ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.04.2017 Справа № 905/2244/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Левшиної Я.О., суддів Попова О. В., Курило Г.Є., при секретарі судового засідання Конько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Мегаполіс, м.Моспине, Донецька область

до відповідача: Апеляційного суду Донецької області, м. Бахмут, Донецька область

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м. Маріуполь

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державної судової адміністрації України, м. Київ

за участю третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр", м. Київ

про стягнення заборгованості за договором генпідряду № 42-013 від 28.11.2013 р. в сумі 475788,47 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

від третіх осіб-1, 2, 3: не зявились.

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 25.04.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Мегаполіс, м.Моспине, Донецька область звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Апеляційного суду Донецької області, м. Бахмут, Донецька область про стягнення заборгованості за договором генпідряду № 42-013 від 28.11.2013 р. в сумі 475788,47 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 17.11.2015р. позовні вимоги ТОВ "Мегаполіс" м. Моспине до Апеляційного суду Донецької області, м. Артемівськ про стягнення заборгованості за договором генпідряду № 42-013 від 28.11.2013 р. в сумі 475788,47 грн. задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 475788,47грн., а також судовий збір у розмірі 7136,85грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2016р. рішення господарського суду Донецької області від 17.11.2015р. залишено без змін. В постанові суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача суми боргу, оскільки позивач не отримав винагороди за виконані роботи.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.09.2016р. постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2016р. та рішення господарського суду Донецької області від 17.11.2015р. скасовано, справу №905/2244/15 передано на новий розгляд до господарського суду Донецької області. В постанові суд касаційної інстанції посилався на те, що ні господарський суд першої інстанції, ані апеляційний господарський суд, не встановили, з якого моменту (дати) у відповідача виник обовязок оплатити виконані позивачем роботи, а, отже, не визначили, з якого моменту право позивача, за захистом якого від звернувся до суду, слід вважати порушеним. Також, зазначив про помилковість застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм ст. 254 Цивільного кодексу України при вирішенні спору і даній судовій справі. Крім того, скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, Вищий господарський суд України зазначив про необхідність залучення до участі у справі органів, які в даному випадку уповноважені здійснювати розпорядження бюджетними коштами та їх відповідне перерахування.

Згідно зі ст.111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до пунктів 3.1.11 та 3.1.12 Положення про автоматизовану систему документообігу суду розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 13.05.2013р. призначено автоматичний розподіл справи №5006/33/60/2012.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2016 року справу передано на розгляд судді Осадчій А.М.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.09.2016р. прийнято справу №905/2244/15 до провадження, зобовязано сторін надати письмові пояснення по суті з урахуванням позиції, що викладена в постанові Вищого господарського суду України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору генпідряду №42-013 від 28.11.2013р. в частині оплати виконаних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 475788,47грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав копії договору генпідряду №42-013 від 28.11.2013р. з додатками, а саме договірної ціни, календарного графіку виконання робіт, плану фінансування, акту прийомки виконаних будівельних робіт №1 за грудень 2013р., довідки про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013р., податкової накладної від 31.12.2013р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 22, 54-57 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 526, 530, 610, 612, 625, 875 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

20.10.2016р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів (у копіях), а саме: пояснювальної записки на 2013р., звітів про заборгованість за бюджетними коштами станом на 01.01.2014р., 01.01.2015р., 01.01.2016р., акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. (без дати), довідки про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. (без дати), листа апеляційного суду Донецької області №3.5-24/69 від 08.06.2016р., до ДСА України, відповіді №11-4522/16 від 22.06.2016р. на лист апеляційного суду Донецької області №3.5-24/69 від 08.06.2016р., витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довідки №3.5-25/25/2016 від 10.08.2016р. щодо ненадходження бюджетних коштів, кошторису на 2016р., листа ДСА України щодо виділення додаткових асигнувань апеляційному суду Донецької області від 24.12.2014р., листа щодо відсутності асигнувань на 2016р. за спеціальним фондом по коду 2800 (інші поточні видатки). Клопотання задоволено судом.

