РІШЕННЯ

21 квітня 2017 року Справа № 913/156/17

Провадження №33/913/156/17

За позовом першого заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Станично-Луганської районної ради Луганської області, смт. Станиця-Луганська Луганської області,

до відповідача-1 Коммунального підприємства Теплосервіс Станично-Луганського району, смт.Станиця-Луганська Луганської області

відповідача-2 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси, м.Дружківка Донецької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Вугільна компанія центр, м.Кіровоград

про визнання недійсними рішень замовника, визнання недійсним договору поставки

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

У засіданні брали участь:

від органу прокуратури: ОСОБА_2, прокурор відділу прокуратури Харківської області (посвідчення №028256 від 15.08.2014);

від позивача: представник не прибув;

від відповідача-1: ОСОБА_3, представник за довіреністю №295 від 13.01.2017;

від відповідача-2: представник не прибув;

від третьої особи: представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Перший заступник прокурора Луганської області звернувся до господарського суду Луганської області із позовом в інтересах держави в особі Станично-Луганської районної ради Луганської області до Коммунального підприємства Теплосервіс Станично-Луганського району та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси про визнання недійсними рішення уповноваженої особи з питань закупівель Комунального підприємства Теплосервіс Станично-Луганського району про відхилення тендерної пропозиції ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Вугільна компанія центр оформлене рішенням замовника про дискваліфікацію переможця №2 від 31.10.2016 року; рішення про визначення переможцем торгів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси, оформлене рішенням замовника про визначення переможця №2 від 04.11.2016 року; визнання недійсним договору поставки вугілля від 15.11.2016 №15/11-16, укладеного між Коммунальним підприємством Теплосервіс Станично-Луганського району та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси на суму 1199908,80 грн., припинивши його виконання на майбутнє.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 07.02.2017 призначено розгляд в судовому засіданні питання щодо підтвердження підстав представництва першого заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Станично-Луганської районної ради Луганської області з заявленими вимогами на 22.02.2017.

Ухвалою господарського суду від 22.02.2017 підтверджено підстави представництва першого заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Станично-Луганської районної ради Луганської області з заявленими вимогами, порушено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Вугільна компанія центр, розгляд справи призначено на 09.03.2017.

На обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор в позові та наданих додатково письмових поясненнях під час розгляду справи посилається на виявлені порушення допущені Коммунальним підприємством Теплосервіс Станично-Луганського району під час проведення процедури закупівлі вугілля, зокрема порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" щодо проведення процедури відкритих торгів, а саме: всупереч вимог ст.22 вказаного Закону не розроблення тендерної документації, не здійснення її публікації на веб-порталі Уповноваженого органу; натомість розміщення запиту для проведення закупівлі та проекту договору поставки через систему електронних закупівель, які не містять всіх передбачених ст.22 Закону критеріїв для тендерної документації; в порушення вимог ст.11 Закону замовником для проведення процедури закупівлі вугілля не було створено тендерний комітет або визначено уповноважену особу, проте під час проведення торгів уповноваженою особою протоколи не складалися, замовником лише опубліковані відповідні оспорювані рішення про дискваліфікацію та визнання переможцем, які підписані уповноваженою особою та погоджені директором підприємства; відповідачем порушено строки опубліковання на веб-порталі договору про закупівлю, який опубліковано лише 21.11.2016 (ст.10 Закону); відповідачем безпідставно відхилено найнижчу тендерну пропозицію з підстав не передбачених законодавством, а саме замовником прийнято рішення про дискваліфікацію переможця ТОВ Вугільна компанія центр від 31.10.2016 у звязку з тим, що він не є платником ПДВ, що не відповідає поданим учасником документів; за наявності вказаних порушень відповідачем безпідставно не було відмінено торги згідно ст.31 Закону.

Прокурор вказує також на те, що проведення замовником процедури закупівлі із допущенням вказаних порушень виключає можливість належної підготовки тендерних пропозицій учасниками, створює ризики необєктивного оцінювання пропозицій, порушує встановлені ст.3 Закону України "Про публічні закупівлі" принципи добросовісної конкуренції, відкритості, прозорості на всіх стадіях закупівель, принцип максимальної економії та ефективності, запобігання корупційним діям та зловживанням.

Крім того, оскільки процедура закупівлі вугілля проведена відповідачем з порушенням Закону України "Про публічні закупівлі", підлягає визнанню недійсним і договір поставки вугілля від 15.11.2016 №15/11-16, укладений між Коммунальним підприємством Теплосервіс Станично-Луганського району та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси за результатами процедури відкритих торгів, що обґрунтовано ст.207 ГК України, ст.ст.203, 215 ЦК України.

Також прокурор, посилаючись на вимоги ст.ст.36, 37 вказаного Закону, зазначає про те, що умови укладеного договору не відповідають змісту прийнятої пропозиції (у повідомленні замовника про намір укласти договір про закупівлю із переможцем торгів остаточну ціну пропозиції визначено 1 311 900 грн., однак в п.4.1 укладеного договору ціна складає 1 199 908 грн 80 коп.).

Станично-Луганська районна рада Луганської області в наданих письмових поясненнях заперечила проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що Комунальне підприємство Теплосервіс Станично-Луганського району згідно положень статуту та п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі" є самостійним субєктом господарювання, має ліцензію на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на договірних основах надає послуги з теплопостачання підприємствам, установам та організаціям Станично-Луганського району, крім того є підприємством, що здійснює господарську діяльність в окремих сферах господарювання, а тому враховуючи положення п.2 ч.4 ст.2 Закону України "Про публічні закупівлі" не порушувало процедуру та вимоги вказаного Закону, мало право проводити закупівлю вугілля без проведення процедури відкритих торгів згідно Закону, а здійснило закупівлю за прямим договором. Електронна система закупівель була використана відповідачем з метою відбору постачальника товару для укладення договору за оптимальним співвідношенням ціни та якості.

