ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Справа № 5015/2284/12

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О. - головуючого (доповідач),
Ковтонюк Л. В.,
Карабаня В.Я.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю "Неотехінформ"
на ухвалуЛьвівського апеляційного господарського суду від 13.02.2017
у справі№ 5015/2284/12 Господарського суду Львівської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Неотехінформ"
до за участю1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Розточчя", 2) Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, Прокуратури Київської області
про за участю прокурора представників позивача: відповідача 1: відповідача 2:визнання недійсним договору та про визнання недійсним рішення тендерного комітету, оформленого протоколом, ОСОБА_4, не з'явились, не з'явились, ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Неотехінформ" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Розточчя", Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про визнання недійсними договору на інвестування житла та про визнання недійсним рішення тендерного комітету, оформленого протоколом.

Відповідно до заяви від 18.06.2012 позивач просить визнати недійсним п. 2 рішення Тендерного комітету Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, оформленого протоколом від 15.12.2005 в частині вибору переможцем ТзОВ "Компанія "Розточчя" на закупівлю за державні кошти житла площею 1085,52 м2 та визнати недійсним договір № 3 на інвестування житла від 23.12.2005, укладеного між ТзОВ "Компанія "Розточчя" та Управлінням у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації. Заяву подано до початку розгляду справи по суті та прийнято судом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірне рішення суперечить законодавству, а оспорюваний договір укладено всупереч вимогам тендерної документації та внаслідок прийняття вказаного рішення і укладення договору № 3 від 23.12.2005 порушено права та інтереси позивача.

Заступник прокурора Київської області заявою від 22.08.2012 повідомив про вступ у справу.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.09.2012 у справі № 5015/2284/12 (у складі колегії суддів: Фартушок Т.Б. - головуючого, Сухович Ю.О., Мазовіта А.Б.), з урахуванням ухвали Господарського суду Львівської області від 22.10.2012 про виправлення описки, позов задоволено. Визнано недійсним абзац 2 пункту 2 рішення тендерного комітету Управління у справах соціального захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, оформленого протоколом засідання тендерного комітету № 14 від 15.12.2005 в частині визначення переможцем торгів Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Розточчя"; визнано недійсним договір № 3 від 23.12.2005 на інвестування житла, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Розточчя" та Управлінням у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації. Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Розточчя" на користь Управління у справах соціального захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації 1978631, 58 грн.

Рішення мотивовано тим, що спірне рішення тендерного комітету та оспорюваний договір не відповідають приписам законодавства.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2013 у справі № 5015/2284/12 (у складі колегії суддів: Малех І.Б. - головуючого, Желік М.Б., Костів Т.С.) рішення Господарського суду Львівської області від 20.09.2012 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду від 04.11.2013 у справі № 5015/2284/12 ( у складі колегії суддів: Прокопанич Г.К. - головуючого, Алеєвої І.В., Євсікова О.О.) залишено в силі постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2013 у справі № 5015/2284/12.

Постанову мотивовано тим, що судами попередніх інстанцій не встановлено факту звернення у судовому порядку однієї із сторін попереднього договору про укладення основного договору.

До Львівського апеляційного господарського суду 30.05.2016 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Неотехінформ" від 28.05.2016 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного господарського суду України від 30.05.2013 у справі № 5015/2284/12.

Заяву обґрунтовано тим, що між ТОВ "Містобудінвест" (правонаступником якого є ТОВ "Неотехінформ") та відповідачем 1 (ТОВ "Компанія "Розточчя") 12.12.2005 укладено попередній договір. Предметом попереднього договору від 15.12.2005 є зобов'язання сторін в майбутньому укласти і належним чином оформити договір придбання у власність нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 на умовах і в порядку, визначених цим договором.

Крім цього, заявник вказує на те, що суд апеляційної інстанції, враховуючи факт відсутності в матеріалах справи укладеного між позивачем та відповідачем 1 основного договору на підставі попереднього договору від 15.12.2005 протягом одного року, дійшов до висновку, що визначені попереднім договором зобов'язання є припиненими з 15.12.2006, тому рішення Тендерного комітету Управління в справах захисту населення від наслідків Чорнобильскої катастрофи Київської обласної державної адміністрації, оформленого протоколом від 15.12.2005 в частині вибору переможцем ТОВ "Компанія "Розточчя" на закупівлю за державні кошти житла площею 1085,52 м.кв. не порушує прав та законних інтересів позивача, і позивачем будь-яких збитків в результаті дій Тендерного комітету Управління в справах захисту населення від наслідків Чорнобильскої катастрофи Київської обласної державної адміністрації не завдано.