20.10.2016р. від відповідача надійшли письмові пояснення №32-09/124/2016 від 19.10.2016р., в яких останній проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції відповідач посилався на п.п 4.1. та 5.1. договору, якими передбачено здійснення розрахунків за виконанні роботи на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в), довідок КБ-3 протягом пяти робочих днів після підписання заявником наданих форм, за умови надходження бюджетних коштів за цим обєктом на рахунок замовника, а строк виконання робіт з капітального ремонту обєкту з 28.11.2013р. до 25.12.2013р. за умови 100% фінансування згідно з планом фінансування. Тобто, за умовами договору позивач повинен був приступити до виконання робіт лише у разі 100% фінансування. Відсутність дати підписання на акті №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. та довідці про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013р., на думку відповідача, виключає їх використання як доказів по справі. Недостатнє наповнення єдиного казначейського рахунку та відсутність відповідних підкріплень субрахунку єдиного казначейського рахунку Управління державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області не надало можливості у 2013-2016р.р. забезпечити проведення в повному обсязі видатків, розпорядників та одержувачів бюджетних коштів. Відповідачем неодноразово направлялись листи щодо виділення коштів для оплати виконаних робіт за договором генерального підряду №42-013 від 28.11.2013р. до Державної судової адміністрації України, а також факт заборгованості відображався у звітах про заборгованість за бюджетними коштами за 2014-2016р.р. Також посилався на п. 2 Постанови Національного банку України №466 від 06.08.2014р. «Про призупинення здійснення фінансових операцій», яким небанківським установам та національному оператору поштового звязку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасниками призупинено операції з приймання/виплати переказу коштів з/на території, які не контролюються українською владою. Крім того, зазначив про необхідність залучення для участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державну судову адміністрацію та Головне управління Державного казначейства України у Донецькій області.

20.10.2016р. від позивача до суду надійшли пояснення б/н від 20.10.2016р., в яких останній посилався на Загальні умови укладання та виконання договорів, затверджені постановою Кабінету міністрів України від 01.08.2005р. №668, які є обов'язковими для врахування під час укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві незалежно від джерел фінансування робіт, а також форми власності замовника та підрядника (субпідрядників). В день підписання замовником акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013р. (форма КБ-3), які були підписані останнім без зауважень, генпідрядником було виписано і видано замовнику податкову накладну від 31.12.2013р. №249 на суму 475788,47грн., тобто саме ця дата (31.12.2013р.) є днем виникнення у генпідрядника податкових зобовязань. Таким чином, згідно умов договору відповідач повинен здійснити розрахунки за виконані роботи протягом 5 робочих днів після підписання 31.12.2013р. акту №1 (форма КБ-2в), довідки (форма КБ-3), що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем за період: січень 2014р. за договором №42-013 від 28.11.2013р. Згідно з зазначеним актом заборгованість відповідача на користь позивача складає 554665,44грн, оскільки позивачем були виконані і інші роботи за даним договором на суму 78876,97грн, однак, у звязку з тим, що акт (форма КБ-2в) та довідку (форма КБ-3) відповідачем не було підписано, позивач обмежився позовними вимогами в сумі 475788,47грн. в межах підписаних сторонами документів. Також надав акт звірки взаєморозрахунків за період: січень 2014р. за договором №42-013 від 28.11.2013р., акт (форма КБ-2в), довідку (форма КБ-3).

Ухвалою суду від 20.10.2016р. залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області та Державну судову адміністрацію України.

