РІШЕННЯ

10 травня 2017 рокуСправа № 921/54/17-г/10
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерне товариство "Укртелеком", бульвар Т. Шевченка, 18, м. Київ, в особі Тернопільської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", вул. Чорновола, 1, м. Тернопіль

до відповідача ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації, вул. Незалежності, 19, смт. Гусятин, Тернопільська область

про cтягнення заборгованості в сумі 334 174,37 грн.

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_2 юрисконсульта, довіреність № 1083 від 12.12.16 р.

Відповідача: не прибув

В порядку ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

В судовому засіданні 10.04.2017 представникам сторін розяснювались процесуальні права і обовязки передбачені ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", в особі Тернопільської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації про cтягнення заборгованості в сумі 334 174 грн 37 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по відшкодуванню витрат за надання позивачем телекомунікаційних послуг на пільгових умовах громадянам смт. Гусятин та Гусятинського району Тернопільської області у грудні місяці 2015 р. та протягом січня-листопада місяця 2016 р.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено: копію реєстру дебіторської заборгованості станом на 01.01.2016; розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг громадянам смт. Гусятин та Гусятинського району за грудень місяць 2015 р. та за період з січня місяця по листопад місяць 2016 р.; копії супровідних листів про направлення звітів, із доказами отримання таких відповідачем; лист Міністерства фінансів України від 31.08.2016 №31-09010-16-16/24984, а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Розгляд справи, призначений вперше ухвалою суду від 26.01.2017 (суддя Півторак М.Є.) на 10:00 год. 17.02.2017, в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на 15:15 год. 07.03.2017.

В той же час, 23.02.2017 рішенням Вищої ради правосуддя № 307/0/15-17 "Про звільнення ОСОБА_3 з посади судді господарського суду Тернопільської області у відставку" суддю Господарського суду Тернопільської області Півторака Михайла Євстахійовича звільнено з посади судді Господарського суду Тернопільської області у звязку з поданням заяви про відставку.

Згідно з п. 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматичного розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату, що додається до матеріалів справи.

06 березня 2017 року Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Тернопільської області, відповідно до пункту 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 921/54/17-г/10, за результатами якого суддею у даній справі визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою суду від 07.03.2017 справу № 921/54/17-г/10 прийнято до провадження суддею Гирилою І.М. та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 9:15 год. 22.03.2017, яке, в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на 12:00 год. 10.04.2017 з підстав, викладений у відповідній ухвалі суду. В судових засіданнях 10.04.2017 та 24.04.2017, в порядку ч. 3 ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 12:20 год. 10.04.2017 та, відповідно, до 10:30 год. 10.05.2017 з підстав, викладених у відповідних формулярах (протоколах) судових засідань, про що повноважних представників сторін було повідомлено під розписки (в матеріалах справи).

ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Гусятинської РДА у відзиві на позовну заяву за №05-32/162 від 20.01.2017 в задоволенні позову Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" про стягнення боргу в розмірі 334 174,37 грн просило відмовити. Зокрема, зазначало, що для ОСОБА_1 у 2015 році обсяг затвердженої місцевими бюджетами з Державного бюджету субвенції на користування послугами звязку становив 400 тис. грн, при потребі 430 тис. грн. Станом на 01.01.2016 ОСОБА_1 у 2015 році нараховано пільг на 370,1 тис. грн, при цьому виплачено 368,6 тис. грн. Борг, що не надійшов з Державного бюджету становить 3 488,75 тис. грн. Для забезпечення надання пільг з послуг звязку жителям району 08.02.2016 ОСОБА_1 зверталося до Гусятинської РДА, Гусятинської РР, фінансового управління РДА з відповідними листами про виділення коштів з районного бюджету у 2016 році в розмірі 480 тис. грн, з врахуванням заборгованості минулих років. Однак, жодних дій не вчинено, необхідні кошти ОСОБА_1 не виділено. Окрім того, вважало, що оскільки у 2016 році субвенція з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання, зокрема, пільг з послуг звязку Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не передбачена, підстави для нарахування позивачем боргу в розмірі 330 685 грн 62 коп. відсутні.

Поряд із цим, в судове засідання 24.04.2017 повноважний представник ОСОБА_1 надав доповнення до відзиву на позов за №01-10/1028 від 18.04.2017, згідно якого позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані позивачем телекомунікаційні послуги на пільгових умовах за грудень місяць 2015 р. в сумі 3 488,75 грн визнав в повному обсязі. В задоволенні решти частини позову просив відмовити за безпідставністю.

