РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017Справа №910/19139/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські аграрні інвестиції"

до Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "УКРФАРМ ФАНДІНГ ЛІМІТЕД" (Private company limited by shares «UkrFarm Funduing Limited»)

про стягнення 7 925 415,84 доларів США (що станом на 19.10.2016 року еквівалентно 203 390 335,05 грн.)

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Мельниченко Н.О. - за довіреністю від 13.12.2016 року;

від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські аграрні інвестиції" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю "УКРФАРМ ФАНДІНГ ЛІМІТЕД" (Private company limited by shares «UkrFarm Funduing Limited») про стягнення 7 925 415,84 доларів США (що станом на 19.10.2016 року еквівалентно 203 390 335,05 грн.)

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Контракту №49 від 22.04.2016 року в частині своєчасної та повної оплати поставленого за Контрактом товару.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 7 925 415,84 Долари США (що станом на 19.10.2016 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 203 390 335,05 грн.) - заборгованості, 206 700,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 року порушено провадження у справі, призначено її розгляд на 25.04.2017 року та зупинено провадження у справі до 25.04.2017 року.

23.11.2016 року через канцелярію Господарського суду міста Києва представник відповідача подав відзив на позовну заяву, згідно якого визнав поновні вимоги в повному обсязі, однак не має можливості оплатити заборгованість в зв'язку з скрутним фінансовим становищем. Також подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

В судове засідання 25.04.2017 року представник відповідача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвали суду, позовна заява надсилались на всі відомі адреси, в тому числі на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 25.04.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 25.04.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» (далі по тексту - Позивач, продавець) та Приватною акціонерною компанією з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМ ФАНДІНГ ЛІМІТЕД» (Private company limited by shares «UkrFarm Funding Limited»), що зареєстрована та діє згідно з законодавством Республіки Кіпр (далі по тексту - Відповідач, покупець) укладено Контракт №49 (далі по тексту - Контракт), за умовами якого (п. 1.1. Контракту) продавець поставляє товар покупцю, а покупець згідно з вказаними в контракті строками і умовами приймає і оплачує продавцю вищевказаний товар (далі - товар): кукурудза 3-го класу та/або кукурудза не класова для кормових цілей, українського походження врожаю 2015 року.

Загальна кількість Товару, поставка якого є предметом Контракту становить 50' 000,00 (п'ятдесят тисяч) метричних тонн +/- 10%, за вибором Продавця (п.2.2.1. Контракту).

Базисними умовами поставки відповідно до Міжнародних правил тлумачення «Інкотермс 2010», Сторони визначили наступне:

на умовах DAP - залізнична станція Миколаїв-Вантажний, Одеська залізниця або термінал для вантажного автотранспорту, або

на умовах DAP - TOB «МСП Ніка-Тера», залізнична станція Жовтнева, Одеська залізниця або на умовах СРТ - термінал для вантажного автомобільного транспорту.

Період поставки - з 22 квітня 2016 року до 30 червня 2016 року; дата реалізації Товару є дата оформлення експортної вантажної митної декларації (п.4.6. Контракту), дата поставки та перехід права оперативного управління до Покупця є дата приймання Товару в місці поставки (п.4.5. Контракту).

Відповідно до п. 3.1. Контракту ціна Товару встановлена в розмірі 160,00 (сто шістдесят) доларів США (USD) за одну метричну тону кукурудзи 3-го класу та 160,00 (сто шістдесят) доларів США (USD) за одну метричну тону кукурудзи не класної для кормових цілей.

Загальна сума договору - Сторонами визначена в сумі 8 000 000,00 (вісім мільйонів) доларів СІЛА (USD) -/+ 10% (п.3.3. Контракту).

Згідно з п. 5.2. Контракту строки оплати за отриманий Товар - не пізніше 90 (дев'яносто) днів з дати оформлення експортної вантажної митної декларації визначено.

На виконання умов Контракту позивачем поставлено відповідачу Товар в кількості 49 533,85 тонн загальною вартістю 7 925 415,84 USD (доларів США), а саме:

- 24.06.2016 року Продавцем поставлено (оформлено митну декларацію, що засвідчує факт перетинання Товару митного кордону України) Покупцю Товар в кількості 5653 тонн 04 кг на загальну суму 904 486,40 USD (за курсом 24,88292900грн. за 1 USD), що підтверджується вантажно-митною декларацією № 504020000/2016/002221;

- 24.06.2016 року Продавцем поставлено (оформлено митну декларацію, Щ° засвідчує факт перетинання Товару митного кордону України) Покупцю Товар в кількості 15000,00 тонн на загальну суму 2 400 000,00 USD (за курсом 24,88292900грн. за 1 USD), що підтверджується вантажно-митною декларацією №504050000/2016/104146;