Крім того, позивач вказав на те, що в період з 01.01.2016 по теперішній час з районного бюджету відповідачу не здійснювалося виділення коштів для закупівлі вугілля.

Також в наданих поясненнях позивач просив справу розглядати за відсутності його представника, за наявними у справі матеріалами.

Суд враховує заявлене позивачем клопотання, та вважає за можливе здійснювати розгляд без участі представника позивача.

Оскільки позивачем не дотримано процедури, визначеної ст.22, 78 Господарського процесуального кодексу України, встановленої для відмови позивача від позову, подані позивачем заперечення не визнаються судом відмовою від позову, однак, враховуються під час розгляду справи саме як письмові пояснення.

Комунальне підприємство Теплосервіс Станично-Луганського району в наданому відзиві та додатково письмових поясненнях, заперечило доводи позовної заяви, зазначивши про безпідставність посилань прокурора на допущення відповідачами порушень вимог Закону України "Про публічні закупівлі", а тому просило відмовити в позові.

На обґрунтування власної правової позиції відповідач-1 послався на положення п.2 ч.4 ст.2 Закону України "Про публічні закупівлі", згідно якого дія Закону не поширюється на випадки, якщо предметом закупівлі є паливно-енергетичні ресурси для виробництва електричної енергії, теплової енергії, зокрема підприємствами, що здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання. Зазначена кваліфікація відповідає статусу відповідача-1 та предмету закупівлі. Відповідачем не проводилася закупівля вугілля в процедурі відкритих торгів згідно вказаного Закону, відповідно й тендерний комітет для проведення процедури не створювався.

Натомість відповідачем, який мав встановлене Законом право укласти прямий договір поставки, була використана електронна система закупівель виключно з метою відбору постачальника товару для укладення договору за найнижчою ціною та належною якістю. Пропозиція ТОВ Вугільна компанія центр, яке є платником ПДВ була відхилена з огляду на те, що до липня 2017 року підприємство було звільнено від його сплати, за таких обставин відповідач вважав, що пропозиція даного підприємства перестала бути найнижчою та визнав переможцем наступне підприємство за ціновою пропозицією. Пропозиції інших учасників не розглядалися, оскільки їх запропоновані ціни були вищими.

Крім того, відповідачем при прийнятті рішення було враховано відповідь Новоайдарського міжрайвідділу УСБУ України в Луганській області щодо співпраці з підприємствами-постачальниками вугілля, які за результатами аукціону були відібрані системою «Прозорро» (лист №63/35 від 02.11.2016), згідно якої з пяти заявлених підприємств лише ТОВ Донвуглересурси знаходиться в Переліку субєктів господарювання-одержувачів вугільної продукції відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. вих.№316 від 26.10.2016).

Оскільки дія Закону України "Про публічні закупівлі" не поширюється на порядок проведеної відповідачем закупівлі та укладеного договору, відсутні підстави для визнання недійсним договору поставки вугілля від 15.11.2016 №15/11-16, який було укладено сторонами у відповідності до вимог господарського та цивільного законодавства.

Також в додатково наданих письмових поясненнях представнник КП Теплосервіс Станично-Луганського району повідомив про те, що ТОВ Донвуглересурси листом від 07.03.2016 за вих.№50/1 звернулося до відповідача із пропозицією розірвати договір поставки №15/11 16 від 15.11.2016, оскільки ускладнився процес логістики товару, який поставляється, відбулося збільшення його ціни, тому ТОВ Донвуглересурси не в змозі забезпечити виконання поставок товару за договором. Враховуючи зазначене, сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 29.03.2017 до договору поставки №15/11 16 від 15.11.2016, якою припинено правовідносини за вказаним договором поставки, що також представник відповідача-1 просив суд врахувати.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси в наданих письмових поясненнях також заперечило доводи позовної заяви, посилаючись на відсутність порушень щодо проведеної закупівлі, просив залишити позов без задоволення, а розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача-2, яке судом було задоволено.

В наданих письмових поясненнях відповідач-2 зауважує про те, що оспорюваний договір було укладено у відповідності до ст.ст.626-632, 638 Цивільного кодексу України, враховуючи вимоги чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним. Також під час укладення оспорюваного договору відповідачем-2 було враховано, що контрагент відповідач-1 є за своїм статусом комунальним унітарним комерційним підприємством та здійснює господарську діяльність самостійно з метою отримання прибутку.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Вугільна компанія центр в наданих письмових поясненнях підтримало заявлені позовні вимоги, посилаючись на неправомірність відхилення його пропозиції з підстав того, що підприємство на час оцінки не є платником ПДВ. Третя особа вважає, що відповідачем було допущено порушення та не враховано, що у складі пропозиції підприємством на підтвердження його статусу платника НДВ було надано витяг №579 з реєстру платників податку на додану вартість та лист-пояснення від 20.10.2016 №6, згідно якого ТОВ Вугільна компанія центр на підставі п.п.44, 45 розділу Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово звільнено від сплати ПДВ.

В позовній заяві прокурором також було заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом заборони Коммунальному підприємству Теплосервіс Станично-Луганського району та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси виконувати зобовязання за договором від 15.11.2016 №15/11-16. На обґрунтування вказаного клопотання прокурор послався на те, що виконання зобовязань за спірним договором тягне за собою нераціональне використання бюджетних коштів та може ускладнити подальше виконання рішення суду.

Згідно ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Абзацами 1-3 п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову передбачено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглянувши клопотання, заявлене в позовній заяві, про застосування заходів забезпечення позову від 07.02.2017, суд дійшов висновку про відсутність належного обгрунтування необхідності застосування відповідних заходів. Судом було враховано, що предметом розгляду у даній справі є немайнові позовні вимоги щодо визнання недійсними рішень та договору поставки вугілля від 15.11.2016 №15/11-16, укладеного між Комунальним підприємством Теплосервіс Станично-Луганського району та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси на суму 1199908,80 грн., та припинення його виконання на майбутнє. Натомість згідно наданих пояснень відповідача, вказаний договір було укладено з метою можливості забезпечення опаленням, зокрема й обєктів соціальної сфери (навчальні та лікувальні заклади Станично-Луганського району) протягом поточного опалювального сезону.

