КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2017 р. Справа№ 5028/15/128/2011

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Куксова В.В.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від прокуратури: не з'явились

від позивача: Чорноморець Я.А. - за належним чином оформленою довіреністю;

від суб'єкта оскарження: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі районного центру телекомунікацій № 234 Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 05.04.2017 року у справі № 5028/15/128/2011 (суддя Федоренко Ю.В.), що винесена за результатами розгляду скарги на дії Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі районного центру телекомунікацій № 234 Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Прилуцької міської організації народної партії

про стягнення заборгованості 495,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

хвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.04.2017 року відмовлено в задоволені скарги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі районного центру телекомунікацій № 234 Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком".

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти рішення, яким задовольнити скаргу в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що ухвала Господарського суду Чернігівської області від 05.04.2017 у справі № 5028/15/128/2011 є необгрунтованою, не відповідає обставинам справи, прийнята з неправильним заст

Підставами для завершення виконавчого провадження є відсутність у стягувача права вимагати примусового виконання рішення. Статтею 39 Закону № 1404 встановлено вичерпний перелік підстав закінчення (завершення) виконавчого провадження в тому числі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом тощо.

За змістом ст.37 та ст. 39 Закону № 1404, повернення виконавчого документа стягувачу не означає завершення виконавчого провадження, не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу Державної виконавчої служби за виконанням судового рішення.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що згідно ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предъявления. Вказаний строк є граничним і його Відповідач порушив, що вбачається з наступного.

Наказ Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2011 у справі № 5028 15/128/2011 з заявою № 11/448 від 28.12.16 отримано Відповідачем 29.12.2016, що підтверджується фіскальним чеком про відправлення ЧД УДППЗ «Укрпошта» від 28.12.2016 та інформацією з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», де зазначено, що відправлення за номером 350 вручене за довіреністю 29.12.2016 об'єктом поштового зв'язку Прилуки 7. Повідомлення від 03.01.2017 відправлено Відповідачем Позивачу 06.01.17, що підтверджується відміткою на конверті та інформацією з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», де зазначено, що відправлення 259 прийнято об'єктом поштового зв'язку Прилуки 7 06.01.17 та вручене за довіреністю 10.01.2017 об'єктом поштового зв'язку Прилуки 0. Наведені документи є додатком до скарги та знаходяться в матеріалах справи.

Також, судом першої інстанції не застосовано положення п.6 та п.7 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404, якими встановленого рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження; виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Отже, за вчинення виконавчих дій, здійснення яких розпочато та не завершено до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-УШ, тобто при повторній подачі заяви про примусове виконання рішення, за яким виконавчі дії розпочато та не завершено (яке виконувалось, але залишилось не виконаним) до набрання чинності Законом № 1404, авансовий внесок не сплачується.

Не зважаючи на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень відповідач не обґрунтував мотиви відхилення вимог позивача з посиланням на законодавство.

При винесенні ухвали суд не застосував норми матеріального права та припустився суттєвих порушень норм процесуального права. Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст.84 ГПК України в мотивувальній частині рішення суду вказуються: обставини справи, встановлені господарським судом; причини виникнення спору; докази, на підставі яких прийнято рішення; зміст письмової угоди сторін, якщо її досягнуто: доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін, їх пропозиції щодо умов договору або угоди сторін; законодавство, яким господарський суд керувався, приймаючи рішення: обґрунтування відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Скрипка І.М., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017 року у визначеному складі колегії суддів апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.04.2017 року.

Відповідач, згідно з поданим до суду 26.04.2017 року відзивом, проти доводів викладених в апеляційній скарзі заперечив та просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідач до судового засідання, що відбулось 26.04.2017 року, не з'явився, хоча був належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності відповідача є можливим.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників учасників процесу, що з'явились до судового засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як зазначалось, Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.11.2011 року по справі № 5028/15/128/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Прилуцької міської організації народної партії про стягнення 476,86 грн. боргу, 13,00 грн. пені, 05,04 грн. три проценти річних, 0,89 грн. втрат від інфляції, 102 грн. 00 коп. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового процесу, всього: 833,79 грн.

28.11.2011 на виконання зазначеного рішення Господарським судом Чернігівської області видано наказ про примусове виконання.

Вказаний виконавчий документ з 07.12.2011 виконується Відповідачем і за вказаний теріод часу неодноразово повертався без виконання. Заборгованість за вказаним виконавчим документом не стягнуто і вона складає 833,79 грн.

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 13.12.2016, наказ від 28.11.2011 у справі № 5028/15/128/2011 в черговий раз повернуто без виконання, що не позбавляє стягувача права на повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання, в межах встановлених строків.

Заявою № 11/448 від 28.12.16 наказ Господарського суду Чернігівської області від 28.1 1.2011 у справі № 5028/15/128/2011 знову пред'явлено до виконання, але повідомленням від 03.01.17 ВП № 53223637, яке ПАТ «Укртелеком» отримав 10.01.2017, заступник начальника Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Чайка В.П. повернув виконавчий документ без прийняття його до виконання, керуючись п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки до заяви про відкриття виконавчого провадження не додано квитанцію про сплату авансового внеску.

