КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2017 р. Справа№ 925/112/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради

на рішення господарського суду Черкаської області від 21.02.2017 р.

у справі №925/112/17 (суддя Чевгуз О.В.)

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області

до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради

третя особа ОСОБА_2

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про стягнення 3545,03 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 21.02.2017 р. позов задоволено повністю. Стягнуто з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області 3545,03 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Стягнуто з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради в дохід Державного бюджету України 1600,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 21.02.2017 р. та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при винесенні рішення судом першої інстанції неповно з'ясувано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставнам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте від нього надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. Також у вказаній заяві позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення без змін.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представників сторін та третьої особи.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами від 13.03.2017 р., 27.03.2017 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Управлянням Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області призначена пенсія за віком ОСОБА_2, 1960 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, згідно наданих документів, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Розмір цієї пенсії був визначений Управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на підставі виданої Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради довідки від 22.12.2010 р. №6488/17-02-12 про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Як зазначає у позовній заяві позивач, при проведенні перевірки, щодо підтвердження достовірності довідки про заробітну плату встановлено, що в довідці від 22.12.2010 р. № 6488/17-02-12 виявлено розходження в сумах заробітку для обчислення пенсії між особовими рахунками ОСОБА_2 за 2008-2010 роки та вказаною довідкою. Під час складання довідки не було проведено розрахунок надбавок і премій за час перебування ОСОБА_2 у щорічних відпустках - в травні, червні, липні, серпні 2009 року; лютому, червні, липні, серпні, вересні 2010 року; на лікарняному - в січні, червні 2009 року; лютому, березні, квітні, вересні, жовтні 2010 року. Також не було враховано, що ОСОБА_2 перебувала у відпустках без збереження заробітної плати в березні, жовтні 2009 року, червні, вересні 2010 року.

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 06.06.2016 р. №326/6 та рекомендовано установі видати нову довідку ОСОБА_2 відповідно до акта зустрічної перевірки.

Згідно позовної заяви, Департаментом за результатами перевірки відкориговано виявлені порушення та надано нову довідку про заробітну плату від 14.07.2016 №950/28-5/10 ОСОБА_2

Після проведення Управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області розрахунку розміру пенсії ОСОБА_2 була встановлена переплата їй пенсії за період з 27.12.2010 р. по 31.03.2015 р. та з 13.05.2015 р. по 31.08.2016 р. в сумі 3545,03 грн., що для Пенсійного фонду України є матеріальною шкодою.

Позивач направив відповідачу претензію від 01.09.2016 р. №25 про повернення переплаченої пенсії в сумі 3545,03 грн. (а.с. 15).

У відповіді на претензію від 30.09.2016 р. №4005/28-5/09 (а.с. 16) відповідач зазначив, що у періоді, який підлягав перевірці УПФУ в м. Черкасах, та у якому виникли обставини, пов'язані із страховими випадками або перебуванням у відпустці працівника, складові заробітної плати розраховувались відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100, але за результатами вказаної перевірки, ця постанова Департаментом застосована не була, оскільки відповідно до неї розмір щомісячних виплат (крім посадових окладів, надбавки за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальне звання, вислугу років), які включаються в заробітну плату для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», за час перебування у відпустці, відрядженні, отримання оплати по тимчасовій непрацездатності, вказуються в довідці про заробітну плату в розмірах, які обчислюються виходячи із середнього розміру цих виплат. Крім того, в період з 2006-2011 роки спеціалістами УПФ в м. Черкасах неодноразово проводились перевірки довідок, поданих для призначення пенсії та складених за однаковим алгоритмом розрахунку. При цьому зауважень, щодо оформлення та включення в довідки складових заробітної плати, в актах відсутні.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на постанови Кабінету Міністрів України №1266 від 21.06.2011 р. та №100 від 08.02.1995 р. Проте, вказані постанови КМУ регламентують порядок обчислення середньої заробітної плати в інших випадках, не пов'язаних з обчисленнями пенсій.

Адже, відповідно до п. 1 постанови КМУ №100 від 08.02.1995 р. (в редакції чинній на момент призначення пенсії), обчислення середньої заробітної плати для призначення пенсії здійснювалось відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65 - 67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Частиною 1 ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). У заробіток для обчислення пенсії включається за відповідні періоди допомога по тимчасовій непрацездатності чи середній заробіток, що зберігається за працівником.

За приписами ст. 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», об'єктом оподаткування є: для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, - фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці» (крім сум виплат, що не враховуються при визначенні бази нарахування страхових внесків відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»), а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.

Згідно ст. 19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для роботодавця страхові внески нараховуються на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» (в редакції чинній на момент призначення пенсії), порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Держава забезпечує щоквартальну підготовку і публікацію статистичних даних про середню заробітну плату і середню тривалість робочого часу по галузях, групах професій і посад, а також щорічну публікацію даних про вартість робочої сили.

Перелік видів оплати праці та інших виплат, на які не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №697 від 18.05.1998 р. (в редакції чинній на момент призначення пенсії).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не ґрунтуються на приписах законодавства, що було чинним на момент призначення пенсії.

А відтак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з тих пілстав, що зазначені у позові.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому остання підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення господарського суду Черкаської області від 21.02.2017 р. у справі №925/112/17 підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір по даній справі не стягується.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 2 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради задовольнити.

Рішення господарського суду Черкаської області від 21.02.2017 р. у справі № 925/112/17 скасувати.

В позові відмовити.

Справу №925/112/17 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

Б.О. Ткаченко