Враховуючи те, що вжиття заходів щодо забезпечення позову є правом суду, і, при цьому, закон не містить точного переліку господарських спорів або обставин, за яких вживаються заходи для забезпечення позову, а також те, що прокурором не наведено належне обґрунтовання (обставини, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, з огляду на редакцію заявлених позовних вимог визнання договору недійсним та припинення зобовязань за ним на майбутнє; не надано доказів на підтвердження заявленого клопотання), враховуючи адекватність заходу до забезпечення позову та його відповідність вимогам, ухвалою господарського суду Луганської області від 29.03.2017 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування вказаних заходів до забезпечення позову.

Ухвалами господарського суду Луганської області від 09.03.2017, 29.03.2017, розгляд справи відкладався; за клопотанням прокурора та представника відповідача-1 ухвалою від 29.03.2017 строк розгляду спору продовжено на підставі ст.69 ГПК України на 15 днів, до 22.04.2017.

В судове засідання 21.04.2017 прибули лише прокурор та представник відповідача-1.

На електронну адресу суду від органу прокуратури надійшло клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України та повернення судового збору. В поданому клопотанні прокурор посилається на відсутність предмету спору з огляду на те, що доводи щодо допущених відповідачем-1 порушень вимог законодавства під час проведення відкритих торгів із закупівлі вугілля наводилися в позові з метою обґрунтування наявності підстав для визнання укладеного між сторонами договору поставки недійсним та припинення його виконання на майбутнє, а як було зясовано під час розгляду спору, між сторонами укладено додаткову угоду №1 від 29.03.2017, згідно якої сторони добровільно припинили правовідносини за вказаним договором.

Прокурор в судовому засіданні підтримав зазначене клопотання та просив припинити провадження у справі з підстав відсутності спору між сторонами.

З огляду на те, що прокурором не було належним чином оформлено відповідну заяву, згідно ст.80 ГПК України оригінал заяви не надано суду, суд не приймає до розгляду дане письмове клопотання отримане на електронну пошту. Крім того, з огляду на кількість та зміст заявлених позовних вимог, зокрема щодо визнання недійсним не лише укладеного між сторонами договору, а й рішень замовника, суд дійшов висновку щодо помилковості доводів прокурора про відсутність спору між сторонами та наявності підстав для припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України. За таких обставин, викладені прокурором обставини в направленому на електронну адресу клопотанні, враховуються судом як надані додаткові пояснення у справі.

Відповідач-1 надав додаткові письмові пояснення, в яких підтримав викладені раніше заперечення та просив відмовити в позові.

Позивач, відповідач-2 та третя особа не скористалися належними їм процесуальними правами згідно ст.22 ГПК України, не забезпечили участі своїх представників в судовому засіданні, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи.

Однак, позивачем на електронну адресу суду подано додаткові письмові пояснення, якими підтримано раніше викладені заперечення щодо відсутності порушень відповідачем положення Закону України "Про публічні закупівлі", з огляду на те, що його вимоги не поширюються на дані спірні правовідносини згідно п.2 ч.4 ст.2 вказаного Закону. Крім того, позивач зазначив, що отримане на електронну пошту клопотання від Прокуратури Луганської області про припинення провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, позивач підтримує, а також просить розглянути справу за відсутності його представника.

Від відповідача-2 також на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких відповідач просив залишити позов без задоволення, через неможливість забезпечити участь представника в судовому засіданні просив здійснити розгляду без його участі. Також підтвердив, що через ускладнення процесу логістики щодо поставки вугілля, що призводило до виникнення труднощів у виконанні договору, за таких обставин сторони погодили розірвати вказаний договір та уклади додаткову угоду №1 від 29.03.2017.

Судом враховується, що в поданих письмових поясненнях позивач та відповідач-2 просили здійснювати розгляд справи без участі їх представників, в матеріалах справи наявні правові позиції всіх учасників процесу, ухвалою суду від 12.04.2017 явка представників учасників процесу не визнавалась судом обовязковою, а обґрунтованих клопотань від учасників процесу про відкладення розгляду справи також не надходило.

У судовому засіданні 21.04.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача-1, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник прокурора Луганської області, звертаючись із відповідним позовом в інтересах держави в особі Станично-Луганської районної ради Луганської області, враховуючи вимоги ст.29 ГПК України та ст.23 Закону України Про прокуратуру, послався на те, що виявлені порушення під час проведення процедури відкритих торгів, проведеної Коммунальним підприємством Теплосервіс Станично-Луганського району щодо закупівлі вугілля, зокрема порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі",

можуть призвести до нераціонального та неефективного використання державних коштів, що не відповідатиме меті Закону України "Про публічні закупівлі" та не відповідають основним принципам, на підставі яких мають здійснюватися державні закупівлі.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, вищим органом управління Комунального підприємства Теплосервіс Станично-Луганського району є саме позивач, Станично-Луганська районна рада.

При вирішенні питання представництва прокурором інтересів держави в особі Станично-Луганської районної ради Луганської області судом враховано, що згідно положень статуту Коммунального підприємства Теплосервіс Станично-Луганського району в новій редакції, державну реєстрацію якої проведено 26.11.2015, останнє є субєктом господарювання, що утворене рішенням Станично-Луганської районної ради від 19.06.2007 № 15/4 (п.1.1. статуту).

За своїм статусом підприємство є комунальним унітарним комерційним підприємством (п.1.3. статуту).