15.02.2017 до Господарського суду Чернігівської області ПАТ «Укртелеком» подано скаргу на дії Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в якій Позивач просив суд визнати повідомлення від 03.01.17 ВП № 53223637 заступника начальника Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального правління юстиції у Чернігівській області Чайки В.П. про повернення наказу Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2011р. у справі № 5028/15/128/2011 стягувачу без прийняття його до виконання на підставі п.8 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» незаконним та скасувати його та зобов'язати Прилуцький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відкрити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2011р. у справі № 5028/15/128/2011.

Скарга на дії Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області обґрунтована тим, що за вчинення виконавчих дій, здійснення яких розпочато та не завершено до набрання чинності Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року, при повторній подачі заяви про примусове виконання рішення авансовий внесок не сплачується. Вказує на пропущення Органом ДВС встановленого законом строку повернення виконавчого документа без прийняття його до виконання.

Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року набрав чинності 05.10.2016 року.

Відповідно до розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону від 02.06.2016 року, п. 2, 6 та 7, визнано таким, що втратили чинність з дня набрання чинності цим Законом: Закон України "Про виконавче провадження" (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 24, ст. 207 із наступними змінами), крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що в Законі від 02.06.2016 року відсутнє таке поняття як завершення виконавчого провадження. Лише у Прикінцевих та перехідних положеннях вказаного Закону зазначено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тобто, стадія завершення виконавчого провадження повинна визначатися за нормами Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р.

Виконавчі дії по виконанню наказу господарського суду Чернігівської області від 28.11.2011 р. у справі №5028/15/128/2011 були розпочаті під час дії Закону від 21.04.1999 р.

Частиною 1 ст. 30 Закону від 21.04.1999 р. було встановлено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, завершенням виконавчого провадження відповідно до Закону від 21.04.1999 року є закінчення виконавчого провадження згідно з ст. 49, а також повернення виконавчого документа стягувачу згідно з ст. 47, у тому числі і якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, та повернення виконавчого документу суду чи іншому органу (ст.48).

Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві Органом ДВС винесено 13.12.2016 року, тобто під час дії Закону від 02.06.2016 року

Отже, до вказаних правовідносин застосовуються положення Закону від 02.06.2016 року відповідно до п.7 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення якого встановлено, що після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.5 ч.1, ч.5 ст. 37 Закону від 02.06.2016 року виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом Закону від 02.06.2016 року повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, які передбачені ст. 37 цього Закону, не звільняє його від сплати авансового внеску при повторному пред'явленні виконавчого документа до виконання. Авансовий внесок спрямовується на витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень (ст.42 Закону від 02.06.2016 року).

З заявою про відкриття виконавчого провадження стягувач звернувся 28.12.2016 року після набрання чинності Законом від 02.06.2016 року відповідно до ч.2 ст.26 якого до заяви про відкриття виконавчого провадження повинен був додати квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, що по даному стягненню складає 16,68 грн., оскільки його не звільнено від сплати вказаного авансового внеску.

В зв'язку з тим, що стягувач не сплатив авансовий внесок Орган ДВС правомірно повернув виконавчий документ без прийняття до виконання на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону від 02.06.2016 року З цих же підстав Орган ДВС законно відмовив у задоволенні скарги стягувача.

Посилання Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі районного центру телекомунікацій № 234 Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" у скарзі на те, що при повторній подачі заяви про примусове виконання рішення, яке перебувало на виконанні але залишилось не виконаним до набрання чинності Законом від 02.06.2016 року, авансовий внесок не сплачується, є таким, що не відповідає вимогам Закону від 02.06.2016 року чинного на дату винесення повідомлення про повернення виконавчого документа.

Апелянт зазначає, що виконавчі дії по виконанню наказу господарського суду від 28.11.2011 р. розпочаті до набрання чинності Законом від 02.06.2016 року, а тому повинні бути завершені у порядку Закону від 21.04.1999 р. який не вимагав від стягувача сплати авансового внеску.

Вказане обґрунтування суперечить закону і до уваги судам не приймається, оскільки Закон від 21.04.1999 р. втратив чинність 05.10.2016 року з дати набрання чинності Законом від 02.06.2016 року, а з заявою про відкриття виконавчого провадження стягувач звернувся 28.12.2016 року, тобто після набрання чинності Законом від 02.06.2016 року.

Відповідно до ч.4 ст.4, ч.1, абз.3 ч. 5 ст.13, ч.1 ст.28 Закону від 02.06.2016 року виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Судом встановлено, що заяву про відкриття виконавчого провадження Орган ДВС отримав 29.12.2016 року, а повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання винесено 03.01.2017 року Вказане повідомлення було направлено стягувачу 06.01.2017 року.

Отже, Органом ДВС порушено встановлені законом строки винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу та надсилання останньому вказаного повідомлення. Однак, вказані порушення не є підставою для скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу враховуючи приписи абз.3 ч.5 ст.13 Закону від 02.06.2016 року.

Згідно зі ст. 121-2 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Як роз'яснено у п.п. 9.13 п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (зі змінами) за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що скарга є неправомірною.

В зв'язку з цим судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі районного центру телекомунікацій № 234 Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на дії Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та виніс законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

При цьому, доводи Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі районного центру телекомунікацій № 234 Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі районного центру телекомунікацій № 234 Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 05.04.2017 року у справі № 5028/15/128/2011 слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі районного центру телекомунікацій № 234 Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 05.04.2017 року у справі № 5028/15/128/2011 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 05.04.2017 року у справі № 5028/15/128/2011 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 5028/15/128/2011 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді І.М. Скрипка

В.В. Куксов