Також, звертався до суду із письмовою заявою за №01-10/1027 від 18.04.2017, підтриманою його повноважним представником в судовому засіданні 24.04.2017, про залучення співвідповідача. Зокрема, просив суд залучити до участі у даній справі Гусятинську районну раду в якості третьої сторони на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В судове засідання 10.05.2017 повноважний представник відповідача не прибув. Поряд із цим, звернувся до суду із клопотанням (факсограма) за №01-10/1169 від 03.05.2017 (вх. №10460 від 10.05.2017) про перенесення судового засідання, призначеного на 10:30 год. 10.05.2017 на будь-яку іншу дату, у звязку із непередбачуваними обставинами скап-нарада з питань перерахунків субсидій у голови РДА. Окрім того, 04.05.2017 на адресу суду надійшло доповнення до заперечення на позов за №01-10/1154 від 03.05.2017 (факс за вх. №10292), згідно якого ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Гусятинської РДА частково визнає позов ПАТ "Укртелеком", в особі ТФ ПАТ "Укртелеком", зокрема в частині відшкодування позивачу 3 488,75 грн витрат за надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах у грудні 2015 року.

Також, на виконання вимог суду, викладених у формулярі (протоколі) судового засідання від 24.04.2017, надав уточнення до заяви про залучення співвідповідача №01-100/1027 від 18.04.2017. Зокрема, звернувся до суду із заявою за №01-10/1153 від 03.05.2017 (факс за вх. №10283) про залучення іншого відповідача, а саме: в порядку ст. 24 ГПК України, просить суд залучити до справи Гусятинську районну раду в якості іншого відповідача. Вважає, що оскільки листом від 23.09.2016 №126/03-09 остання повідомляла ПАТ "Укртелеком" про те, що їхнє клопотання буде розглянуто на сесії районної ради у четвертому кварталі 2016, рішення суду по даній справі може суттєво вплинути на районний бюджет, власником якого є районна рада.

Повноважний представник позивача в судове засідання 10.05.2017 прибув, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та посилаючись на долучені до матеріалів справи документи. Поряд із цим, зазначив, що розмір стягуваної суми підтверджується наданими суду Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг у грудні місяці 2015 р. та за період з січня місяця по листопад місяць 2016 р. та зведеним розрахунком витрат з січня місяця по листопад місяць 2016 р. Зауважив, що протягом вказаних періодів позивачем надавалися телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам смт. Гусятин та Гусятинського району, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства" на підставі поданих відповідачем списків осіб, які користуються правом на отримання послуг звязку на пільгових умовах. Однак, заборгованість по оплаті наданих телекомунікаційних послуг відповідач відмовився погасити, посилаючись на відсутність необхідних коштів та кошторисних призначень у місцевому бюджеті, у звязку з чим виникла необхідність звернення до суду із даним позовом.

Клопотання відповідача про залучення Гусятинської районної ради до участі у справі в якості іншого відповідача вважає безпідставним. Звертає увагу суду на те, що Постановою КМУ №256 від 04.03.2002 чітко визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є саме ОСОБА_1 соціального захисту населення. Прийняте за наслідками розгляду даного позову рішення (у випадку задоволення позовних вимог) буде виконуватись казначейською службою в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. З огляду на наведене, вважає, що позивачем вірно визначено відповідача у даній справі, а заява останнього за №01-10/1153 від 03.05.2017 є такою, що задоволенню не підлягає.

Окрім того, повноважний представник позивача заперечує щодо задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та наполягає на вирішенні спору в даному судовому засіданні, за наявними у справі документами. Вважає, що чергове відкладення розгляду справи призведе лише до затягування термінів вирішення господарського спору та порушує його право, як сторони у справі, на розгляд справи протягом розумного строку.

В абз. 2 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011, з наступними змінами та доповненнями (надалі Постанова №18), зазначено, що у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Ст. 4-2 ГПК України передбачає, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість представника відповідача бути присутніми у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови № 18 передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

При цьому, судом взято до уваги приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950, ратифікованої Україною 17.07.1997 (набрала чинності для України 11.09.1997), якими гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків, зокрема, цивільного характеру. Одночасно, реалізація "права на суд", передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого, згідно із ст. 32 Конвенції, поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах Буланов та Купчик проти України заяви №№ 7714/06, 23654/08 від 09.12.2010р., Чуйкіна проти України № 28924/04 від 13.01.2011р.).

