РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017Справа №910/5577/17

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Приватного підприємства «Деснянські Лани»

про стягнення 236339,98 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2 (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Деснянські Лани» про стягнення заборгованості за надані послуги по сільгоспобробітку землі в розмірі 236339,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, у порушення умов укладеного між сторонами Договору №2 про надання послуг по сільгоспобробітку землі від 29.04.2015 відповідно до узгоджених сторонами цін, своєчасно та в повному обсязі не оплачені надані позивачем послуги, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 174000 грн., яку просить стягнути позивач.

Крім того, позивач просить стягнути нараховані на вказану заборгованість на підставі ст.625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати в розмірі 28388,53 грн., три відсотки річних в сумі 7851,45 грн. та штраф в розмірі 26100 грн. відповідно до п.4.2 Договору за порушення грошового зобов'язання.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не направив, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час і місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.04.2015 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавець) та Приватним підприємством «Деснянські Лани» (замовник) укладено Договір №2 про надання послуг по сільгоспобробітку землі, предметом якого є надання виконавцем послуг по сільгоспобробітку землі, що використовується замовником у своїй господарській діяльності та їх своєчасна оплата замовником (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору, виконавець зобов'язаний провести роботи по сільгоспобробітку землі (дискування) на площі 500,00 га. в термін з 29.04.2015 по 15.05.2015. Гарантувати якість робіт згідно техніко-експлуатаційних характеристик техніки, що використовується виконавцем при обробітку даних земельних площ. Об'єм робіт та строки їх виконання є орієнтовними та можуть бути змінені сторонами в залежності від агротехнічних та погодних умов або при погодженні сторонами.

Згідно з п.2.2 Договору, замовник зобов'язаний, зокрема, забезпечити щоденний облік виконаних робіт по кількості і якості та своєчасне підписання (погодження) актів приймання-передачі робіт не пізніше 2-х робочих днів з моменту їх отримання від виконавця.

Акт приймання-передачі робіт вважається також підписаним (погодженим) замовником, якщо протягом 7-ми робочих днів з моменту його направлення на зазначену в договорі адресу замовника, останній не передав виконавцю підписаний (погоджений) акт приймання-передачі робіт або мотивовану письмову відмову у цьому.

Пунктом 3.1.1 Договору визначено, що вартість робіт становить за дискування (глибина до 16 см.) - 250 грн./га. без ПДВ.

При виконанні робіт на площах, що не оброблялись більше 2-х років, вартість робіт та витрати дизпалива збільшуються на 10% (п.3.2 Договору).

У відповідності до п.3.4 Договору, розрахунки за договором здійснюються у наступному порядку: замовник робить передоплату в розмірі 10000 грн. не пізніше 09.05.2015; вартість виконаних робіт сплачується замовником у повному обсязі на підставі актів приймання-передачі робіт не пізніше 15.09.2015 з урахуванням передоплати.

Відповідно до п.4.1 Договору, сторони несуть відповідальність за виконання зобов'язань, передбачених даним договором, згідно з чинним законодавством України.

Згідно з п.4.2 Договору, в разі невиконання або неналежного виконання сторонами умов даного договору, в тому числі, надання с/г послуг в повному обсязі зі сторони виконавця, або невиконання грошових зобов'язань зі сторони замовника, винна сторона на вимогу іншої сторони повинна сплатити штраф у розмірі 15% від вартості невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов'язання.

Сторона, яка прострочила виконання грошового зобов'язання, на вимогу іншої сторони згідно ст.625 Цивільного кодексу України зобов'язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від суми боргу за користування чужими грошовими коштами (п.4.4 Договору).

Відповідно до п.6.2 Договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами тв. діє до 31.12.2015, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 належним чином надав відповідачеві зумовлені договором послуги, що підтверджується наявною у матеріалах справи копіями Актів приймання-передачі робіт №1/5 від 11.05.2015 та №4/5 від 25.05.2015 на загальну суму 184000 грн. вказані акти підписані уповноваженими представниками обох сторін та скріплені відповідними печатками підприємств. Доказів щодо наявності заперечень щодо якості та кількості наданих позивачем послуг матеріали справи не містять.

Крім того, позивачем було виставлено відповідачеві до сплати Рахунки №1/5 від 11.05.2015 та №4/5 від 25.05.2015 на загальну суму 184000 грн.

Відповідач, в свою чергу, зобов'язань з оплати наданих позивачем послуг в повному обсязі не виконав, зокрема частково оплативши надані позивачем послуги, в якості попередньої оплати, в розмірі 10000 грн., внаслідок чого, у останнього утворилася заборгованість в сумі 174000 грн.

Наявність у відповідача заборгованості перед позивачем також підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про стан взаємних розрахунків Приватного підприємства «Деснянські Лани» з позивачем за період з 29.04.2015 по 18.04.2017, відповідно до якої заборгованість відповідача перед позивачем становить 174000 грн.

За приписами ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт існування заборгованості відповідача перед позивачем належним чином підтверджений матеріалами справи та відповідачем не заперечується.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 174000 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідно до якого сума інфляційних втрат складає 28388,53 грн., сума 3% річних становить 7851,45 грн., суд дійшов висновку про його обґрунтованість і відповідність умовам закону, внаслідок чого зазначені суми підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, щодо заявлених позивачем вимог щодо стягнення з позивача штрафу в розмірі 26100 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що в разі невиконання або неналежного виконання сторонами умов даного договору, в тому числі, надання с/г послуг в повному обсязі зі сторони виконавця, або невиконання грошових зобов'язань зі сторони замовника, винна сторона на вимогу іншої сторони повинна сплатити штраф у розмірі 15% від вартості невиконаного або несвоєчасно виконаного зобов'язання.

Таким чином перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд дійшов висновку суд дійшов висновку про його обґрунтованість і відповідність умовам закону та договору, внаслідок чого нарахований позивачем штраф в розмірі 26100 грн. підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин, зокрема доказів щодо оплати наданих позивачем послуг у повному обсязі.

З урахуванням положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 75, 78, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства «Деснянські Лани» (02232, м. Київ, вул. Бальзака, буд. 66; ідентифікаційний код 38212922) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (14001, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 174000 (сто сімдесят чотири тисячi) грн. заборгованості, 28388 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 53 коп. інфляційних втрат, 7851 (сім тисяч вісімсот п'ятдесят одна) грн. 45 коп. трьох відсотків річних, 26100 (двадцять шість тисяч сто) грн. штрафу та витрати по сплаті судового збору в сумі 3545 (три тисячi п'ятсот сорок п'ять) грн. 10 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 03.05.2017

Суддя Я.В. Маринченко