РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017Справа №910/3054/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОЙЛПЕТРОЛЕУМ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАДЕ-РЕСУРС" Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
провизнання недійсним договору та зобов'язання вчинити дії
Суддя Спичак О.М.

Учасники судового процесу:

від позивача: Тарасенко Ю.О. - представник за дов.;

від відповідача-1: Худякова Н. О. - представник за дов.

від відповідача-2: Сахній А.Я.- представник за дов.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗОЙЛПЕТРОЛЕУМ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАДЕ-РЕСУРС", Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про визнання недійсним договору та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 27.02.2017 було порушено провадження по справі № 910/3054/17 та призначено справу до розгляду на 17.03.2017.

14.03.2017 на адресу Господарського суду м. Києва від відповідача-1 надійшло клопотання про фіксування судового процесу, яке судом розглянуто та задоволено, а також клопотання про передачу справи № 910/3054/17 за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

15.03.2017 відповідач-2 подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву.

17.03.2017 представник позивача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, про дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, проте 17.03.2017 подав до канцелярії суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 17.03.2017 представники відповідача - 1, 2 надали усні заперечення щодо задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Клопотання представника відповідача - 1 про передачу справи № 910/3054/17 за підсудністю до Господарського суду Харківської області буде розглянуто судом у наступному судовому засіданні.

У зв'язку із неявкою представника позивача, а також враховуючи необхідність отримання, витребуваних раніше, судом документів по справі, ухвалою суду від 17.03.2017 було задоволено клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи на 11.04.2017.

11.04.2017 представник позивача подав до канцелярії суду письмові заперечення на клопотання представника відповідача-1 про передачу матеріалів справи за підсудністю.

Представник відповідача-1 подав до канцелярії суду 11.04.2017 клопотання про витребування доказів.

Також, представником відповідача-2 було подано додаткові письмові пояснення, відповідно до яких останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

11.04.2017 в судовому засіданні судом розглянуто та відхилено, як необґрунтоване, клопотання представника відповідача-1, подане 14.03.2017, про направлення матеріалів справи за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

11.04.2017 в судовому засіданні представник позивача подав клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, яке буде розглянуто судом у наступному судовому засіданні.

Крім того, в судовому засіданні судом розглянуті та задоволені клопотання представників відповідача-1 та відповідача-2 про витребування доказів.

Представник позивача подав в даному судовому засіданні письмове клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів, яке судом розглянуто та задоволено.

У зв'язку із необхідністю витребування додаткових матеріалів по справі, ухвалою суду від 11.04.2017 було продовжено строк вирішення спору та відкладено розгляд справи № 910/3054/17 на 25.04.2017 о 12-40.

Представник відповідача-1 після закінчення судового засідання 11.04.2017 подав до канцелярії суду клопотання про колегіальний розгляд справи.

25.04.2017 представник відповідача-1 подав до канцелярії суду клопотання про залучення до матеріалів справи витребуваних судом документів, відзив на позовну заяву а також клопотання про витребування документів.

Представник відповідача-2 подав до канцелярії суду 25.04.2017 клопотання про залучення до матеріалів справи, витребуваних ухвалою суду, документів та письмове заперечення на клопотання позивача про призначення почеркознавчої експертизи.

В судовому засіданні 25.04.2017 судом було розглянуто та відхилено клопотання представника відповідача-1 про колегіальний розгляд справи, подане 11.04.2017 до канцелярії суду, з наступних підстав.

В обґрунтування означеного клопотання, відповідач-1 посилався на те, що оскільки господарські взаємовідносини на ринку природного газу регулюються спеціальним законодавством, тому є необхідність повного та всебічного з'ясування характеру спірних правовідносин сторін та обставин приймання-передачі природного газу за участю оператора газотранспортної системи ПАТ «Укртрансгаз», що в свою чергу обумовлює складність даної справи.

Вказані обставини у сукупності, на думку відповідача-1, є підставою для призначення колегіального розгляду справи.

Згідно зі ст.46 Господарського процесуального кодексу України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

При визначенні складності справи до уваги беруться характер фактів, які необхідно встановити, можливе об'єднання справ, а також вступ у процес нових учасників. У деяких випадках надмірна складність справи іноді може слугувати виправданням тривалості процесу, але не є абсолютним фактором, який визначив би відсутність порушення вимоги "розумного строку" у випадку занадто тривалого розгляду (рішення Європейського суду з прав людини у справі у справі "Чірікоста і Віола проти Італії").

