суборенди та підписати Акт повернення.

Тобто, сторони при укладенні Договору схвалили певний порядок повернення об'єкту суборенди і дотримання цього порядку є для них обов'язковим.

Оформлення повернення наймачем предмету найму шляхом підписання сторонами акта передбачено також і ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України.

На день пред'явлення позову об'єкт суборенди відповідачем не звільнено, позивачу не повернуто та не надано для підписання Акт повернення.

Згідно з положеннями п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України уразі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Договору за кожен місяць суборенди Суборендар сплачує в безготівковому порядку шляхом перерахунку на поточний рахунок Орендаря щомісячно не пізніше 20-го числа поточного місяця в якому відбувається нарахування плати за користування об'єктом суборенди Орендну плату, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності в сумі 29 000,00 грн.

Судом перевірено розрахунок суми неустойки заявленої до стягнення, що надано позивачем, та встановлено, що вказаний розрахунок відповідає дійсності.

Факт наявності заборгованості відповідачем не спростовано, доказів повернення орендованого майна, а також сплати вказаних неустойки та відшкодування витрат за користування комунальними послугами відповідачем суду не надано.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку - позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Бреверіс Груп" (04080, м. Київ, вулиця Кирилівська, будинок 82, офіс 256; ) повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (46001, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) орендоване на підставі Договору суборенди № 07/1 від 01.07.2015 майно - нежилі приміщення першого, четвертого поверху, частини п'ятого поверху та підвалу будівлі Офісного центру загальною площею 291,2 кв.м., за адресою м.Тернопіль, проспект Степана Бандери, буд. 32а.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Бреверіс Груп" (04080, м. Київ, вулиця Кирилівська, будинок 82, офіс 256; ) з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання рішення на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (46001, АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість по оплаті комунальних послуг в сумі 76 187 (сімдесят шість тисяч сто вісімдесят сім) грн.57 коп., 464 000(чотириста шістдесят чотири тисячі) 00 коп. неустойки та 9 702( дев'ять тисяч сімсот дві) грн. 81 коп. судового збору за подання позовної заяви.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

5. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 17.05.2017

Суддя М.О. Лиськов