РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017Справа № 922/1132/16

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус-1»

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа Центральна об'єднана податкова інспекція міста Харкова головного управління державної фіскальної служби у Харківській області

про усунення перешкод у користуванні майном

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Іщенко Р.А. (представник за довіреністю);

від відповідача 1 - Пиріг О.В. (представник за довіреністю).

від відповідача 2 - Герасименко Т.В. (представник за довіреністю).

третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіріус-1» звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про усунення перешкод у користуванні майном, зокрема, грошовими коштами, що належать на праві власності позивачу, шляхом зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Хрещатик» Костенко Ігоря Івановича перерахувати до Державного бюджету України 20500000 грн. за платіжними дорученнями позивача від 01.04.2016 №№131-148, №№174-176 податку на додану вартість та за платіжними дорученнями №№149-166, 172, 173 податку на прибуток.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.04.2016 залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.07.2016, позов задоволено повністю; зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Хрещатик» усунути перешкоди у користуванні майном - грошовими коштами, що належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Сіріус-1», та перерахувати до Державного бюджету України податки та збори на загальну суму 20500000 грн. за платіжними дорученнями Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус-1» від 01.04.2016 за №№131-148, 174-176 з податку на додану вартість; №№149-166, 172, 173 з податку на прибуток.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.11.2016 касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволені частково, рішення господарського суду Харківської області від 15.04.2016 та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 у справі №922/1132/16 скасовані, справа №922/1132/16 направлена на новий розгляд до господарського суду Харківської області для виконання вимог частини 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.12.2016 справу №922/1132/16 було передано за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

22.12.2016 в результаті проведення автоматизованого розподілу судової справи, права №922/1132/16 передана на розгляд судді Маринченко Я.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.12.2016 прийнято до провадження справу №922/1132/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В ході розгляду справи позивачем було подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив визнати протиправною бездіяльність ПАТ «КБ «Хрещатик» щодо невиконання наданих позивачем платіжних доручень та зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб перерахувати до Державного бюджету України суму податків та зборів у розмірі 20500000 грн.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилався на те, що з дати подання позову до господарського суду Харківської області 07.04.2016 змінився як статус ПАТ «КБ «Хрещатик» та і статус уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відтак позивач вважає за необхідне змінити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану заяву про зміну предмету позову та росив її задовольнити.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечили проти задоволення вказаної заяви.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд вважає за можливе у відповідності до ст.22 Господарського процесуального кодексу України частково прийняти подану позивачем заяву про зміну предмету позову, зокрема в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб перерахувати до Державного бюджету України суму податків та зборів у розмірі 20500000 грн.

Так, позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, та просив суд задовольнити позов.

Відповідач-1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні також заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 №234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 №463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05.04.2016 по 04.05.2016 включно. В подальшому відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.04.2016 №560, продовжено строки тимчасової адміністрації до 04.06.2016 включно.

В подальшому 02.06.2016 Правління Національного банку України прийняло рішення №46-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик».

У відповідності до зазначеного рішення Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 03.06.2016 було прийнято рішення №913 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» по 05.06.2018 включно.

На підставі викладеного відповідач зазначив, що позивач наразі є кредитором ПАТ «КБ «Хрещатик», а оскільки процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який в свою чергу є спеціальним законом у спірних правовідношеннях, то у відповідності до зазначеного Закону позивач має право звернутись до банку із відповідною кредиторською вимогою.

Крім того зазначив, що у відповідності до ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству те меті діяльності Фонду.

Крім того, зазначив, що у відповідності до ст.20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для: виплати гарантованої суми відшкодування вкладникам коштів за вкладами відповідно до цього Закону; покриття витрат, пов'язаних з виконанням покладених на Фонд функцій та повноважень, зокрема, пов'язаних з процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду, у тому числі витрат Фонду, передбачених частиною восьмою статті 39 цього Закону; погашення облігацій і виплата доходів за ними (сплата векселів), враховуючи витрати, пов'язані з їх розміщенням (видачею); покриття витрат, пов'язаних із залученими Фондом кредитами; забезпечення поточної діяльності Фонду, утримання його апарату, розвитку його матеріально-технічної бази в межах кошторису витрат, затвердженого адміністративною радою Фонду; надання фінансової підтримки приймаючому або перехідному банку; надання цільової позики банку для оплати витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності банку, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 36, пунктами 7 і 8 частини другої статті 37 та частиною четвертою статті 47 цього Закону; формування статутного капіталу перехідного банку, спеціалізованої установи; повернення гарантійних внесків, перерахованих учасниками відкритого конкурсу у випадках, передбачених цим Законом.

