ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" квітня 2017 р.Справа № 924/231/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В., розглянувши матеріали

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ від імені якого діє регіональна філія "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", м. Львів

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 митниця Державної фіскальної служби України м. Ужгород

до державного підприємства "Славутське лісове господарство" м. Славута, Хмельницької області

про стягнення 1494,10 грн.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №9541 від 25.10.2016р.

відповідача : не зявився

третя особа: не зявився

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача 1494,10 грн. нарахованих платежів за час затримки вагона №67382812 з вантажем „колоди із сосни.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, в відзиві на позов та його представник в попередньому судовому засіданні проти позову заперечує. Посилається на те, що 13.09.2016 р. на станції Батьово, на підставі усного розпорядження начальника митного поста «Залізничний», затримано для митного переогляду товару вагон № 67382812, товар «колоди сосни», станція призначення Захонь (Угорщина). За результати митного переогляду товару складено акт, згідно, якого ніяких порушень митних правил не було виявлено.

Декларантом вантажу є ДП «Славутський лісгосп».

Згідно статті 249 Митного кодексу України, у разі застосування заходів, передбачених статтями 338 і 339 цього Кодексу, а також на вимогу органу доходів і зборів присутність декларантів або уповноважених ними осіб під час митного оформлення є обов'язковою.

ДП «Славутський лісгосп» не був повідомлений представниками митниці, ні про час та дату огляду вантажу, ні про сам факт затримки вагонів з вантажем. Таким чином, грубо було порушено право на захист інтересів.

Згідно п.5 ст. 338 МК України, вичерпний перелік відповідних підстав (огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення) визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 467 від 23.05.2012р., затверджено «Вичерпний перелік підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України».

Згідно заявок митниці огляд вагонів здійснювався на підставі пункту 5 «Вичерпного переліку».

Так як працівниками органів доходів і зборів не виявлено ніяких порушень митних правил зі сторони ДП «Славутський лісгосп», вважає що позовні вимоги позивача по відношенню до ДП «Славутський лісгосп» безпідставні.А тому просить в позові відмовити.

Третя особа, в судове засідання не зявилася, на адресу суду надіслала пояснення по справі в яких повідомила, що позивач, всупереч положенням статей 33, 34 ГПК України, належними та допустимими доказами не доводить розмір позовних вимог. Обґрунтовуючи розмір позовних вимог позивач посилається на Акт загальної форми № 694 та розрахунок. Однак, до позову долучено належним чином не завірені копії даних документів. Також відсутня належна аргументація обґрунтованості включення складових витрат на операції з вантажем до загально нарахованої суми.

Згідно положень ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України, операції, необхідні для здійснення митного контролю, проводяться за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб. Зазначена норма, як така що регулює здійснення митних формальностей саме на залізничному транспорті, є спеціальною по відношенню до норми ч.5 ст.338 Митного кодексу України, якою визначений загальний (для всіх видів транспорту) порядок здійснення митного контролю та відповідно до якої митний огляд у випадках не виявлення факту незаконного переміщення товарів проводиться за рахунок органу, з ініціативи якого здійснений такий огляд.

Окрім того, главою 32 Митного кодексу України, до якої включено ст. 218, врегульовано митні формальності на залізничному транспорті. Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п.29 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України). Таким чином, дії щодо здійснення Чопською митницею Міндоходів митного огляду після митного оформлення, є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення ст. 218 Митного кодексу України.

Отже, обов'язок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, визначений положеннями чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин.

Вищенаведене застосування норм права узгоджується з позицією Вищого господарського суду України, що викладена у постанові Вищого господарського суду України від 11.12.2014 по справі № 908/356/14 та ухвалі Рівненського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 по справі 924/1175/16.

Суд, оцінивши подані сторонами по справі докази вважає за можливе прийняти рішення по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Як вбачається із залізничних накладних (СМГС) №483255 від 09.09.2016р., державним підприємством „Славутське лісове господарство відвантажено з станції ОСОБА_3 залізниці до станцій Захонь вантаж "колоди із сосни", вагон №67382812; отримувач фірма „Pisec GmbH.

13.09.2016р. на ст. Батьово прибув вагон №67382812 з вантажем „колоди із сосни .

Львівською залізницею складено акт загальної форми №11063 про те, що поїзд №2125, вагон №67383812, затримано на станції Батьово Львівської залізниці згідно заявки 89/16 від 13.09.2016р.

Відділом митного оформлення №4 (Батєво) митного поста „Залізничний подано старшим державним інспектором ст. Батьово заявку №89/16 від 13.09.2016 року з проханням, на підставі ст.ст. 338, 325 Митного кодексу України, подати для митного огляду на 11 колію сортувального парку ст. Батьово вагон №67382812, по накладній №483255. Заявку отримано 13.09.2016 року в 08:10 год.

13.09.2016 року в 13 год. 20 хв. зі станції Батьово на станцію ОСОБА_3 надіслано повідомлення з проханням проінформувати вантажовідправника ДП „Славутське лісове господарство, що вагон №67382812 по відправці 4832554 затриманий до вияснення.

Відповідно до акту загальної форми №694, вагон № .09.2016 року затриманий митним постом на станції Батьово. Всього за користування, телеграму та маневрову роботу - 1494,10 грн.