Наразі, за висновками суду розглядувана справа не відноситься до категорії складних справ, крім того, наявна практика вирішення спорів щодо визнання договорів не дійсними є усталеною.

Крім того, на думку господарського суду, задоволення наведеного клопотання відповідача -1 могло призвести до затягування строків розгляду спору.

Тоді як в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Отже, враховуючи принципи справедливості та розумності строків розгляду справи, оскільки, за висновками суду, справа №910/3054/17 не потребує колегіального розгляду, клопотання від 11.04.2017 Товариства з обмеженою відповідальністю "КАДЕ-РЕСУРС" залишено без задоволення.

Крім того, судом розглянуто та відхилено клопотання представник відповідача-1 про витребування у позивача доказів, у зв'язку із необґрунтованістю.

Також судом розглянуті та задоволені клопотання відповідача-1 та відповідача-2 про залучення до матеріалів справи витребуваних судом документів.

Представник позивача в даному судовому засіданні надав усні пояснення стосовно поданого раніше клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, відповідно до якого просить суд його задовольнити, у зв'язку із тим, що останній ставить під сумнів факт того, що договір купівлі-продажу природного газу від 15.04.2016 № 7-г, а також акт передачі-прийому обсягів природного газу(факт) від 30.04.2016 з боку директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗОЙЛПЕТРОЛЕУМ" було підписано саме ОСОБА_4

Представник відповідача-2 надав усні заперечення щодо задоволення вищезазначеного клопотання, які виклав в долучених до матеріалів справи, раніше поданих, письмових запереченнях.

Судом розглянуто та відхилено клопотання представника позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи. При цьому суд виходив із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Приписами п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суд України від 23 березня 2012 року N 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» встановлено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку, що подане позивачем клопотання про призначення експертизи задоволенню не підлягає, оскільки потреба у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування при вирішенні даного спору - у суду відсутня, а отже відсутні і підстави для призначення у справі судової експертизи.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 25.06.2017.

В судовому засіданні 25.04.2017 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, та заслухавши пояснення учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «КАДЕ-РЕСУРС» ВІДПОВІДАЛЬНИЙ ЗА УТРИМАННЯ ТА ВНЕСЕННЯ ПОДАТКІВ ДО БЮДЖЕТУ ПІД ЧАС ВИКОНАННЯ ДОГОВОРУ ПРО СПІЛЬНУ ДІЯЛЬНІСТЬ ВІД 02.03.2016 № 5 в особі виконавчого директора Дачука Д.А., який діє на підставі Довіреності б/н від 02.03.2016, далі за текстом - продавець та Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗОЙЛПЕТРОЛЕУМ", далі за текстом - покупець (позивач), в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту, керуючись Постановою Кабінету Міністрів України № 1729 «Про забезпечення споживачів природним газом» від 27 грудня 2001 року, Законом України «Про ринок природного газу», Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015 року «Про затвердження Кодексу газотранспортної системи» уклали договір № 7-г(далі - договір), умовами якого визначено, що продавець зобов'язується передати покупцю для подальшої реалізації природний газ (надалі - газ) в обсягах і по ціні, що передбачені п. 2.4. та 4.1. цього договору, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.4 договору, обсяг природного газу за цим договором у квітні 2016 році (надалі звітний місяць) становить 2 600,000 тис.м3(два мільйона шістсот тисяч кубічних метрів) +/-10%.

Згідно з п. 3.1 договору, приймання-передача газу продавцем покупцю оформляється актами приймання - передачі, які є підставою для розрахунків.

Продавець зобов'язаний оформити та подати необхідні документи (номінації) до ПАТ «Укртрансгаз» з метою підтвердження передачі природного газу від продавця до покупця(п. 3.2.2 договору).

Умовами п. п. 4.1 та 4.2 договору передбачено, що ціна за 1000,00 м3 природного газу за цим договором, без витрат на транспортування, складає 4 416,67 грн. (чотири тисячі чотириста шістнадцять грн.67 коп.), крім того ПДВ - 20% - 883,33 грн. (вісімсот вісімдесят три грн. 33 коп.). Всього 5 300,00 грн. (п'ять тисяч триста грн. 00 коп.)

Загальна вартість газу складає 11 483 342,00 грн. (одинадцять мільйонів чотириста вісімдесят три тисячі триста сорок дві грн. 00 коп.), крім того ПДВ - 20% - 2 296 668,40 грн. (два мільйона двісті дев'яносто шість тисяч шістсот шістдесят вісім грн. 40 коп.). Сума договору складає 13 780 010,40 грн. (тринадцять мільйонів сімсот вісімдесят тисяч десять грн. 40 коп.).