Згідно п.1.4. статуту власником підприємства є територіальна громада Станично-Луганського району в особі Станично-Луганської районної ради. У своїй діяльності підприємство керується, зокрема, рішеннями Станично-Луганської районної ради (п.1.7. статуту).

Прокурор звертає увагу на те, що не дотримання вказаних вимог процедури державних закупівель, допущення відповідних порушень - унеможливлює раціональне та ефективне використання коштів зокрема територіальної громади, здатне спричинити істотну шкоди інтересам держави та територіальної громади, і відповідно порушує права Станично-Луганської районної ради, територіальної громади району, як засновника юридичної особи-замовника.

Відповідно до ст. 43 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до відання районних рад відноситься питання вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Станично-Луганська районна рада зареєстрована як юридична особа з організаційно-правовою формою - орган місцевого самоврядування, що підтверджується інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та не перебуває в процесі припинення.

Оскільки Станично-Луганською районною радою, як органом уповноваженим державою на здійснення повноважень у спірних відносинах, була допущена бездіяльність, прокурор з метою захисту інтересів держави звернувся до суду із позовом про визнання рішень замовника та укладеного між сторонами договору поставки недійсними.

Прокурор, звертаючись із відповідним позовом до суду послався на виявлені порушення допущені Комунальним підприємством Теплосервіс Станично-Луганського району, як замовником, під час проведення процедури відкритих торгів щодо закупівлі вугілля, а саме порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" .

Зокрема, всупереч вимог ст.22 вказаного Закону замовником не була розроблена тендерна документація, не здійснювалося її публікація на веб-порталі Уповноваженого органу; натомість було розміщено лише запит для проведення закупівлі та проект договору поставки через систему електронних закупівель, які не містять всіх передбачених ст.22 Закону критеріїв для тендерної документації; в порушення вимог ст.11 Закону замовником для проведення процедури закупівлі вугілля не було створено тендерний комітет або визначено уповноважену особу, проте під час проведення торгів уповноваженою особою протоколи не складалися, замовником лише опубліковані відповідні оспорювані рішення про дискваліфікацію та визнання переможцем, які підписані уповноваженою особою та погоджені директором підприємства; відповідачем порушено строки опубліковання на веб-порталі договору про закупівлю, який опубліковано лише 21.11.2016 (ст.10 Закону); відповідачем безпідставно відхилено найнижчу тендерну пропозицію з підстав не передбачених законодавством, а саме замовником прийнято рішення про дискваліфікацію переможця ТОВ Вугільна компанія центр від 31.10.2016 у звязку з тим, що він не є платником ПДВ, що не відповідає поданим учасником документів; за наявності вказаних порушень відповідачем безпідставно не було відмінено торги згідно ст.31 Закону.

Прокурор вказує також на те, що проведення замовником процедури закупівлі із допущенням вказаних порушень виключає можливість належної підготовки тендерних пропозицій учасниками, створює ризики необєктивного оцінювання пропозицій, порушує встановлені ст.3 Закону України "Про публічні закупівлі" принципи добросовісної конкуренції, відкритості, прозорості на всіх стадіях закупівель, принцип максимальної економії та ефективності, запобігання корупційним діям та зловживанням. Оскільки процедура закупівлі вугілля була проведена із порушенням Закону України "Про публічні закупівлі", підлягає визнанню недійсним і договір поставки вугілля від 15.11.2016 №15/11-16, укладений між сторонами на підставі ст.207 ГК України, ст.ст.203, 215 ЦК України.

Позивач, а також відповідачі заперечили проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених вище у наданих відзивах та письмових поясненнях, зокрема посилаючись на помилковість висновків органу прокуратури, не врахування положень п.2 ч.4 ст.2 Закону України "Про публічні закупівлі", згідно якого дія Закону не поширюється на випадки, якщо предметом закупівлі є паливно-енергетичні ресурси для виробництва електричної енергії, теплової енергії, зокрема підприємствами, що здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання. Оскільки зазначена кваліфікація відповідає статусу відповідача-1 та предмету закупівлі, останнім не проводилася закупівля вугілля в процедурі відкритих торгів згідно вказаного Закону, відповідно й тендерний комітет для проведення процедури не створювався, а вимоги Закону на спірні правовідносини сторін не розповсюджуються.

Матеріали справи свідчать про те, що КП Теплосервіс Станично-Луганського району з метою відбору постачальника товару для укладення договору купівлі вугілля за належною якістю та ціною, використано електронну систему закупівель, зокрема використано авторизовану інформаційно-телекомунікаційну систему за адресою http://zakupki.prom.ua, враховуючи укладений з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Закупки.пром.уа» (адміністратором) договір №24/06-16 від 24.06.2016 про використання авторизованого електронного майданчика.

07 жовтня 2016 року було розміщено оголошення про закупівлю вугілля шляхом проведення аукціону з загальною очікуваною вартістю 1 606 000 грн. з ПДВ (3650 грн за одну тонну з ПДВ) з доставкою в смт. Станиця Луганська, обсяг поставки 440 тон.

Як вбачається з матеріалів, відповідачем-1 були заповнені та розміщені оголошення із назвою про проведення відкритих торгів (хоча сама процедура закупівлі товару шляхом відкритих торгів не проводилася), та запит для проведення закупівлі через систему електронних закупівель, в якому надавалася інформація про предмет закупівлі, вимоги, що ставляться до товару (згідно додатку №1 до запиту) та форма цінової пропозиції (додаток №2 до запиту) та проект договору (т.1 а.с. 18-28).

Подача пропозицій за розміщеним оголошенням здійснювалось до 22 жовтня 2016 року. Аукціон відбувся 24 жовтня 2016 року.