Регіональна філія „Львівська залізниця надіслала державному підприємству „Славутське лісове господарство претензію №НЮ-240 від 23.02.2017 року, у якій просить суму нарахованих платежів в розмірі 1494,10 грн. перерахувати на рахунок ПАТ „Укрзалізниця в особі регіональної філії „Львівська залізниця.

Проте, оскільки відповідачем не виконано вимоги претензії в добровільному порядку, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Правовідносини з перевезення та переміщенням продукції залізницями регламентуються Цивільним кодексом Україні, Господарським кодексом України, Митним кодексом України, Статутом залізниць України, Правилами користування вагонам і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 р. № 113, Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) та іншими підзаконними актами.

Статтею 306 ГК України передбачено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій і громадян, які користуються залізничним транспортом визначаються Статутом залізниць України (затвердженим постановою КМ України від 06.04.1998 р. № 457) (далі - Статут).

У відповідності до ч. 1, 2, 4 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Разом з тим, частиною 1 ст. 26 Закону України Про залізничний транспорт від 04.07.1996 р. № 273/96-ВР, ст. 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Відповідно до ст. 119 Статуту, п. 2, 15 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 р. за № 165/3458 (далі - Правила та/або Правила користування вагонами і контейнерами), за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р., збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до ст. 46 Статуту, вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно з положеннями Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 р. за № 317 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 р. за № 340/16356, встановлені розміри зборів за зберігання вантажів, тобто збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.

Пунктами 3, 8 Правил користування вагонам і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 р. № 113 передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

У відповідності до пунктів 10, 12, 13 вказаних Правил станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником). Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Внесення плати за користування вагонами і контейнерами здійснюється в порядку, установленому Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 і зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 864/5085.

Пункт 16 Правил користування вагонами і контейнерами передбачає випадки, коли вантажовідправник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами. Митні процедури не являються підставою звільнення вантажовідправника від плати за користування вагонами та контейнерами. Митні процедури не входять до цього переліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Статуту залізниць України умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами.

В силу п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

Пунктом 2.10 названих Правил передбачено, що усі спірні питання з розрахунків за перевезення вантажів і додаткових послуг платники регулюють безпосередньо з станціями, які нараховували платежі, і розрахунковими підрозділами, що провадили розрахунки. У разі недосягнення домовленості спірні питання вирішуються в претензійно-позовному порядку.

Матеріалами справи стверджується, що у зв'язку із митними формальностями, вагон №67382812, вантажовідправником яких був відповідач - ДП "Славутське лісове господарство", були затримані на станції Батьово Львівської залізниці. З огляду на затримку вагонів, працівниками станції Батьово складено акт загальної форми №694, за яким по факту затримки вагону було нараховано відповідачу збір за маневрову роботу, за телеграму, за користування та за зберігання на загальну суму 1494,10 грн.

Згідно з п. 5.15 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею плата за користування вагонами як належності України, так і належності інших держав не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов'язанні (аналогічна позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 11.12.2014 р. у справі № 908/356/14).

Главою 32 Митного кодексу України, до якої включено ст. 218, врегульовано митні формальності на залізничному транспорті. Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України). Таким чином, дії щодо здійснення митного огляду після митного оформлення, є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення ст. 218 Митного кодексу України.

Крім того, пункт 9 Правил зберігання вантажів встановлює, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у т. ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Позивачем, на підставі наведеного вище акта загальної форми, який складено відповідно до приписів чинного законодавства, що регулюють вказані правовідносини, було розраховано плату за користування вагоном, збір за зберігання вантажу, збір за телеграфне повідомлення про затримку, плата за маневрову роботу, які були виконані залізницею через затримку вагона №67382812.

Вищевказані нарахування також внесено до накладної №483255, як це передбачено § 2 статті 11 УМВС. Доказів повної або часткової сплати відповідачем суми зборів у розмірі 1494,10 грн. матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду, відтак, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення з відповідача вказану суму, належну до сплати за затримку вагона.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, дослідивши всі обставини, що мають значення для вирішення спору по суті в їх сукупності, суд прийшов до висновку про підтвердженість заявлених позовних та, відповідно, стягнення 1494,10 грн. нарахованих платежів за час затримки вагона з ДП "Славутське лісове господарство".

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 34, 43, 49, 82, 85, 115, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ від імені якого діє регіональна філія "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", м. Львів, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 митниця Державної фіскальної служби України м. Ужгород до державного підприємства "Славутське лісове господарство" м. Славута, Хмельницької області про стягнення 1494,10 грн. задовольнити.

Стягнути з державного підприємства "Славутське лісове господарство" (м. Славута, Хмельницької області, вул. Кузовкова,1, код 00993314) на користь публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ від імені якого діє регіональна філія "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", (м. Львів, вул. Гоголя,1, код 40081195) 1494,10 грн. (одна тисяча чотириста девяносто чотири гривні 10 коп.) платежу за час затримки вагона, 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень ,00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 28.04.2017 року

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 5 прим. :

1 - до справи,

2,3 - позивачу (03680, м. Київ, вул. Тверська,5 та 79007, м. Львів, вул. Гоголя,1)

4 - відповідачу (м. Славута, Хмельницької обл., вул. Кузовкова,1) (прост.)

5- третій особі (м. Ужгород, вул. Собранецька,20)(прост.)