14.11.2016р. від Державної судової адміністрації України надійшов відзив №10-8150/16 від 10.11.2016р. на позовну заяву, в якому третя особа проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні. В обґрунтування посилалась, крім іншого, на відсутність вини відповідача у невиконанні зобовязання з причин відсутності бюджетного фінансування за відповідним цільовим призначенням. До відзиву надано (у копіях): розшифровки кредиторської заборгованості по спеціальному фонду від 10.01.2014р., 14.10.2013р., звіту про надходження і використання надходжень спеціального фонду (форма №4-3д, №4-3м) за 2013р., звітів про заборгованість за бюджетними коштами (форма №7д, №7м) на 01.01.2014р., 01.01.2015р., 01.01.2016р., пояснювальної записки за 2013р., звіту про заборгованість за бюджетними коштами (форма №7д, №7м) за кодом 0501020 на 01.10.2016р., звіту про заборгованість за бюджетними коштами за кодом 0501030 на 01.10.2016р., розшифровки кредиторської заборгованості по спеціальному фонду від 07.10.2016р.

15.11.2016р. від відповідача надійшли письмові пояснення №32-09/132/2016 від 11.11.2016р., в яких останній посилався на відсутність вини відповідача у невиконанні зобовязання за договором генерального підряду №42-013 від 28.11.2013р. через відсутність бюджетного фінансування за відповідним цільовим призначенням. Крім іншого, зазначив про неможливість надати суду докази на підтвердження чи перебуває на податковому обліку податкова накладна №249 від 31.12.2013р., оскільки апеляційний суд Донецької області не є платником ПДВ, про що свідчить довідка про взяття на облік платника податків №12 від 13.11.2014р. Також надав (у копіях): звіти про заборгованість за бюджетними коштами на 01.01.2015р., 01.01.2016р., довідку про взяття на облік платника податків, рішення Артемівської ОДПІ ГУ Міндоходів №29 від 31.12.2014р. про повторне внесення до Реєстру неприбуткових організацій або присвоєння установі (організації) іншої ознаки неприбутковості.

15.11.2016р. відповідач надав клопотання №3.2-09/133/2016 від 11.11.2016р., в якому просив визнати наданий позивачем акт звірки взаєморозрахунків недопустимим доказом та таким, що не підлягає дослідженню під час судового розгляду по справі.

15.11.2016р. позивач надав письмові пояснення від 15.11.2016р., в яких останній заперечив проти позиції відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову у звязку з відсутністю бюджетного фінансування, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини. Також надав докази направлення копії позовної заяви третім особам.

Ухвалою суду від 15.11.2016р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, на підставі клопотання відповідача від 15.11.2016р.

28.11.2016р. позивач надав письмові пояснення №2016/11/24-01 від 24.11.2016р., в яких зазначив, що у звязку з тим, що відповідач не зареєстрований як платник податку на додану вартість, податкова накладна №249 від 31.12.2013р. йому не видавалась та не реєструвалась в Єдиному реєстрі податкових накладних. В реєстрі виданих та отриманих позивачем накладних (який ведеться відповідно до Порядку ведення реєстру виданих та отриманих податкових накладних, затвердженого Наказом міністерства фінансів України №1340 від 17.12.2012р.) за грудень в Розділі І «ОСОБА_2 податкові накладні» в рядку 28 вказано, що апеляційному суду Донецької області було видано податкову накладну №249 на загальну суму 475788,47грн. До пояснень надав (у копіях): реєстр виданих та отриманих податкових накладних за грудень 2013р., квитанції №2 на підтвердження доставки Реєстру виданих та отриманих податкових накладних за грудень 2013р.

29.11.2016р. від Державної судової адміністрації надійшли доповнення №10-8518/16 від 25.11.2016р. до відзиву, а також документи на виконання вимог ухвали суду, а саме: копії звітів про надходження і використання надходжень спеціального фонду за 2014, 2015р.р., ІІІ квартал 2016р., стан фінансування із спеціального фонду бюджету апеляційному суду Донецької області за 2014-2016р.р.