За результатами аукціону система оцінила пропозиції пяти підприємств та упорядкувала їх за ціною в порядку її збільшення: ТОВ «Вугільна компанія Центр» із пропозицією 1 221 880 грн. без ПДВ, ТОВ «Донвуглересурси» із пропозицією 1 319 900 грн з ПДВ, ТОВ «Волноваська паливно-енергетична компанія» - 1 320 000 грн з ПДВ, ТОВ «Євроальянс ЛТД» - 1 539 560 грн з ПДВ, ПП «Камерон» - 1 540 000 грн з ПДВ (т.1, а.с.28, 37-38).

Найменшою система визначила пропозицію ТОВ «Вугільна компанія Центр» із пропозицією 1221880 грн. без ПДВ. Другою стала пропозиція ТОВ «Донвуглересурси» із пропозицією 1319900 грн.

Як зазначає відповідач-1, останній, розглянувши надані підприємствами документи, дійшов висновку про те, що ТОВ «Вугільна компанія Центр», яке є за своїм статусом платником ПДВ (надано витяг №579 з реєстру платників податку на додану вартість та лист-пояснення від 20.10.2016 №6), однак на час проведення оцінки пропозиції та до липня 2017 року на підставі п.п.44, 45 розділу Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово звільнено від сплати ПДВ. Таким чином, за висновком відповідача, пропозиція даного підприємства перестає бути найнижчою. Оскільки відповідач є платником податку на додану вартість, особлива увага приділялася відповідності постачальника зазначеній вимозі, що як пояснює відповідач - в разі відсутності у постачальника статусу платника ПДВ, тягар його сплати (додатково 20% вартості товару) було б покладено на відповідача. За таких обставин, як зазначає відповідач враховуючи необхідність оплати ПДВ, кінцева пропозиція ТОВ «Вугільна компанія Центр» разом з ПДВ складала б 1 425 526,66 грн, що є більшою на 105626,66 грн, ніж було запропоновано постачальником - ТОВ «Донвуглересурси» (1319900 грн).

Крім того, відповідачем при прийнятті рішення було враховано відповідь Новоайдарського міжрайвідділу УСБУ України в Луганській області щодо співпраці з підприємствами-постачальниками вугілля, які за результатами аукціону були відібрані системою «Прозорро» (лист №63/35 від 02.11.2016), згідно якої з пяти заявлених підприємств лише ТОВ Донвуглересурси знаходиться в Переліку субєктів господарювання-одержувачів вугільної продукції відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, вих.№316 від 26.10.2016).

Враховуючи вказані обставини, пропозиція ТОВ «Вугільна компанія Центр» була відхилена відповідачем-1, про що прийнято 31.10.2016 рішення замовника про дискваліфікацію переможця №2 (т.1, а.с.29).

Відхиливши 31.10.2016 першу пропозицію, відповідачем-1 було прийнято наступну найменшу за ціною, яка була надана ТОВ «Донвуглересурси» на загальну суму 1319900 грн. з ПДВ (2999,77 за одну тонну з ПДВ), що було оформлено рішенням замовника про визначення переможця №2 від 04.11.2016, та розміщено повідомлення про намір укласти договір (т.1, а.с.30, 31).

Після цього, дотримавшись 10-денного терміну, передбаченого для оскарження результатів аукціону, КП Теплосервіс Станично-Луганського району 15 листопада 2016 року укладено з ТОВ «Донвуглересурси» договір поставки №15/11 16 від 15.11.2016 та розмістили його на сайті 21 листопада 2016 року, в межах 10-денного терміну з дати підписання договору, встановленого регламентом авторизованої інформаційно-телекомунікаційної системи (т.1, а.с.32-37).

Згідно умов укладеного між сторонами договору, постачальник (відповідач-2) зобовязувався передати у власність покупця (відповідач-1), а останній оплатити вугільну продукцію у відповідності до визначеного сторонами графіку та обсягів поставки.

Згідно п.4.1. договору та специфікації до договору ціна була визначена в сумі 1199908,80 грн. з ПДВ (2999,77 грн. за одну тонну з ПДВ).

Поставка вугільної продукції мала здійснюватися протягом листопада 2016 року квітня 2017 року всього 400 тон (п.3.1. договору).

В п.5.1. договору сторони погодили, що оплата за товар здійснюється протягом 5 робочих днів з дня отримання товару, по банківських реквізитах постачальника, вказаних в договорі в національній валюті, в безготівковому порядку на підставі предявлених постачальником рахунків шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Згідно п.9.1. договору строк дії договору встановлений сторонами до 01.05.2017.

21.11.2016 КП Теплосервіс Станично-Луганського району було розміщено звіт про результати проведення процедури закупівлі (т.1, а.с.37-38).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам сторін, суд виходить з наступного.

Закон України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015, який набрав чинності та введений в дію з 1 квітня 2016 року, зокрема для центральних органів виконавчої влади та замовників, що здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Згідно положень ч.1 ст.2 цей Закон застосовується:

- до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень;

- до замовників, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 1 мільйон гривень, а робіт - 5 мільйонів гривень.

Під час здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених цим Законом, та можуть використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору.

У разі здійснення закупівель товарів, робіт і послуг без використання електронної системи закупівель, за умови, що вартість предмета закупівлі дорівнює або перевищує 50 тисяч гривень та є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому цієї частини, замовники обовязково оприлюднюють звіт про укладені договори в системі електронних закупівель відповідно до статті 10 цього Закону.

Частиною 2 ст.2 Закону передбачено, що умови, порядок та процедури закупівель товарів, робіт і послуг можуть установлюватися або змінюватися виключно цим Законом та/або Законом України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", крім випадків, передбачених цим Законом.

Суд звертає увагу на те, що в ч.4 ст.2 вказаного Закону законодавцем наведені виключення, згідно яких дія цього Закону для замовників, які провадять діяльність в окремих сферах господарювання, додатково не поширюється на випадки, якщо предметом закупівлі є, зокрема: паливно-енергетичні ресурси для виробництва електричної, теплової енергії, проведення геологічного вивчення родовищ корисних копалин (у тому числі неопромінених паливних елементів (твелів) для ядерних реакторів) (п.2 ч.4 ст.2 Закону України "Про публічні закупівлі").