- 24.06.2016 року Продавцем поставлено (оформлено митну декларацію, Ш° засвідчує факт перетинання Товару митного кордону України) Покупцю Товар в кількості 19301 тонн 619 кг на загальну суму 3 088 259,04USD (за курсом 24,88292900грн. за 1 USD)» що підтверджується вантажно-митною декларацією № 504050000/2016/104147;

- 01.07.2016 року Продавцем поставлено (оформлено митну декларацію, що засвідчує факт перетинання Товару митного кордону України) Покупцю Товар в кількості 9579тонн 19кг на загальну суму 1 532 670,40USD (за курсом 24,82841200грн. за 1 USD), що підтверджується вантажно-митною декларацією №504050000/2016/104235.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару відповідно до умов Контракту, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 7 925 415,84 Долари США (що станом на 19.10.2016 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 203 390 335,05 грн.), яку позивач і просив стягнути в поданій суду позовній заяві.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.8.3 Контракту встановлено, що всі спори пов'язані із Договором, його укладанням або такі, що виникають в процесі виконання умов Договору, вирішуються згідно п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», погодили його вирішення в Господарському суді міста Києва (адреса: 01030. м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 44-В) згідно з матеріальним та процесуальним правом України.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" встановлено, що суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, припинити провадження у справі і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

За таких обставин, згідно ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, ст. 124 Конституції України даний спір підлягає вирішенню Господарським судом міста Києва.

Стосовно матеріального права, за яким слід розглядати даний спір суд зазначає наступне.

Договір укладено за участі резидента (відповідача) та нерезидента (позивача) України, а тому визначаючи матеріальне право необхідно керуватися Законом України "Про міжнародне приватне право" та умовами Договору.

Умовами Договору визначено матеріальне право, яке повинно застосовуватися до відносин, що виникли між сторонами.

Відповідно до частин 1, 5 ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права або зміна раніше обраного права можуть бути здійснені учасниками правовідносин у будь-який час, зокрема, при вчиненні правочину, на різних стадіях його виконання тощо. Вибір права або зміна раніше обраного права, які зроблені після вчинення правочину, мають зворотну дію і є дійсними з моменту вчинення правочину, але не можуть: бути підставою для визнання правочину недійсним у зв'язку з недодержанням його форми; обмежити чи порушити права, які набули треті особи до моменту вибору права або зміни раніше обраного права.

Згідно ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди приймають до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Згідно Роз'яснення Вищого господарського суду України від 31.05.2002 №04-5/608 «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право») спір підлягає вирішенню в господарських судах України, з урахуванням вимог розділу III Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

За таких обставин, враховуючи пункт 8.3. Договору та приписи Закону України "Про міжнародне приватне право", даний спір підлягає вирішенню за матеріальним правом України та розгляду в Господарському суді міста Києва.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (частина 2 наведеної норми).

Зокрема, обов'язок з оплати поставленого товару передбачений умовами розділу 5 Контракту.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, поставив відповідачу товар за відповідну плату згідно умов Контракту, а відповідач в порушення умов Контракту не сплатив на користь позивача вартість отриманого товару, та має перед позивачем заборгованість з оплати вартості товару в розмірі 7 925 415,84 Долари США (що станом на 19.10.2016 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 203 390 335,05 грн.).

Згідно частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в відзиві на позовну заяву визнав позовні вимоги, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 7 925 415,84 Долари США (що станом на 19.10.2016 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 203 390 335,05 грн.) (заборгованості), нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85, 116 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватної акціонерної компанії з обмеженою відповідальністю «УКРФАРМ ФАНДІНГ ЛІМІТЕД» (Private company limited by shares UKRFARM FUNDING LIMITED) (Реєстраційний номер HE 158897, місцезнаходження: Темістоклі Дерві, 15, Маргаріта Хаус 1066, Нікосія, Кіпр; Номер рахунку: LV82RTMB829, Банк отримувача: Rietumu Banka, Адреса Банка: Vesetas 7, Riga, LATVIA, SWIFT: RTMBLV2X1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» (01601, м. Київ, Печерський район, вулиця Мечникова, будинок 2; ) 7 925 415 (сім мільйонів дев'ятсот двадцять п'ять тисяч чотириста п'ятнадцять) доларів США 84 центи (що станом на 19.10.2016 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 203 390 335 (двісті три мільйони триста дев'яносто тисяч триста тридцять п'ять) грн. 05 коп.) - заборгованості, 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) грн. 00 коп. - судового збору, шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ АГРАРНІ ІНВЕСТИЦІЇ» (01601, м. Київ, Печерський район, вулиця Мечникова, будинок 2; ): п/р 1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805 (ідентифікаційний код 14305909, місцезнаходження 01011, м. Київ вул. Лєскова, 9,).

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 28.04.2017 року.