ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" квітня 2017 р.Справа № 916/701/17

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Мошурівський консервний завод

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Центр Оцінки Відповідності „Фактум

Про: стягнення 17500грн.

Суддя Демешин О.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність

від відповідача: ОСОБА_2 директор, ОСОБА_3- довіреність

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю „Мошурівський консервний завод (далі позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Центр Оцінки Відповідності „Фактум (далі - відповідач) про стягнення 17500,00 грн.

Відповідач позов не визнав, з підстав викладених у відзиві на позов від 11.04.2017 року.

Під час розгляду справи оголошувалась перерва у судовому засіданні до 27.04.2017 року о 09:40.

В С Т А Н О В И В :

07.06.2016р. між Позивачем (Замовник) та Відповідачем (Виконавець) було укладено договір на надання послуг №1400, за яким позивач мав намір замовити у відповідача кілька послуг з переліку послуг, наведених в п.1.1 вищезазначеного договору. Згідно умов договору (п. 1.1, 2.1), надання послуг виконавцем здійснюється на підставі заявок (листів) замовника, а вартість кожного виду послуг визначається на підставі відповідної заявки замовника.

Позивач вказує, що маючи на меті замовити у виконавця послуги із зазначених у п.1.1 договору, замовник до обговорення з виконавцем їх остаточного переліку і вартості (предмету замовлення), і, відповідно, до подання заявки, здійснив передоплату на користь виконавця, проте, у подальшому, наміри замовника змінилися, у зв'язку з чим послуги не були замовлені Позивачем. Відповідно, Позивач вказує, що послуги Відповідачем не надавались.

З наведеного Позивач робить висновок, що ним здійснено передплату, проте він не замовляв у Відповідача послуги, що підтверджується відсутністю укладених сторонами спору додатків до договору, відсутністю заявок чи листів замовника щодо надання йому послуг, відсутністю актів приймання-передачі виконавцю необхідної технічної документації замовника для надання йому послуг тощо.

Отже, посилаючись на ст. 173, 181 ГК України, ст. 1212 ЦК України Позивач просить суд стягнути з відповідача та його користь 17500 грн. грошових коштів як безпідставно набутого майна.

Відповідач, у відзиві на позов зазначив, що вказані грошові кошти отримані ним виключно за умовами Договору, тому підстав для задоволення позову немає.

Заслухавши пояснення сторін надані під час розгляду справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору, відповідно ст. 3 ЦК України.

Згідно п. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.

Аналогічні положення містить і ГК України.

Відповідно ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Так, 07.06.2016 року між сторонами у справі було укладено Договір № 1400 , що підтверджується доданими до позовної заяви копіями та представниками сторін.

П.2.1.Договору визначено, що вартість кожного виду робіт вказується у відповідному рахунку згідно кожної заявки чи листа.

У відповідності п.2.2. Договору оплата здійснюється Замовником авансовим платежем по кожній роботі окремо в об'ємі 100%, у безготівковій формі, шляхом банківського переказу коштів на поточний рахунок Виконавця, згідно наданого Виконавцем рахунку.

П.4.1, обумовлено, що Виконавець зобов'язується розпочати роботи з моменту оплати відповідного рахунку.

Перелік та вартість послуг узгоджений сторонами було викладено Відповідачем -Виконавцем за договором, у сформованому, згідно умов Договору та норм чинного в Україні законодавства, - рахунку-фактурі № 313 від 07.06.2016 року.

08.06.2016 Позивач здійснив оплату розробки Виконавцем технічної інструкції та рецептур на суму 17 500 грн.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

1) необхідно, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої;

2) необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої особи відбулось без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, або коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала.

Отже, із змісту вищевказаної норми вбачається, що для з'ясування, чи набула особа відповідного зобов'язання, визначеного ст. 1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов'язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з копії платіжного доручення №492 від 0806.2016р. грошові кошти відповідачем в сумі 17500грн. були перераховані позивачем відповідачу в якості оплати за розробку тех.інструкції і рецептури № 313 від 07.06.2016р.

За № 313 від 07.06.2016р. в матеріалах справи міститься рахунок-фактура, яка відповідач виставляв для оплати за договором № 1400 від 07.06.2016р.

Тобто, грошові кошти, які позивач вважає такими, що одержані відповідачем без належної правової підстави були сплачені на підставі, укладеного між сторонами Договору на надання послуг №1400 від 07.06.2016р.

Таким чином, твердження позивача про безпідставне отримання Відповідачем 17500грн. не відповідає дійсності.

Відповідно до змісту ст..1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер право правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст.1212 ЦК України.

На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, в порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 28 квітня 2017 р.

Суддя О.А. Демешин