Таким чином, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, беручи до уваги, що: сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; явка його представника не визнавалась судом обовязковою; брати участь у судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України; розгляд справи неодноразово відкладався/ в судових засіданнях оголошувались перерви, в т.ч. і для надання можливості відповідачу надати додаткові документи в обґрунтування своїх доводів; наявних у справі доказів є достатньо для вирішення спору по суті; встановлений ст. 69 ГПК України строк розгляду даного спору закінчується 10.05.2017; із відповідною заявою про продовження терміну розгляду спору відповідач не звертався, а позивач заперечує щодо подальшого відкладення розгляду справи, останнє судом відхиляється, а справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними у ній матеріалами.

Окрім того, розглянувши заяву відповідача за №01-10/1153 від 03.05.2017 про залучення до участі у справі Гусятинську районну раду в якості іншого відповідача, суд встановив наступне:

В силу приписів ст. 24 ГПК України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

У п. 5 Інформаційного листа Вищого господарського суду України N 01-8/344 від 11.04.2005 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році", з наступними змінами та доповненнями, зазначається, що питання про достатність підстав для вчинення відповідної процесуальної дії вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин та матеріалів певної справи і з огляду на те, чи сприятиме залучення іншого відповідача з'ясуванню усього кола обставин, що входять до предмета доказування у справі, встановленню наявності або відсутності правопорушення, прийняттю законного та обґрунтованого рішення. Необхідно також мати на увазі, що інший відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої в принципі можливо було б задовольнити позовні вимоги, - на відміну від третьої особи на стороні відповідача, за рахунок якої такі вимоги ніколи не задовольняються.

В п. 1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", №18 від 26.12.2011, з наступними змінами та доповненнями, судам звернуто увагу на те, що залучення до участі у справі іншого відповідача може мати місце, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може витупати як зобовязана сторона.

Предметом судового розгляду є вимога позивача про стягнення заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України (надалі БК України), видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 БК України).

Згідно пп. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 БК України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 (надалі Постанова №256) затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі Порядок №256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Пунктом 3 Порядку № 256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Враховуючи наведені Правила, розпорядником коштів бюджетного фінансування зазначених вище соціальних пільг жителям смт. Гусятин та Гусятинського району Тернопільської області є ОСОБА_1 соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації, а отже, на підставі зазначених норм чинного законодавства та положень Постанови і Порядку № 256, відшкодування витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян повинно здійснюватись саме Відповідачем за рахунок державних субвенцій.

За даних обставин, підстави для залучення Гусятинської районної ради до участі у справі в якості іншого відповідача, на думку суду, відсутні, остання не є та може витупати як зобовязана сторона у даному спорі, а заява відповідача за №01-10/1153 від 03.05.2017 є такою, що задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях доводи та пояснення повноважних представників сторін, дослідивши норми чинного законодавства України, оцінивши наявні у справі документи, суд встановив наступне:

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу" № 3551-XII від 22.10.1993, "Про жертви нацистських переслідувань" № 1584-ІІІ від 23.03.2000, "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28.02.1991, "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" № 203/98-ВР від 24.03.2008 та "Про охорону дитинства" № 2402-ІІІ від 26.04.2001 передбачено надання пільг при оплаті, зокрема за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

У відповідності до ч. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікації відповідно до законодавства України.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", в особі Тернопільської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах споживачам відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 (надалі - Правила), інших законодавчих актів України.

Установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги (п. 63 Правил).

П. 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у пятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п.8 Порядку №256).

Згідно з п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 17 (надалі - Положення), підприємства та організації, які надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою 2-пільга.

Як стверджує позивач та вбачається з матеріалів справи, на виконання зазначених вище вимог чинного законодавства, за період з грудня місяця 2015 року по листопад місяць 2016 року (включно) ПАТ "Укртелеком", в особі ТФ ПАТ "Укртелеком" було надано населенню смт. Гусятин та Гусятинського району Тернопільської області послуги звязку на пільгових умовах на загальну сумі 334 174 грн 37 коп., з яких: 3 448,75 грн - протягом грудня місяця 2015 року та 330 685,62 грн - протягом січня-листопада місяця 2016 року.