Заявник, як на нововиявлену обставину посилається на те, що 02.05.2016 ним отримано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Новояворівське підприємство "Розточчя" два примірники інвестиційного договору від 20.12.2005 на придбання у власність нерухомого майна площею 73 кв.м., розташованого на АДРЕСА_1, підписаного позивачем та відповідачем 1, що свідчить про існування основного договору (інвестиційний договір від 20.12.2005) та спростовує висновки суду апеляційної інстанції про те, що визначені попереднім договором зобов'язання є припиненими з 15.12.2006. Таким чином за умовами договору кошти сплачені позивачем, як завдаток на виконання попереднього договору зараховуються як сплата за нерухоме майно, що є предметом інвестування, тому Товариство з обмеженою відповідальністю "Неотехінформ" набуло майнові права на нерухоме майно площею 73 кв.м., розташованого на АДРЕСА_1

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 у справі № 5015/2284/12 (у складі колегії суддів: Бойко С.М. - головуючого, Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.) постанову Львівського апеляційного господарського суду України від 30.05.2013 у справі № 5015/2284/12 скасовано. Рішення Господарського суду Львівської області від 20.09.2012 у справі № 5015/2284/12 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду від 01.12.2016 у справі № 5015/2284/12 (у складі колегії суддів: Ходаківської І.П. - головуючого, Бакуліної С.В., Сибіги О.М.) постанову від 19.07.2016 Львівського апеляційного господарського суду у справі № 5015/2284/12 Господарського суду Львівської області скасовано, а справу № 5015/2284/12 передано на новий розгляд до Львівського апеляційного господарського суду.

Постанову мотивовано тим, що судом апеляційної інстанції під час розгляду заяви ТОВ "Неотехінформ" про перегляд постанови за нововиявленими обставинами не оцінено, чи є заявлена нововиявлена обставина такою обставиною у розумінні статей 112, 113 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, під час розгляду заяви позивача про перегляд постанови за нововиявленими обставинами судом апеляційної інстанції розглянуто лише одну підставу відмови в позові, визначену в постанові від 30.05.2013. Інші підстави відмови в позові, а саме: позивач не звертавсь з будь-якими скаргами до Комісії в порядку Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти"; рішення Тендерного комітету Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, оформленого протоколом від 15.12.2005 в частині вибору переможцем ТОВ "Компанія "Розточчя" на закупівлю за державні кошти житла площею 1085,52 м2 не порушує прав та законних інтересів позивача, оскільки позивач не був учасником торгів; матеріали справи не містять відомостей про те, що договір від 23.12.2005 укладено за результатами процедури закупівлі, проведеної з порушенням вимог статей 41, 42, 8, 17, 181, 19, 26, 29, 291 цього Закону, не розглянуто апеляційним судом. Як і не надано оцінки, чи може наявність договору, заявленого в якості нововиявленої обставини, бути підставою для визнання недійним рішення Тендерного комітету Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації та договору, укладеного на його виконання. Тобто судом апеляційної інстанції під час розгляду заяви позивача про перегляд постанови за нововиявленими обставинами не спростовано висновки, викладені в ній, та передчасно задоволено заяву, обмежившись лише доводами щодо наявності інвестиційного договору.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 у справі № 5015/2284/12 (у складі колегії суддів: Марка Р.І. - головуючого, Орищин Г.В., Галушко Н.А.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Неотехінформ" № 01-28/05 від 28.05.2016 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного господарського суду України від 30.05.2013 залишено без задоволення, а зазначену постанову без змін.

Ухвалу мотивовано тим, що інвестиційний договір від 20.12.2005 не може вважатися нововиявленою обставиною, така обставина встановлюється на підставі доказів, які несвоєчасно подано сторонами.