29.11.2016р. від Державної судової адміністрації надійшли доповнення №06-23/4679/16 від 29.11.2016р. до відзиву, в яких третя особа 2 зазначила, що: 12.12.2013р. у відповідача виникла кредиторська заборгованість перед позивачем у сумі 685734,10грн. (згідно розшифровки кредиторської заборгованості по спеціальному фонду від 10.01.2014р. у 4-му кварталі 2013р.); згідно з звітом про надходження і використання надходжень спеціального фонду за 2014р. на капітальний ремонт інших обєктів затверджено на звітний період 1176000,00грн., кошти за звітний період не надходили, фактичні видатки 1376,23грн.; відповідно до плану фінансування відповідача із спеціального фонду державного бюджету станом на 31.12.2014р. поточних видатків на капітальний ремонт інших обєктів заплановано 1176000,00грн., з них призначено з початку року 1176000,00грн. та профінансовано в повному обсязі; згідно з звітом про надходження і використання надходжень спеціального фонду за 2015р. на капітальний ремонт інших обєктів затверджено на звітний рік 1500000,00грн., надійшло коштів за звітний період 1498986,48грн., касові видатки - 1498986,48грн., фактичні видатки за звітний період - 1497610,25грн.; відповідно до плану фінансування відповідача із спеціального фонду державного бюджету станом на 31.12.2015р. поточних видатків на капітальний ремонт інших обєктів заплановано на рік 1500000,00грн., з них призначено з початку року 1500000,00грн. та профінансовано в повному обсязі; згідно з звітом про надходження і використання надходжень спеціального фонду за 3-й квартал 2016р. на капітальний ремонт інших обєктів затверджено на звітний період 476000,00грн., кошти за звітний період не надходили; відповідно до плану фінансування відповідача із спеціального фонду державного бюджету станом на 25.11.2016р. поточних видатків на капітальний ремонт інших обєктів заплановано на рік 476000,00грн., з них призначено з початку року 476000,00грн., однак з початку року не профінансовано.

29.11.2016р. від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких останній посилався на неможливість надати докази на підтвердження реєстрації договору, акту виконаних робіт, за яким рахується заборгованість, платіжних доручень у органах державного казначейства, у звязку з захопленням адміністративних будівель апеляційного суду Донецької області; також зазначив, що у травні 2014р. змінилось керівництво апеляційного суду Донецької області і питання щодо будь-яких розрахунків з позивачем не розглядалось, оскільки саме в цей час почались бойові дії на території Донецької області, у звязку з чим підтвердити або спростувати факт виконання робіт позивачем не вбачається можливим.

Ухвалою від 13.12.2016р. суд, зокрема, на підставі ст. 30 ГПК України викликав в судове засідання ОСОБА_3 з метою надання пояснень за наступними питаннями: у який період часу приймались виконані роботи шляхом підписання акту приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) за грудень 2013р. та відповідної довідки; чи зареєстровані зазначені акт та довідка у органах казначейства; чи були сформовані та направлені на адресу відповідного казначейства платіжні доручення на оплату виконаних робіт; чи було наявне бюджетне фінансування на оплату робіт, що прийняті за вказаним актом; якщо так, то визначити причину виникнення заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 13.12.2016р. призначено колегіальний розгляд справи у складі суддів: А.М. Осадча - головуючий суддя, судді Курило Г.Є., Кротінова О.В.

10.01.2017р. відповідач надав до суду докази направлення ОСОБА_3 копії ухвали від 13.12.2016р.

17.01.2017р. Державне підприємство «Судовий будівельно-експертний центр» надало пояснення директора Донецької філії підприємства ОСОБА_2 щодо здійснення технічного нагляду за виконанням позивачем ремонтно-будівельних робіт дворового фасаду будівлі апеляційного суду Донецької області, в яких ОСОБА_2 зазначив, що в листопаді-грудні 2013р. позивачем виконані ремонтно-будівельні роботи по відновленню дворового фасаду будівлі апеляційного суду Донецької області у повному обсязі та з належною якістю, що підтверджується штампами та підписами інженера технічного нагляду ОСОБА_4, по закінченню ремонтних робіт та тільки після підписання актів виконаних робіт, позивачем було подано замовнику (відповідачу) акт виконаних робіт за виконання технічного нагляду.