Відповідно до п. 5.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця у такому порядку: 100% від загальної вартості планового обсягу природного газу не пізніше 15.05.2016 року; остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання-передачі природного газу повинен бути здійснений до 15-го травня 2016р.

Згідно з п. 10.1 договору, даний договір набирає чинності з 15 квітня 2016 р. і діє в частині поставки газу до 30 квітня 2016 р., а в частині проведення розрахунків за газ, до їх повного здійснення.

Крім того, судом досліджений договір № від 15.04.2016 на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу(далі-договір на зберігання), укладений між ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» (далі - виконавець, відповідач-2) та ТОВ «ГАЗОЙЛПЕТРОЛЕУМ» (далі-замовник, позивач), умовами якого сторони передбачили, що виконавець зобов'язується протягом строку, визначеного договором, зберігати в підземному сховищі газу (далі-ПСГ) природний газ(далі-газ), у тому числі страховий запас газу, переданий йому замовником, повернути замовнику газ у кількості, визначеній у договорі, а замовник зобов'язується внести плату за послуги із зберігання (закачування, зберігання, відбору) у встановлені договором строки.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 7-г від 15.04.2016 та договір № від 15.04.2016 як належні підстави, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача з відповідачем -1 та у позивача з відповідачем -2 взаємних цивільних прав та обов'язків.

Як свідчить, представлена до матеріалів справи, копія акту передачі-прийому обсягів природного газу (факт) від 30.04.2016, відповідач-1 передав, а позивач прийняв у квітні 2016 природний газ в обсязі 2 589 858,00 м3 за ціною 4 416,67 грн., крім того ПДВ - 20 % - 883,33 грн. Всього 5 300,00 грн. за 1000 куб. м., на загальну суму 13 726 257,76 грн.

Даний акт, а також договір купівлі-продажу природного газу з боку позивача підписано директором ОСОБА_4

Разом із тим, за твердженнями позивача підпис на договорі купівлі-продажу природного газу не є підписом особи, яка була уповноважена на укладання такого правочину установчими документами Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОЙЛПЕТРОЛЕУМ» на дату його підписання, тобто не є підписом ОСОБА_4, у зв'язку із чим договір купівлі-продажу природного газу має бути визнано судом недійсним.

Також, позивачем в позовній заяві зазначено, що останній не вчиняв дій, спрямованих на схвалення оскаржуваного правочину.

Крім того, як вважає позивач, наслідком оформлення оскаржуваного договору стало відображення відповідачем-2 у відповідному обліку природного газу.

Проте, на думку позивача, у зв'язку із недійсністю оскаржуваного договору, обліковувані обсяги мають розбіжності, які повинні бути усунуті відповідачем-2 шляхом зобов'язання його до вчинення відповідних дій у судовому порядку.

Зазначені обставини і стали підставами для звернення позивача до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу природного газу від 15.04.2016 № 7-г, а також про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» усунути розбіжності у частині обсягу прийнятого/переданого природного газу Товариством з обмеженою відповідальністю «Газойлпетролеум» за договором купівлі-продажу природного газу від 15.04.2016 № 7-г згідно з актом передачі-прийому обсягів природного газу (факт) від 30.04.2016.

В свою чергу відповідач-1 проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем було здійснено часткову оплату за природний газ на виконання оскаржуваного договору в сумі 72 000,00 грн. на розрахунковий рахунок відповідача-1, на доказ чого відповідач-1 надав копію платіжного доручення № 2 від 26.07.2016 та копію листа позивача № 425 від 27.07.2016, в якому останній уточнює призначення платежу, здійсненого згідно до зазначеного платіжного доручення, що в свою чергу, на думку відповідача-1, свідчить про наступне схвалення правочину.

Відповідач-2 також проти задоволення позову в частині позовних вимог, що стосуються останнього, заперечує, посилаючись на те, що Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» взагалі не є стороною оскаржуваного договору та окрім того, відповідач-2 не погоджував підписання акту передачі-прийому обсягів природного газу (факт) від 30.04.2016.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписом ст.638 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, за змістом п.3 ст.180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

За змістом п.2.6 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 Цивільного кодексу України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 Господарського кодексу України тощо).