Згідно умов укладеного між сторонами договору поставки предметом закупівлі було вугілля камяне марки АС 6-12мм.

Перелік паливно-енергетичних ресурсів наведено, зокрема в розділі III в Законі України «Про затвердження Загальнодержавної програми розвитку мінерально-сировинної бази України на період до 2030 року» від 21.04.2011.

Отже, згідно предмету закупівлі, визначеного умовами п.2 ч.4 ст.2 вказаного Закону, вугілля камяне (предмет закупівлі відповідача-1) підпадає під зазначений випадок.

Наразі для правильної кваліфікації спірних правовідносин сторін необхідно визначити статус відповідача-1 та чи належить він до замовників, які провадять діяльність в окремих сферах господарювання.

Судом враховуються надані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України розяснення, викладені в листах Щодо здійснення закупівель замовниками за вих.№3302-06/12875-06 від 29.04.2016, та Щодо здійснення закупівель замовниками, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання за вих..№3302-06/13747-07 від 12.05.2016.

Згідно з п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі" замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх обєднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак:

- юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів;

- органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи;

- у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.

До замовників також належать юридичні особи та/або субєкти господарювання, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання та відповідають хоча б одній з таких ознак:

- органам державної влади, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування належить частка у статутному капіталі субєкта господарювання в розмірі більше ніж 50 відсотків або такі органи володіють більшістю голосів у вищому органі субєкта господарювання чи правом призначати більше половини складу виконавчого органу або наглядової ради субєкта господарювання;

- наявність спеціальних або ексклюзивних прав.

Діяльністю в окремих сферах господарювання є діяльність, що здійснюється в одній або декількох з таких сфер, визначених у п.4 ч.1 ст.1 Закону, виходячи зі змісту Закону. У відповідності до переліку, наведеному у п.4 ч.1 ст.1 Закону - забезпечення виробництва, транспортування та постачання теплової енергії є діяльністю, що здійснюється в окремих сферах господарювання.

Згідно наданих пояснень представником відповідача-1, метою закупівлі вугілля є його використання останнім в якості палива для твердопаливних котлів, за допомогою яких виробляється теплова енергія для опалення об'єктів, зокрема соціальної сфери (навчальні та лікувальні заклади Станично-Луганського району: 17 навчальних закладів (школи та дитячі садочки) та 3 лікувальних заклади (лікарні та фельдшерсько-акушерський пункт), а також надання відповідних послуг з теплопостачання іншим споживачам - структурним підрозділам ПАТ «Укртелеком», ПАТ «Укрзалізниця» та Луганського обласного краєзнавчого музею.

Послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються відповідачем-1 споживачам на комерційній основі, на підставі укладених договорів із споживачами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Станично-Луганської районної ради №15/4 від 15.06.2007 створено КП Теплосервіс Станично-Луганського району.

Згідно положень п.1.3. статуту відповідача-1, останній за своїм статусом є комунальним унітарним комерційним підприємством.

Метою створення підприємства є задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення господарської діяльності, спрямованої на досягнення економічних і соціальних результатів та отримання прибутку (п.2.1. статуту).

У відповідності до рішення виконавчого комітету Станичнолуганської селищної ради №249 від 14.08.2007 виконавцем послуг в смт. Станиця Луганська з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, зокрема було визначено Комунальне підприємство Теплосервіс Станично-Луганського району.

Як вже зазначалося, згідно п.4 ч.1 ст.1 вказаного Закону - забезпечення виробництва, транспортування та постачання теплової енергії є діяльністю, що здійснюється в окремих сферах господарювання.

Право на здійснення даного виду діяльності відповідача-1 підтверджується:

- визначеними в п. 2.2. статуту Комунального підприємства «Теплосервіс Станично-Луганського району» видами діяльності, а також в наданій копії довідки зі статуправління;

- ліцензією №579733 на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, яка видана 02.11.12 Луганською обласною державною адміністрацією;

Відповідними доказами здійснення даної діяльності, зокрема на комерційній основі, є долучені відповідачем до матеріалів справи копії договорів про надання послуг з теплопостачання, які укладені з підприємствами, установами та організаціями Станично-Луганського району, з іншої сторони.

Крім того, прокурором надано копію листа Управління Державної казначейської служби України у Станично-Луганському районі Луганської області від 11.04.2017 за вих.№03-11/228, яким підтверджено, що протягом 2016-2017 років відповідач-1 не отримував бюджетних призначень та фінансування з районного бюджету Станично-Луганського району, або бюджетів інших рівнів. В грудні 2016 року КП Теплосервіс Станично-Луганського району було вилучене з Мережі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів місцевого бюджету, реєстраційний рахунок закритий в січні 2017 року, рух коштів на цьому рахунку протягом 2016-2017 років відсутній.

Отже відповідач-1 не є розпорядником або одержувачем бюджетних коштів, що також підтверджується даними, наведеними в долучених листах голови Станично-Луганської районної ради №53 від 21.02.2017 та управління ДКС України у Станично-Луганському районі луганської області від 15.02.2017 №03-11/101.

Виконання договору поставки вугілля від 15.11.2016 №15/11-16 здійснювалося за рахунок власних коштів підприємства, які останнє отримує як прибуток від споживачів, зокрема за укладеними договорами про надання послуг з теплопостачання.

За таких обставин, Комунальне підприємство Теплосервіс Станично-Луганського району відповідає ознакам підприємства, що згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону здійснює діяльність в окремій сфері господарювання.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі", дія цього Закону для замовників, які провадять діяльність в окремих сферах господарювання, додатково не поширюється на випадки, якщо предметом закупівлі є паливно-енергетичні ресурси для електричної, теплової енергії, що також відповідає визначенню предмету (вугілля камяного), що придбавався відповідачем у відповідності до укладеного договору поставки.