24.01.2017р. від ДП «Судовий будівельно-експертний центр» надійшла заява про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача. До заяви додано: копію контракту №14/М-04/02-11/04 на виконання робіт по будівництву будинку апеляційного суду Донецької області по вул. Челюскінців в м.Донецьку з додатковими угодами, акти прийняття виконаних будівельних робіт.

24.01.2017р. від відповідача надійшло клопотання про витребування у позивача письмових доказів щодо замовлення спірних робіт та проект кошторисної документації, який відображає деталізоване завдання на виконання будівельних робіт за договором генпідряду №42-013 від 28.11.2013р. та зупинення провадження по справі до надходження доказів до суду.

24.01.2017р. від відповідача надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

24.01.2017р. від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволено, представник позивача ознайомлений.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2017р. визначено наступний склад колегії суддів: Я.О. Левшина - головуючий суддя, судді Курило Г.Є., Кротінова О.В.

13.02.2017р. позивач надав заперечення проти клопотання про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ДП «Судовий будівельно-експертний центр», в яких посилався на те, що обєктами договору генпідряду №42-013 від 28.11.2013р. та договору від 27.12.2004р. є різні будівлі, до того ж, перелік обєми робіт в наданих ДП «Судовий будівельно-експертний центр» не співпадають.

13.02.2017р. позивач надав заперечення проти клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, в яких посилався на відсутність підстав для призначення експертизи, оскільки відповідач не заперечує проти наявності заборгованості перед позивачем, проте намагається довести, що прострочення грошового зобовязання в розмірі 475788,47грн. сталося не з його вини.

Ухвалою суду від 13.02.2017р. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 06.02.2017р. про слухання справи в режимі відеоконференції.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.02.2017р. визначено наступний склад колегії суддів Я.О. Левшина - головуючий суддя, судді Курило Г.Є., Попов О.В.

27.02.2017р. від ОСОБА_3В, надійшли письмові пояснення, в яких остання підтвердила факти укладення договору генпідряду №42-013 від 28.11.2013р. та виконання робіт за ним вартістю 475788,47грн. Також зазначила, що оплата робіт на вказану суму проведена не була, оскільки кошти на рахунок апеляційного суду Донецької області не надійшли до 31.12.2013р.

Ухвалою від 27.02.2017р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ДП «Судовий будівельно-експертний центр».

28.02.2017р. від третьої особи 1 надійшов лист №09.2-17/489 від 10.02.2017р., в якому Головне управління Державної казначейської служби України посилалось на неможливість надати докази на підтвердження факту реєстрації юридичних та фінансових зобовязань відповідачем по договору №42-013 від 28.11.2013р., за яким рахується заборгованість та наявності бюджетного фінансування на її оплату у 2013р., оскільки клієнти органів казначейства самостійно ведуть облік надходжень і видатків по своїх рахунках у розрізі кредиторів.

02.03.2017р. від третьої особи 2 надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Заява судом задоволена, представник ознайомлений.

03.04.2017р. від третьої особи 1 надійшов лист про неможливість надати будь-яку інформацію та докази на підтвердження реєстрації або не реєстрації судом договору №42-013 від 28.11.2013р. і акту виконаних робіт в органі казначейства та бюджетного фінансування на видатки з капітального ремонту у 2013р., оскільки внаслідок захоплення 07.11.2014р. будівлі головного управління, сервера баз даних, накопичених станом на 01.01.2014р. залишились на непідконтрольній органам державної влади території, разом з цим, документи на бумажних носіях, повязані з реєстрацією зобовязань у 2013р., а саме реєстри бюджетних зобовязань тощо втрачені у 2014р. після переміщення УДКСУ з непідконтрольної органам державної влади території у м. Донецьку на підконтрольну території у м. Маріуполь.

28.03.2017р. від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволено, представник ознайомлений.