На майно, у тому числі кошти, Фонду не може бути накладений арешт, а також застосовані способи забезпечення позову.

Відтак, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 25.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіріус-1» (Клієнт) та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (Банк) в особі Харківського регіонального відділення Публічного акціонерного товариства «комерційного банку «Хрещатик», укладено Договір банківського рахунку юридичної особи №1198, згідно з умовами якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок відповідно до інструкції «Про порядок відкриття використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої Постановою Правління Національного банку України та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, надає комісійні послуги згідно нормативно-правовими актами НБУ, чинним законодавством України, внутрішніми правилами та процедурами Банку.

Згідно з п. 2.4.2 договору, Клієнт має право самостійно розпоряджатись коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до умов п.2.4.4. договору, Клієнт має право вимагати своєчасного й повного здійснення розрахунків та інших, обумовлених цим договором послуг.

Пунктом 2.1.2. договору визначено, що Банк зобов'язується належним чином виконувати комплексне обслуговування клієнта відповідно до умов цього договору та «Тарифів ПАТ «КБ «Хрещатик» у відповідності до тарифного пакету «Стандартний».

Згідно з п.2.1.4. договору, Банк зобов'язується своєчасно здійснювати розрахункові операції Клієнта відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ.

Банк зобов'язується обслуговувати клієнта в межах режиму роботи для розрахунково-касового обслуговування клієнтів, визначеного Банком (п.2.1.6. Договору).

Відповідно до умов розділу 9 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013. Якщо за 30 днів до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін письмово не заявить про його припинення, договір вважається продовженим на діючих умовах на невизначений строк. Кожна із сторін Договору продовженого на невизначений строк може відмовитися від договору у будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за 30 днів.

У подальшому, позивач належним чином оформив та надав на виконання відповідачу-1 платіжні доручення №131 від 01.04.2016, №132 від 01.04.2016, №133 від 01.04.2016, №134 від 01.04.2016, №135 від 01.04.2016, №136 від 01.04.2016, №137 від 01.04.2016, №138 від 01.04.2016, №139 від 01.04.2016, №140 від 01.04.2016, №141 від 01.04.2016, №142 від 01.04.2016, №143 від 01.04.2016, №144 від 01.04.2016, №145 від 01.04.2016, №146 від 01.04.2016, №147 від 01.04.2016, №148 від 01.04.2016, №174 від 01.04.2016, №175 від 01.04.2016, №176 від 01.04.2016, №149 від 01.04.2016, №150 від 01.04.2016, №151 від 01.04.2016, №152 від 01.04.2016, №153 від 01.04.2016, №154 від 01.04.2016, №155 від 01.04.2016, №156 від 01.04.2016, №157 від 01.04.2016, №158 від 01.04.2016, №159 від 01.04.2016, №160 від 01.04.2016, №161 від 01.04.2016, №162 від 01.04.2016, №163 від 01.04.2016, №164 від 01.04.2016, №165 від 01.04.2016, №166 від 01.04.2016, №172 від 01.04.2016, №173 від 01.04.2016, на оплату до державного бюджету України податків та зборів на загальну суму 20500000 грн.

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик», в свою чергу, вказані платіжні доручення прийняв, проте не виконав.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1071 Цивільного кодексу України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд (п. 1.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004).

Пунктом 1.30 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п.8.1 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (п.30.1 ст.30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене кореспондується з положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, невиконання наданих позивачем платіжних доручень є порушенням з боку відповідача встановлених договором зобов'язань.

В той же час, судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України №234 від 05.04.2016 «Про віднесення ПАТ «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення №463 від 05.04.2016 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у ПАТ «КБ «Хрещатик» запроваджено тимчасову адміністрацію на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенко Ігорю Івановичу строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.04.2016 №560, продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05.05.2016 до 04.06.2016 включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №46-рш від 02.06.2016 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення №913 від 03.06.2016, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Враховуючи вищенаведені положення, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача-1, на його рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням, а позивач є кредитором Банку.