Згідно розяснень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, викладених в листі Щодо здійснення закупівель замовниками, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання за вих..№3302-06/13747-07 від 12.05.2016, юридичні особи та/або суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, встановлених Законом, самостійно визначають наявність хоча б однієї з передбачених Законом ознак та приналежність до замовників у розумінні абзацу пятого пункту 9 частини першої статті 1 Закону.

Таким чином, у разі якщо юридичні особи та/або субєкти господарювання здійспюіоть діяльність в окремих сферах господарювання, встановлених Законом та одночасно відповідають хоча б одній з ознак, визначених у абзацах шостому та сьомому пункту 9 частини першої статті 1 Закону, то такі субєкти є замовниками у розумінні абзацу пятого пункту 9 частини першої статті 1 Закону та мають здійснювати закупівлі з дотриманням вимог цього Закону

При цьому, у разі якщо юридичні особи та/або субєкти господарювання здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, встановлених Законом, але не відповідають жодній з ознак, визначених цим Законом, то такі субєкти не є замовниками у розумінні абзацу пятого пункту 9 частини першої статті 1 Закону.

Крім того, у разі якщо замовник, який здійснює діяльність в окремих сферах господарювання, встановлених Законом та одночасно відповідає хоча б одній з ознак, визначених абзацами шостим та сьомим пункту 9 частини першої статті 1 Закону одночасно є замовником відповідно до абзацу першого пункту 9 частини першої статті 1 Закону, то такий субєкт керується вартісними межами, визначеними абзацом третім частини першої статті 2 Закону та випадками, на які додатково не поширюється дія цього Закону, встановленими частиною четвертою статті 2 Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості доводів позивача та відповідачів з приводу статусу КП Теплосервіс Станично-Луганського району та предмета закупівлі, враховуючи які відповідно до п.2 ч.4 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі", дія цього Закону на спірні правовідносини сторін не поширюється. А тому відповівдач-1 мав право укласти прямий договір поставки вугілля без проведення визначених Законом України "Про публічні закупівлі" процедур.

Надані пояснення учасниками та наявні матеріали свідчать про те, що відповідачем-1 а ні процедура відкритих торгів, а на інша згідно вимог Закону, на який посилається прокурор не проводилася. Однак, електронна система закупівель була використана КП Теплосервіс Станично-Луганського району для підбору постачальника вугілля та укладення договору за оптимальним співвідношенням ціни та якості.

Оскільки прокурором вказані доводи не спростовано, суд визнає помилковими посилання останнього на допущені відповідачем порушення Закону України "Про публічні закупівлі" в частині не дотримання встановлених строків та порядку проведення процедури відкритих торгів.

Суд визнає також безпідставними посилання прокурора на порушення відповідачем ст.ст.8, 11 Закону України "Про публічні закупівлі", наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 30.03.2016 №557 «Про затвердження Примірного положення про тендерний комітет або уповноважену особу (осіб)», щодо не створення замовником для проведення процедури закупівлі вугілля тендерного комітету або визначення уповноваженої особи, якою б приймалися відповідні рішення під час процедури проведення відкритих торгів, з огляду на те, що відповідачем не проводилася процедура відкритих торгів, а вимоги Закону України "Про публічні закупівлі", встановлені для проведення процедур закупівель не поширюються на підставі п.2 ч.4 ст.2 вказаного Закону на проведену відповідачем закупівлю вугілля.

Як вбачається, прокурор, посилаючись на вимоги ст.ст.36, 37 Закону України "Про публічні закупівлі", зазначає про те, що умови укладеного договору не відповідають змісту прийнятої пропозиції (у повідомленні замовника про намір укласти договір про закупівлю із переможцем торгів остаточну ціну пропозиції визначено 1 311 900 грн., однак в п.4.1 укладеного договору ціна складає 1 199 908 грн 80 коп.), що також є підставою для визнання такого договору недійсним.

Частино 4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

Договір про закупівлю є нікчемним у разі, зокрема, його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону (ч.1 ст.37 Закону).

Дослідивши обставини справи, суд не може погодитися із доводами прокурора, враховуючи наступне.

Дійсно, згідно п.4.1. укладеного між сторонами договору ціна поставки була визначена в сумі 1199908,80 грн. з ПДВ за поставку 400 тон вугільної продукції (2999,77 грн. за одну тонну з ПДВ), тобто загальна ціна договору менша, ніж було зазначено в первісній пропозиції відповідача-2 (1319900 грн з ПДВ за 440 тон продукції).

Однак, як було встановлено, ціна за одиницю товару (вартість тонни вугільної продукції що поставляється) лишилась незмінною (2999,77 грн. за одну тонну з ПДВ).

Судом враховуються пояснення відповідача-1 щодо зміни загальної ціни поставки, на яку було укладено договір, враховуючи зменшення кількості продукції що поставляється. Наразі сторонами враховано, що подаючи оголошення з метою обрання постачальника потреба відповідача у відповідному обсягу вугілля була розрахована на період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року. Однак, оскільки договір поставки було укладено сторонами в середині листопада 2016 року, обсяг вугілля, відповіно сума договору були зменшені внаслідок зникнення потреби в поставці вугілля в жовтні 2016 року в обсязі 40 тонн, та було погоджено сторонами поставку вугілля в кількості 400 тон, а не 440 тон.

Крім того, п.3.1. договору сторони передбачили можливість коригування обсягів поставки вугілля з відповідною зміною загальної суми договору.