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору №7-г від 15.04.2016 про купівлю-продаж, керуючись приписами чинного на момент укладання договору цивільного та господарського законодавства України, господарським судом було встановлено, що сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу природного газу, скріплено договір підписами посадових осіб та печатками сторін, а отже, за висновками суду, спірний правочин було вчинено.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст.203 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Як підставу для визнання договору № 7-г від 15.04.2016 недійсним, позивач вказує на те, що спірний договір зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОЙЛПЕТРОЛЕУМ» підписано не тією особою, яка була уповноважена на укладання такого правочину установчими документами останнього на дату його підписання.

В позовній заяві позивач зазначає, що договір купівлі-продажу природного газу № 7-г від 15.04.2016 підписано не ОСОБА_4, яка є директором позивача, та яка уповноважена статутом останнього(п. 10.12 статуту) на укладання будь-яких угод та інших юридичних актів від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОЙЛПЕТРОЛЕУМ», а іншою особою, що фактично призводить до порушення прав позивача.

Також позивач стверджує, що він не вчиняв дії, спрямовані на схвалення договору купівлі-продажу природного газу № 7-г від 15.04.2016.

Разом із тим, Господарський суд, спростовуючи вищенаведене зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Тож наведене свідчить, що представництво виникає, зокрема, з актів органу юридичної особи.

Згідно з п. 1 ст. 87 Цивільного кодексу України, для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 92 Цивільного кодексу України, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. (ст. 97 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Цивільного кодексу України, загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.

Пунктом 10.9 статуту позивача(редакція від 27.01.2016) визначено, що виконавчим органом товариства є директор товариства.

Директор товариства без довіреності діє від імені товариства, укладає будь-які угоди та інші юридичні акти, видає довіреності, представляє інтереси товариства у відносинах з вітчизняними та іноземними юридичними та фізичними особами(п.п. 1 п. 10.12 статуту).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 02.10.2012 року керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОЙЛПЕТРОЛЕУМ» є ОСОБА_4.

Як вбачається із оскаржуваного договору, в розділі 11, в якості особи, яка має повноваження до укладання зазначеного правочину від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОЙЛПЕТРОЛЕУМ» зазначено ОСОБА_4. Також, біля прізвища ОСОБА_4 міститься підпис, який скріплено печаткою позивача.

Разом із тим, позивач стверджує, що підпис, який міститься на договорі № 7-г від 15.04.2016 про купівлю-продаж природного газу не є підписом ОСОБА_4

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Отже, стаття 241 Цивільного кодексу України презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. Аналогічну правову позицію висловлено у постанові від 25.05.2016 Верховного Суду України по справі №6-2612цс15.

За приписами п. 3.4 ч. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Відповідно до п. 5.1 договору № 7-г, оплата за газ здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця у такому порядку: 100% від загальної вартості планового обсягу природного газу не пізніше 15.05.2016 року; остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання-передачі природного газу повинен бути здійснений до 15-го травня 2016р.

В матеріалах справи наявна копія платіжного доручення № 2 від 26.07.2016, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗОЙЛПЕТРОЛЕУМ» перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю «КАДЕ-РЕСУРС» відповідальному за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність від 02.03.2016 № 5 грошові кошти в сумі 72 000,00 грн. з призначенням платежу «За природний газ за договором № 7-г від 19/04/16 року в т.ч. ПДВ 20% 12 000,00 грн.»

Крім того, листом вих. № 425 від 27.07.2016 позивач уточнив призначення платежу, згідно до якого вірним є «Плата за природний газ за договором № 7-г від 15.04.2016 року в т.ч. ПДВ 12 000,00 грн.». Зазначений лист з боку позивача підписано директором товариства ОСОБА_4 без зауважень та заперечень.

Доказів повернення заявником означених коштів як помилково (безпідставно) отриманих матеріали справи не містять.

Таким чином, наведене вище у сукупності вказує на вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗОЙЛПЕТРОЛЕУМ» дій, які вказують на подальше схвалення договору №7-г від 15.05.2016 купівлі-продажу природного газу, що виключає у даному випадку можливість визнання вказаного договору недійсним з викладених у позовній заяві підстав.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, з огляду на те, що заявником так і не було доведено наявності достатніх підстав для визнання недійсним договору №7-г від 15.05.2016 купівлі-продажу природного газу, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОЙЛПЕТРОЛЕУМ».

Позовні вимоги щодо зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» усунути розбіжності у частині обсягу прийнятого/переданого природного газу Товариством з обмеженою відповідальністю «Газойлпетролеум» за договором купівлі-продажу природного газу від 15.04.2016 № 7-г згідно з актом передачі-прийому обсягів природного газу (факт) від 30.04.2016 підлягають залишенню без задоволення як похідні.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

03.05.2017

Суддя Спичак О.М.