03.04.2017р. від ДКСУ надійшов лист №5-12/1951-4931 від 24.03.2017р., в якому останнє зазначило про неволодіння інформацією по клієнтам, які обслуговуються в територіальних органах казначейства, внаслідок чого листом від 20.03.2017р. було запрошено зазначену інформацію від головного управління.

20.04.2017р. від відповідача надійшли письмові пояснення №3.2-09/18/2017 від 19.04.2017р., в яких останній також посилався на таке: за умовами договору позивач повинен був приступити до виконання робіт лише у разі 100% фінансування, а у разі невиконання відповідачем п. 4.1. договору, позивач повинен був припинити роботи, але в порушення вимог договору, він на свій ризик продовжив їх; акт звірки взаєморозрахунків не є документом, що підтверджує наявність зобовязання за господарським договором, оскільки він не відповідає вимогам до первинних документів; відсутність вини відповідача у невиконанні зобовязання за договором генерального підряду №42-013 від 28.11.2013р. через відсутність бюджетного фінансування за відповідним цільовим призначенням.

24.04.2017р. на адресу суду від позивача надійшли пояснення №2017.04.20-1 від 20.04.2017р., в яких останній зазначив про неможливість надати кошторисну документацію на виконання ремонтно-будівельних робіт за договором у звязку з тим, що через початок у квітні 2014р. антитерористичної операції позивач був змушений у спішному порядку покинути м. Донецьк, залишивши значну частину технічної документації. Також зазначив, що під час виконання ремонтно-будівельних робіт сторони у своїх діяльності керувалися розробленими на підставі кошторисної документації додатками до договору, які містяться в матеріалах справи: додаток 1 «Договірна ціна», додаток №2 «Календарний графік виконання робіт», додаток №3 «План фінансування».

Представники сторін в судове засідання 25.04.2017р. не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Обізнаність відповідача, третіх осіб 1, 3 також підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з ухвалою суду від 28.03.2017р.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

28.11.2013р. між Апеляційним судом Донецької області (замовник) та ТОВ Мегаполіс (генпідрядник) укладено договір №42-013 (далі договір), за умовами якого генпідрядник зобовязується у 2013 році виконати замовнику роботи, а замовник прийняти і оплатити такі роботи з капітального ремонту адміністративної будівлі апеляційного суду в Донецькій області за адресою: м.Донецьк, вул.Челюскінців,163 (п.1.1,1.2. договору).

Відповідно до п.3.1. договору договірна ціна робіт цього Договору визначається на основі приблизного кошторису, та є невідємною частиною Договору. Є динамічною і складає 699818,77грн., у тому числі ПДВ 20%-116636,46грн.

Пунктом 4.1. договору визначено, що розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися щомісяця на підставі актів виконаних робіт (форма КБ-2в), довідок КБ-3 протягом 5 робочих днів після підписання замовником наданих форм, за умови надходження бюджетних коштів за цим обєктом на рахунок замовника.

Генпідрядник визначає обсяги й вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, готовить відповідні документи й подає їх для підписання замовнику до 25-го числа звітного місяця (п. 4.2. договору).

Замовник зобовязаний підписати подані генпідрядником документи, які підтверджують виконання робіт або обґрунтувати причини відмови від їхнього підписання протягом 5 днів від дня одержання (п. 4.3. договору).

Попередня оплата здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2006 № 1404 (зі змінами), на строк не більше трьох місяців в розмірі: 30% вартості від договірної ціни. Генпідрядник зобовязується використати одержану попередню оплату протягом трьох місяців після її одержання. По закінченню визначеного терміну невикористані кошти попередньої оплати повертаються замовнику (п.4.6.договору).

Відповідно до п.5.1. Генпідрядник почне виконання робіт з капітального ремонту обєкту 28.11.2013р., а завершить 25.12.2013р. за умови 100% фінансування згідно з планом фінансування.

Початок і закінчення робіт з капітального ремонту обєкта визначається календарним графіком виконання робіт, що є невідємною частиною договору. (п.5.2. договору).

