ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 року справа № 904/905/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Чус О.В., Науменка І.М.,

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.,

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №23/01-2017 від 23.01.2017 р., представник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 р. у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КБ Юкон"

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське"

про стягнення 139 679,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 р. у даній справі (суддя Манько Г.В.) позов задоволено повністю; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 139 679,99 грн., судовий збір 2095,20 грн.

Згадане рішення мотивовано посиланням на порушення відповідачем умов договору №08-10-15/01 від 08.10.2015 р. щодо повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник вважає, що господарським судом необґрунтовано відмовлено йому в наданні відстрочки та розстрочки виконання рішення.

Крім того, скаржник зазначає, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим він був об'єктивно позбавлений можливості забезпечити явку повноважного представника для участі в судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду залишити без змін, оскільки заборгованість відповідача за отриманий товар підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків станом на 31.12.2016 р., підписаним уповноваженими представниками сторін.

27.04.2017 р. відповідач не забезпечив в судове засідання явку повноваженого представника, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

08.10.2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю "КБ Юкон" (постачальник) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське" (покупець) укладено договір №08-10-15/01 поставки нафтопродуктів, за умовами якого постачальник зобов'язався передати нафтопродукти у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити товар на умовах даного договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2. договору асортимент, кількість, ціна узгоджуються сторонами в рахунках-фактурах в порядку, визначеному п. 2.1.1 даного договору. Строки поставки узгоджуються сторонами в додаткових угодах, що являються невід'ємною частиною даного договору.

За п. 2.1.1 постачальник зобов'язується відвантажити товар після отримання від покупця оригіналів заявок і узгодження з покупцем вартості кожної партії товару. Вартість і кількість поставленого товару узгоджується сторонами шляхом виставлення і направлення покупцю рахунка-фактури, прийняти рахунки-фактури покупцем і здійснюється останнім його оплати. В рахунку фактурі в обов'язковому порядку вказується: ціна і кількість товару, його загальна вартість і строк, на протязі якого він повинен бути сплачений.

Розділом 4 договору передбачено, що покупець зобов'язується оплатити вартість товару на умовах відстрочки платежу до 21-го календарного дня. Розрахунки проводяться в безготівковому порядку шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Зобов'язання щодо оплати товару рахуються виконаними покупцем в момент зарахування грошових коштів за оплату товару на поточний рахунок постачальника.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 169 680,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № 144 від 11.10.2016 р. та № 147 від 27.10.2016 р., а також актами №№ 5,6 прийому-передачі за договором № 08-10-15/01 від 08.10.2015 р., підписаними сторонами 11.10.2016 р. та 27.10.2016 р. відповідно.

Для здійснення оплати поставленого товару позивач виставив відповідачу рахунки на оплату № 128 від 11.10.2016 р. та № 149 від 27.10.2016 р.

Відповідач частково розрахувався з позивачем за поставлений товар, сплативши згідно платіжного доручення №400 від 28.10.2016р. 30 000,00 грн.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

За ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу за поставлений товар у розмірі 139 679,99 грн.

28.02.2017 р. до господарського суду надійшла заява сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське" про надання відстрочки та розстрочки виконання рішення, в якій заявник просив розстрочити стягнення заборгованості у розмірі 139 679,99 грн. за графіком, зазначеним у заяві.

Згадана заява обґрунтована посиланням на те, що відповідач об'єктивно не має жодних коштів, тож виконання рішення в примусовому порядку призведе виключно до банкрутства відповідача; сплата боргу згідно запропонованого графіку протягом 4-х місяців, не завдасть істотної шкоди інтересам позивача.

В якості доказів тяжкого фінансового стану відповідачем надано довідку ПАТ "Акціонерний банк "Радабанк" вих.№ 1131/22-2 від 27.02.2017 р., в якій зазначено, що станом на 27.02.2017 р. залишок на рахунку сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське" становить 0,00 грн.

Пунктом 6 ст. 83 ГПК України визначено право господарського суду при прийнятті рішення відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Як зазначено у підпункті 3.17.4 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на його тяжкий фінансовий стан, враховуючи наступне.

Так, згідно з п. 1.1. Положення про порядок здійснення аналізу фінансового стану підприємств, що підлягають приватизації, затвердженого спільним наказом Міністерства фінансів України та Фонду державного майна України № 49/121 від 26.01.2001 р., фінансовий стан підприємства це сукупність показників, що відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні й потенційні фінансові можливості підприємства.

В п. п. 3.1, 3.2 Положення передбачено, що основним джерелом інформації для фінансового аналізу є фінансова звітність підприємства за два останні календарні роки та за останній звітній період. Фінансовий аналіз підприємства складається з таких етапів: оцінка майнового стану підприємства та динаміка його зміни; аналіз фінансових результатів діяльності підприємства; аналіз ліквідності; аналіз ділової активності; аналіз платоспроможності (фінансової стійкості); аналіз рентабельності.

Всупереч наведеному, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження його тяжкого матеріального стану і неможливості виконання судового рішення.

При цьому, колегія суддів враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 р. у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграфі 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на неналежне повідомлення його про час та місце розгляду даної справи судом першої інстанції, оскільки відповідно до протоколу судового засідання від 28.02.2017 р. в судовому засіданні в присутності представника відповідача ОСОБА_2, яка діяла на підставі довіреності № б/н від 03.02.2017 р., було оголошено перерву до 07.03.2017 р.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду судом першої інстанції даної справи.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, прийнятого з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103,105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дзержинівське" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 р. у справі №904/905/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом 20 днів.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді О.В.Чус

ОСОБА_3