Статтею 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, ч.5 ст.45 Закону передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (ч.ч.2-3 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Положеннями ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на уповноважену особу Фонду покладаються такі повноваження, як, зокрема, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст.45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відкликання Національним банком України, на момент вирішення судом спору, банківської ліцензії відповідача-1 та ініціювання процедури його ліквідації, як юридичної особи, зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури заявлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, задоволення вимог окремого кредитора, в особі позивача, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, суперечить нормам діючого законодавства.

Крім того, у відповідності до ч.ч.2-3 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку.

Статтею 4 вказаного Закону визначено основні завдання та функції Фонду, зокрема, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: 1) веде реєстр учасників Фонду; 2) акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду; 3) інвестує кошти Фонду в державні цінні папери України; 3-1) здійснює розміщення облігацій у порядку та за напрямами залучення коштів, визначеними цим Законом, і видачу векселів у випадках, передбачених законом про Державний бюджет України на відповідний рік; 4) здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; 5) здійснює регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; 6) бере участь в інспекційних перевірках проблемних банків за пропозицією Національного банку України; 7) застосовує до банків та їх керівників відповідно фінансові санкції і накладає адміністративні штрафи; 8) здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку; 9) здійснює перевірки банків відповідно до цього Закону; 10) надає фінансову підтримку банку відповідно до цього Закону; 11) здійснює аналіз фінансового стану банків з метою виявлення ризиків у їхній діяльності та прогнозування потенційних витрат Фонду на виведення неплатоспроможних банків з ринку та відшкодування коштів вкладникам; 12) надає цільову позику банку для фінансування витрат для оплати роботи осіб відповідно до пункту 2 частини шостої статті 36, пунктів 7 і 8 частини другої статті 37 та частини четвертої статті 47 цього Закону, що здійснюються протягом дії тимчасової адміністрації; 12-1) звертається з відповідними запитами до клієнтів, вкладників та інших кредиторів банку в порядку, встановленому Фондом; 13) здійснює заходи щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону; 14) вивчає та аналізує тенденції розвитку ринку ресурсів, залучених від вкладників учасниками Фонду.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є єдиним розпорядником коштів, акумульованих у процесі його діяльності.

Частиною 2 вказаної статті Закону визначено, що Кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для:

1) виплати гарантованої суми відшкодування вкладникам коштів за вкладами відповідно до цього Закону;

2) покриття витрат, пов'язаних з виконанням покладених на Фонд функцій та повноважень, зокрема, пов'язаних з процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду, у тому числі витрат Фонду, передбачених частиною восьмою статті 39 цього Закону;

2-1) погашення облігацій і виплата доходів за ними (сплата векселів), враховуючи витрати, пов'язані з їх розміщенням (видачею);

2-2) покриття витрат, пов'язаних із залученими Фондом кредитами;

3) забезпечення поточної діяльності Фонду, утримання його апарату, розвитку його матеріально-технічної бази в межах кошторису витрат, затвердженого адміністративною радою Фонду;

4) надання фінансової підтримки приймаючому або перехідному банку;

7) надання цільової позики банку для оплати витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності банку, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 36, пунктами 7 і 8 частини другої статті 37 та частиною четвертою статті 47 цього Закону;

8) формування статутного капіталу перехідного банку, спеціалізованої установи;

10) повернення гарантійних внесків, перерахованих учасниками відкритого конкурсу у випадках, передбачених цим Законом.

На майно, у тому числі кошти, Фонду не може бути накладений арешт, а також застосовані способи забезпечення позову (ч.5 ст.20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Враховуючи викладене, зокрема визначений спеціальним законом порядок задоволення вимог кредиторів банків, що перебувають у процесі ліквідації, а також функції, завдання та повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у вказаній процедурі, а також відсутність будь-яких договірних відносин між Фондом та позивачем, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб перерахувати до Державного бюджету України суму податків та зборів у розмірі 20500000 грн., є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позові обставин.

Відповідно до положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 12.05.2017

Суддя Я.В. Маринченко