Календарний графік виконання робіт на 2013р. у вигляді додатку №2 до договору погоджено та підписано сторонами без зауважень, згідно з яким усі підрядні роботи повинні бути виконані генпідрядником до 25.12.2013р.

За умовами п. 6.1. договору замовник зобовязався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи, приймати виконані роботи згідно з актами виконаних робіт форми КБ-2в, забезпечити роботи кошторисною документацією, з урахуванням положень «Загальних умов», інших нормативних документів.

Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2013р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором. (п.10.1 Договору)

Згідно п.10.2 договору цей договір укладається і підписується у 2-х примірниках, що мають однакову юридичну силу.

На виконання умов договору, позивачем були виконані будівельні роботи, сторонами складено довідку про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3) за грудень 2013р. та акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) за грудень 2013р. на суму 475788,47грн., який підписано з обох сторін та підписи скріплені відбитками печаток підприємств.

Виконані роботи прийняті замовником без заперечень.

Посилаючись на невиконання відповідачем своїх обов'язків з оплати виконаних будівельних робіт, позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов'язань за договором генпідряду №42-013 від 28.11.2013р.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного договору генпідряду №42-013 від 28.11.2013р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Проаналізувавши вищезазначений договір, судом встановлено, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, які підпадають під правове регулювання норм статей 875-886 ЦК України та статей 317-324 ГК України.

За статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір генпідряду №42-013 від 28.11.2013р. є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 6.1. договору замовник зобовязався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи, приймати виконані роботи згідно з актами виконаних робіт форми КБ-2в, забезпечити роботи кошторисною документацією, з урахуванням положень «Загальних умов», інших нормативних документів.

Судом встановлено, що сторони підписали акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) за грудень 2013р. та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3) за грудень 2013р., в яких відсутня дата їх підписання.

Позивач надав до суду податкову накладну №249 від 31.12.2013р. за договором генпідряду №42-013 від 28.11.2013р.

Відповідно до п. 201.4. ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції на момент складання податкової накладної) податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобовязань продавця.

Згідно п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що в день оформлення акту приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) за грудень 2013р. та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3) за грудень 2013р. генпідрядником була виписана податкова накладна №249 від 31.12.2013р., відповідно ця дата є днем виникнення у генпідрядника податкових зобовязань.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 920-р було перенесено в порядку та на умовах, установлених законодавством, у 2014 році для працівників, яким встановлено пятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, робочі дні з: четверга 2 січня - на суботу 11 січня; пятниці 3 січня - на суботу 25 січня; понеділка 6 січня - на суботу 8 лютого.

У звязку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що відповідач був зобовязаний здійснити оплату в термін до 13.01.2014р.

Приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов.

Таким чином, відповідач не мав жодних підстав для ухилення від належного виконання обов'язку з оплати виконаних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач свої зобовязання з оплати виконаних робіт не виконав.

Доказів сплати заборгованості у розмірі 475788,47грн. відповідачем не надано.

Посилання відповідача на п.2 Постанови Національного Банку України №466 від 06.08.2014р. "Про призупинення здійснення фінансових операцій небанківським установам та національному оператору поштового зв'язку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасниками" спростовуються вищевикладеними висновками суду, оскільки договір був укладений 28.11.2013р., роботи виконані 31.12.2013р., а здійснити оплату за виконані роботи відповідач був зобовязаний в строк до 13.01.2014р., тобто раніше прийняття зазначеної Постанови.