Відповідно до вимог Положення, на адресу відповідача щомісячно, для здійснення розрахунку за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів були надіслані звіти - як в електронному вигляді, так і поштою (рекомендованими листами з описом вкладення), що підтверджується супровідними листами від 20.07.2016 № 06/2-11-248, від 04.08.2016 № 06/2-11-273, від 05.09.2016 № 06/2-11-344, від 04.10.2016 № 06/2-11-376, від 04.11.2016 № 06/2-11-434, від 05.12.2016 № 06/2-11-511, з доказами відправлення та отримання їх Відповідачем (а. с. 38-55).

Однак, всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг населенню смт. Гусятин та Гусятинського району протягом грудня місяця 2015 р. в сумі 3 448,75 грн, відповідачем відшкодовані не були, що підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним і скріпленим печатками сторін реєстром дебіторської заборгованості станом на 01.01.2016 та, зокрема, не заперечено відповідачем у відзиві на позовну заяву, наданих суду доповненнях до заперечення та підтверджено його повноважним представником в судових засіданнях 10.04.2017 та 24.04.2017.

Окрім того, відповідачем не відшкодовано і витрати за надані у період з січня місяця 2016 по листопад місяць 2016 (включно) Тернопільською філією Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" послуги зв'язку на пільгових умовах населенню смт. Гусятин та Гусятинського району Тернопільської області на загальну суму 330 685,62 грн, що і слугувало підставою для звернення останнього до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України), визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Як вже зазначалось вище, приписами чинного законодавства України передбачено обовязок операторів, провайдерів телекомунікацій надавати телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання приписів Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Закону України "Про охорону дитинства", у період з грудня місяця 2015 року по листопад місяць 2016 року (включно), позивачем надано населенню смт. Гусятин та Гусятинського району Тернопільської області послуги звязку на пільгових умовах на загальну сумі 334 174 грн 37 коп.

Факт надання послуг електрозвязку Тернопільською філією ПАТ "Укртелеком" та фактичне споживання їх переліченими категоріями населення у заявлений позивачем період підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи розрахунками видатків на відшкодування витрат, повязаних із наданням пільг з грудня місяця 2015 р. по листопад місяць 2016 р. (включно).

Відповідно до п. п. 1, 7 ст. 193 ГК України, ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ст. 193 ГК України).

Положення ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України вказує, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України

Отже, ОСОБА_1 соціального захисту населення Гусятинської РДА, яке є розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних вище соціальних пільг населення смт. Гусятин та Гусятинського району Тернопільської області, зобов'язане було здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення, які проживають на вищезазначеній території за рахунок державних субвенцій.

При цьому, неналежне фінансування та відсутність механізму проведення такого розрахунку не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем, та не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за порушення такого зобов'язання шляхом примусового стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Зі змісту статті 617 ЦК України вбачається, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

При цьому, заперечення відповідача з приводу того, що у Державному бюджеті України на 2016 рік не закладено коштів на відшкодування пільг, не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на наступне.

У пункті 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 зазначено, що, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст. 4 ГПК України, господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "ОСОБА_2 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічні висновки містяться і у постановах Верховного суду України від 15.05.2012 року по справі № 11/446 та від 22.03.2017 у справі №905/2358/16, які є обов'язковою для суду згідно ст. 111-28 ГПК України.

За даних обставин, ОСОБА_1 соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитися в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб. Твердження відповідача, з посиланням на відсутність у місцевому бюджеті виділених коштів, не є підставою для звільнення його від обов'язку щодо оплати понесених Позивачем витрат, повязаних з наданням телекомунікаційних послуг для пільгових категорій громадян.

Окрім того, згідно з ч. 6 ст. 48 БК України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Також, у листі від 30.06.2011 № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України повідомило, зокрема, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону, має ці витрати позивачу відшкодувати за рахунок бюджетних коштів.

За приписами ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ст. 43 ГПК України унормовано, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на наведене вище, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають до задоволення.

В силу приписів ст. ст. 44, 49 ГПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 5 012 грн 62 коп. відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 24, 33, 34, 43-44, 49, 82-85, 115-117 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації, просп. Незалежності, 19, смт. Гусятин, Тернопільська область, ідентифікаційний код 03195607, на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бульвар Т. Шевченка, 18, м. Київ, в особі Тернопільської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", вул. Чорновола, 1, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 01188052 (р/р 8 в АБ "Укргазбанк", МФО 320478), 334 174 грн 37 коп. заборгованості по витратах, понесених у 2015 році та січні-листопаді 2016 року внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах та 5 012 грн 62 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (складення повного рішення).

4. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (складення повного рішення), через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 15.05.2017

Суддя І.М. Гирила