Дослідивши обставини справи, суд погоджується із доводами прокурора та вважає помилковим висновок відповідача-1 про відхилення цінової пропозиції ТОВ «Вугільна компанія Центр» з підстав відсутності у останнього статусу платника платників податку на додану вартість, з огляду на те, що останнім були надані відповідні документи на підтвердження свого статусу, а також лист, яким підтверджено, що на час проведення оцінки пропозиції та до липня 2017 року на підставі п.п.44, 45 розділу Перехідних положень Податкового кодексу України підприємство тимчасово звільнено від сплати ПДВ. Зазначене було помилково оцінено відповідачем як додатковий тягар та фактичне збільшення ціни пропозиції, враховуючи ПДВ.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем при прийнятті рішення було також враховано відповідь Новоайдарського міжрайвідділу УСБУ України в Луганській області щодо співпраці з підприємствами-постачальниками вугілля, які за результатами аукціону були відібрані системою «Прозорро» (лист №63/35 від 02.11.2016), згідно якої з пяти заявлених підприємств лише ТОВ Донвуглересурси знахолося в Переліку субєктів господарювання-одержувачів вугільної продукції відповідно до Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, вих.№316 від 26.10.2016).

Судом враховується, що відповідач з метою укладення договору поставки вугілля у відповідності до вимог Цивільного та Господарського кодексів України, без проведення процедури публічної закупівлі, скористався електронною системою для підбору постачальника, за оптимальним співвідношенням якості та ціни, визначив пропозицію на власний розсуд, виходячи виключно із виробничої потреби підприємства та відповідних гарантій реалізації такої пропозиції на практиці (реальної можливості постачання вугілля обраним контрагентом).

З приводу заявленої прокурором позовної вимоги про визнання недійсним договору поставки вугілля від 15.11.2016 №15/11-16, укладеного між Коммунальним підприємством Теплосервіс Станично-Луганського району та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси на суму 1199908,80 грн., припинивши його виконання на майбутнє, суд зазначає наступне.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 2.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача, а в даному випадку на прокурора.

Як вбачається із позову та наданих додатково пояснень, підставою для визнання недійсним вказаного договору прокурор зазначає допущені відповідачем-1 порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" під час проведення процедури відкритих торгів.

Разом з тим, як було встановлено судом, відповідач-1 не проводив процедуру закупівлі шляхом проведення відкритих торгів. Крім того, відповідно до п.2 ч.4 ст. 2 Закону України "Про публічні закупівлі", дія цього Закону на спірні правовідносини сторін (з огляду на статус відповідача-1 та предмет закупівлі) не поширюється.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що зобовязання за договором виконувалися сторонами належним чином, зокрема було поставлено вугілля на загальну суму 275799,04 грн, розрахунки також були проведені між сторонами, що підтверджується наданими відповідачем-1 документами (копії платіжних доручень та товарно-транспортних накладних, видаткових накладних ).

Однак, під час розгляду спору, 07 березня 2017 року ТОВ «Донвуглересурси» листом за вих. №50/1 звернулося до відповідача-1 з проханням розірвати договір поставки №15/11-16 від 15.11.2016 року у зв'язку з неможливістю виконання постачальником власних зобовязань, з огляду на ускладнення умов доставки вугілля, збільшення витрат.

В подальшому, 29.03.2017 між Коммунальним підприємством Теплосервіс Станично-Луганського району та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси укладено додаткову угоду №1 до договору поставки вугілля від 15.11.2016 №15/11-16, за умовами якої сторони припинили зобовязання за договором, а саме погодили вважати договір поставки вугілля від 15.11.2016 №15/11-16 таким, що втратив чинність.

Наразі судом враховується, що сторонами було добровільно припинено зобовязання за оспорюваним договором.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в наданому суду на електронну пошту клопотанні про припинення провадження у справі прокурор сам зазначає про відсутність предмету спору з огляду на те, що доводи щодо допущених відповідачем-1 порушень вимог законодавства під час проведення відкритих торгів із закупівлі вугілля наводилися в позові з метою обґрунтування наявності підстав для визнання укладеного між сторонами договору поставки недійсним та припинення його виконання на майбутнє, а як було зясовано під час розгляду спору, між сторонами укладено додаткову угоду №1 від 29.03.2017, згідно якої сторони добровільно припинили правовідносини за вказаним договором.

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що прокурором не доведено підстав заявлених позовних вимог та не спростовано доводів позивача та відповідачів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними рішення уповноваженої особи з питань закупівель Комунального підприємства Теплосервіс Станично-Луганського району про відхилення тендерної пропозиції ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Вугільна компанія центр оформлене рішенням замовника про дискваліфікацію переможця №2 від 31.10.2016 року; рішення про визначення переможцем торгів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси, оформлене рішенням замовника про визначення переможця №2 від 04.11.2016 року; визнання недійсним договору поставки вугілля від 15.11.2016 №15/11-16, укладеного між Коммунальним підприємством Теплосервіс Станично-Луганського району та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси на суму 1199908,80 грн., припинивши його виконання на майбутнє. За таких обставин в задоволенні позовних вимог до відповідача-1 та відповідача-2 слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відмовою судом у позові, витрати зі сплати судового збору за подання позову та розгляд клопотання про забезпечення позову, покладаються на прокурора.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. В позові першого заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Станично-Луганської районної ради Луганської області до Коммунального підприємства Теплосервіс Станично-Луганського району, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси, про визнання недійсними рішення уповноваженої особи з питань закупівель Комунального підприємства Теплосервіс Станично-Луганського району про відхилення тендерної пропозиції ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Вугільна компанія центр оформлене рішенням замовника про дискваліфікацію переможця №2 від 31.10.2016 року; рішення про визначення переможцем торгів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси, оформлене рішенням замовника про визначення переможця №2 від 04.11.2016 року; визнання недійсним договору поставки вугілля від 15.11.2016 №15/11-16, укладеного між Коммунальним підприємством Теплосервіс Станично-Луганського району та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донвуглересурси на суму 1199908,80 грн., припинивши його виконання на майбутнє, відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на прокурора.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.04.2017.

Суддя О.В. Драгнєвіч