РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017Справа №910/3528/17

За позовом Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарбонат Плюс";

про стягнення заборгованості 29 055,19 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Тесленко О. Г., представник, довіреність № 3/2017-Д від 28.12.2016 р.;

Від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 26 400,00 грн. боргу, 2 164,80 грн. інфляційної складової боргу, 490,39 грн. трьох відсотків річних, а також 1 600,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2017 року порушено провадження у справі № 910/3528/17, розгляд справи призначено на 28.03.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 року відкладено розгляд справи до 04.05.2017 року.

У судовому засіданні 04.05.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленням, яке повернулося на адресу суду і підтверджує факт направлення ухвали господарського суду на адресу відповідача, зазначену у витязі з ЄДРПОУ.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. Згідно статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до результатів торгів № 144247 від 18.04.2016 року проведених на електронно-торговому майданчику Smarttender.biz Товариство з обмеженою відповідальністю «Полікарбонат Плюс» (ідентифікаційний код 40319520) стало переможцем торгів на поставку рукава для перекачування сірчаної кислоти Ф38х5 і Ф20х4 (далі - товар).

За підсумками торгів між Казенним підприємством «Шосткинський казенний завод «Імпульс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полікарбонат Плюс» був укладено договір в усній формі, згідно з яким відповідач зобов'язався поставити на адресу КП «ШКЗ «Імпульс» товар, а позивач в свою чергу - оплатити його шляхом здійснення 100 % передоплати.

Відповідно до статті 181 ГК України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Таким чином між сторонами був укладений договір в спрощений спосіб.

Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання щодо оплати вказаного вище товару. Оплата замовленого була здійснена на підставі виставлених ТОВ «Полікарбонат Плюс» рахунків на оплату № 3266 від 25.04.2016 року; № 3267 від 25.04.2016 року; № 3268 від 25.04.2016 року шляхом 100% передплати на р/р 901 в ПАТ «Банк Кредит Дніпро», що вказаний в рахунках. Підприємством перераховано 26 400 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученням № 2086 від 06.05.2016 року, № 2217 від 11.05.2016 року.

Позивач зазначає, що після перерахування покупцем грошових коштів за товар, поставка товару в обумовлений між сторонами строк не відбулася, кошти сплачені за непоставлений товар позивачу не повернуті.

31.05.2016 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист № 26/14-873 від 30.05.2016 з вимогою повернути перераховані кошти або здійснити поставку. Згідно поштового повідомлення вказаний лист був отриманий представником ТОВ «Полікарбонат Плюс» 07.06.2016 року. Відповіді на дану вимогу матеріали справи не містять.

За таких обставин та враховуючи, що відповідач свої зобов'язання з поставки товару не виконав і в добровільному порядку сплачені кошти за товар в повному обсязі не повернув, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 26 400,00 грн. заборгованості за непоставлений товар.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ч.2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З поданих до матеріалів справи документів судом встановлено, що постачальник - Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарбонат Плюс" не дотрималося умов поставки, оскільки не поставив і не передав у власність покупця товар, за який отримав оплату.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач заявлені вимоги не заперечив, а тому при розгляді заявленого спору суд вважає за належне керуватися наявними у справі доказами.

Враховуючи викладене, а також те, що доказів поставки товару або повернення сплачених грошових коштів за поставку товару, станом на день розгляду справи відповідачем до суду не представлено, обґрунтованими є позовні вимоги покупця про стягнення з постачальника заборгованості в розмірі 26 400,00 грн. за непоставлений товар.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2 164,80 грн. інфляційної складової боргу та 490,39 грн. трьох відсотків річних.

Суд відзначає, що підстави для нарахування процентів річних встановлені у ст. 625 Цивільного кодексу України, де вказується, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу даної норми слідує, що інфляційні нарахування та 3 % річних є мірою відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

У межах спірних правовідносин, що виникли з усного договору поставки, грошові зобов'язання мав позивач перед відповідачем, тоді як обов'язки відповідача як постачальника товару, що були ним порушені, носили не грошовий характер, а тому підстави для нарахування та стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних відсутні.

Таким чином, позов задовольняється судом частково, а судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Полікарбонат Плюс", оскільки спір виник з вини відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полікарбонат Плюс" (інд. 03179, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 131, прим. 3, ) на користь Казенного підприємства "Шосткинський казенний завод "Імпульс" (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Куйбишева, 41, ) 26 400 (двадцять шість тисяч чотириста) грн. 00 коп. заборгованості за непоставлений товар та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 10.05.2017 р.