КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"28" квітня 2017 р. Справа №904/9530/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Тарасенко К.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Дніпро"

на ухваду Господарського суду міста Києва від 27.12.2016

у справі № 904/9530/16 (суддя: Пригунова А.Б.)

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Дніпро"

до Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі:

1) Кабінету Міністрів України

2) Державного підприємства "Науково-дослідний та конструкторсько технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади"

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест Дніпро" звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України та Державного підприємства "Науково-дослідний та конструкторсько технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади" про визнання права власності.

Господарський суд міста Києва відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестдніпро" у задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору та повернув позовні матеріали заявнику без розгляду своєю ухвалою від 10.04.2017.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест Дніпро" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу у даній справі.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги суд дійшов висновку, що вказана апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається Київським апеляційним господарським судом, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Пунктом 5-1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" на сторони покладено обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження. При цьому за вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, кожний має право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Статтею 22 ГПК України встановлено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оцінюючи обставини справи, суд враховує наступне.

Оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва у справі № 904/9530/16 прийнята 27.12.2016 та відправлена поштою 27.12.2016.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест Дніпро" не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою 12.04.2017.

Разом з апеляційною скаргою скаржник просить відновити строк на апеляційне оскарження вказаної судової ухвали, посилаючись при цьому на те, що про наявність оскаржуваної ухвали він дізнався з реєстру судових рішень, а копію ухвали поштою апелянт не отримував.

Загальний порядок відновлення пропущених процесуальних строків врегульований статтею 53 ГПК України, відповідно до якої за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов'язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він відновленню.

Таким чином, для відновлення процесуального строку суд має встановити наявність об'єктивно непереборних обставин, які перешкодили вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв'язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Подане скаржником клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції мотивоване лише посиланням на те, що він не отримав копію ухвали поштою, однак апелянтом не зазначено коли саме він дізнався про оскаржувану ухвалу та не обгрунтовано значний пропуск строку (99 днів), що позбавляє суд оцінити наявність об'єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою.

Відтак, в даному випадку не вбачається обставин, які об'єктивно перешкоджали скаржнику реалізувати своє право на подання апеляційної скарги протягом встановленого законодавством процесуального строку. Тобто, можливість своєчасного подання апеляційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб'єктивний характер.

Також, колегії суддів за інформацією, яка міститься в комп'ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", стало відомо, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.12.2017 було внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень 27.12.2016 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/63759746), тобто з 27.12.2016 був виготовлений та підписаний текст оскаржуваної ухвали і позивач проявивши належну розумну зацікавленість своїм позовом мав можливість ознайомитись з повним текстом даної ухвали з Єдиного державного реєстру судових рішень або подати відповідне клопотання до суду першої інстанції, щоб вчасно звернутись з апеляційною скаргою.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач не скористався своїм правом згідно з частиною другою статті 22 ГПК України, а саме, заявляти клопотання про видачу йому належно засвідчених копій судових рішень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що скаржником не надано переконливих доказів щодо наявності поважних причин пропуску строку встановленого для подання апеляційної скарги, а тому згідно з приписами ст. 53 ГПК України в поновленні пропущеного процесуального строку слід відмовити.

Відповідно до п. 4 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

За таких обставин апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 53, 86, п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвест Дніпро" у задоволенні клопотання про відновлення строку для подання апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Дніпро" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.12.2016 у справі № 904/9530/16 повернути скаржнику без розгляду.

3. Матеріали справи № 904/9530/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

К.В. Тарасенко