Крім того, посилання відповідача на призупинення фінансових операцій на території АТО, запроваджене Постановою НБУ № 466 від 06.08.2014 року, як на підставу неможливості виконання зобовязань, не може бути прийнята судом до уваги, оскільки відповідно до п. 4 зазначеної постанови, банки до повного відновлення діяльності вправі надавати клієнтам послуги за допомогою засобів мобільного обслуговування. Таким чином, призупинення діяльності структурних підрозділів банку на окремій території, не перешкоджає клієнтові здійснювати операції за власними рахунками, незалежно від того, що договір про банківський рахунок укладався за місцезнаходженням банківської філії (відділення), діяльність якої не здійснюється не території міста Донецьк. Таким чином, відповідач, не довів неможливість виконання ним своїх зобовязань за кредитним договором через припинення фінансових операцій на території м. Донецька.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_3 від 23.02.2017р., в яких остання підтвердила факти укладення договору генпідряду №42-013 від 28.11.2013р. на виконання робіт з капітального ремонту адміністративної будівлі апеляційного суду Донецької області за адресою: м. Донецьк, вул. Челюскінців, 163 та підписання договору нею, як головою апеляційного суду Донецької області, та виконання будівельних робіт позивачем вартістю 475788,47грн. Також зазначила, що саме вона, як голова апеляційного суду Донецької області, підписала акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) за грудень 2013р. та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3) за грудень 2013р., але оплата на вказану суму 475788,47грн. проведена не була, оскільки кошти на рахунок апеляційного суду Донецької області не надійшли до 31.12.2013р., незважаючи на щоденні обіцянки Державної казначейської служби України в Донецькій області здійснити перерахування коштів. Кошти на проведення капітального ремонту було виділено з бюджету, про що приблизно у липні 2013р., надійшло письмове повідомлення з ДСА України і саме з цих підстав був укладений договір генпідряду №42-013 від 28.11.2013р. В подальшому вказана заборгованість за бюджетними коштами на вказану суму відображалась у звітах апеляційного суду Донецької області. Всі необхідні документи на підтвердження заборгованості за бюджетними коштами направлялися до ДСА України в грудня2013р. та у 2014р.

Що стосується посилання відповідача на відсутність його вини у невиконанні зобовязання за договором генерального підряду №42-013 від 28.11.2013р. через відсутність бюджетного фінансування за відповідним цільовим призначенням, господарський суд зазначає, що така обставина не звільняє відповідача від виконання договірних зобов'язань з огляду на наступне.

Відповідно до приписів статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 ГПК України, господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абзац 3 пункт другий інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.11.2003 № 01-8/1427 «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини» із відповідними змінами, внесеними інформаційним листом Вищого господарського суду України від 24.07.2008 № 01-8/451 «Про внесення змін до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.11.2003 № 01-8/1427 «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини»).

Cудом встановлено, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини «відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005, «Бакалов проти України» від 30.11.2004).

Про безпідставність позиції відповідача про те, що відсутність бюджетного асигнування є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, викладено також у постанові Вищого господарського суду України від 27.10.2011 № 11/446.

За таких обставин, суд вважає доведеним борг відповідача перед позивачем у сумі 475788,47грн., а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню.

Клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі судом залишено без задоволення як необґрунтоване та безпідставне.

Судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача у відповідності до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаполіс" м. Моспине до відповідача Апеляційного суду Донецької області, м. Артемівськ, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, м. Маріуполь, Державної судової адміністрації України, м. Київ, Державного підприємства "Судовий будівельно-експертний центр", м. Київ про стягнення заборгованості за договором генпідряду № 42-013 від 28.11.2013 р. в сумі 475788,47 грн. задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Апеляційного суду Донецької області (84500, Донецька область, м.Артемівськ, вул.Леніна, 10, ідентифікаційний код 02891428) на користь товариства з обмеженою відповідальгістю "Мегаполіс" (83492, Донецька область, м.Донецьк, м.Моспине, вул.Чехова, буд.19А, ідентифікаційний код 30074815) суму заборгованості у розмірі 475788,47грн., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 7136,85грн.

Стягнути з Апеляційного суду Донецької області (84500, Донецька область, м.Артемівськ, вул.Леніна, 10, ідентифікаційний код 02891428) в дохід Дердавного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 7850,51грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 25.04.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 27.04.2017р.

Головуючий суддя Я.О. Левшина

Суддя О.В. Попов

Суддя Г.Є. Курило