Не погоджуючись з ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 у справі № 5015/2284/12, Товариство з обмеженою відповідальністю "Неотехінформ" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2013 та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 у справі № 5015/2284/12, а рішення Господарського суду Львівської області від 20.09.2012 залишити без змін, і задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Неотехінформ" від 28.05.2016 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного господарського суду України від 30.05.2013 у справі № 5015/2284/12.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права судом апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційних скарг, заслухавши прокурора, представника відповідача 2, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Вищого господарського суду України від 01.12.2016 у справі № 5015/2284/12 касаційну скаргу Заступника прокурора Київської області задоволено. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.07.2016 у справі № 5015/2284/12 Господарського суду Львівської області скасовано, а справу № 5015/2284/12 передано на новий розгляд до Львівського апеляційного господарського суду.

Вищим господарським судом у своїй постанові від 01.12.2016 зазначено наступне: судом апеляційної інстанції під час розгляду заяви ТОВ "Неотехінформ" про перегляд постанови за нововиявленими обставинами не оцінено, чи є заявлена у якості нововиявленої обставина нововиявленою у розумінні статей 112, 113 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, під час розгляду заяви позивача про перегляд постанови за нововиявленими обставинами судом апеляційної інстанції розглянуто лише одну підставу відмови в позові, визначену в постанові від 30.05.2013. Інші підстави відмови в позові, а саме: позивач не звертавсь з будь-якими скаргами до Комісії в порядку Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти"; рішення Тендерного комітету Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, оформленого протоколом від 15.12.2005 в частині вибору переможцем ТОВ "Компанія "Розточчя" на закупівлю за державні кошти житла площею 1085,52 м2 не порушує прав та законних інтересів позивача, оскільки позивач не був учасником торгів; матеріали справи не містять відомостей про те, що договір від 23.12.2005 укладено за результатами процедури закупівлі, проведеної з порушенням вимог статей 41, 42, 8, 17, 181, 19, 26, 29, 291 цього Закону не розглянуто апеляційним судом взагалі. Як і не надано оцінку тому, чи може наявність договору, заявленого в якості нововиявленої обставини, бути підставою для визнання недійним рішення Тендерного комітету Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації та договору, укладеного на його виконання. Тобто судом апеляційної інстанції під час розгляду заяви позивача про перегляд постанови за нововиявленими обставинами не спростовано висновки, викладені в ній, та передчасно задоволено заяву, обмежившись лише доводами щодо наявності інвестиційного договору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 20.09.2012 у справі № 5015/2284/12 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Неотехінформ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Розточчя" та Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації задоволено. Визнано недійсним абзац 2 пункту 2 рішення Тендерного комітету Управління у справах соціального захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, оформленого протоколом засідання Тендерного комітету № 14 від 15.12.2005 в частині визначення переможцем торгів Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Розточчя". Визнано недійсним договір № 3 від 23.12.2005 на інвестування житла, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Розточчя" та Управлінням у справах соціального захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації. Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Розточчя" на користь Управління у справах соціального захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації 1978631,58 грн.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2013 у справі № 5015/2284/12 рішення Господарського суду Львівської області від 20.09.2012 у справі № 5015/2284/12 скасовано, і прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Неотехінформ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Розточчя" та Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації відмовлено повністю.

Вказану постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім договором є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, передбачених попереднім договором. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 635 ЦК законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладено основний договір на підставі попереднього договору.

Відповідно до ст. 182 ГК України за попереднім договором суб'єкт господарювання зобов'язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором. Попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору. До укладення попередніх договорів не застосовується загальний порядок укладення господарських договорів. Відносини щодо укладення попередніх договорів регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що між позивачем та відповідачем 1 укладено основний договір на підставі попереднього договору від 15.12.2005 протягом одного року, тому визначені попереднім договором зобов'язання є припиненими з 15.12.2006.

Крім цього, існування попереднього договору від 15.12.2005 під час проведення торгів не може бути підставою для визнання недійним рішення Тендерного комітету Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, оскільки за порушення умов попереднього договору ч. 2 ст. 635 ЦК, передбачені інші правові наслідки - відшкодування збитків.

Рішення Тендерного комітету Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, оформленого протоколом від 15.12.2005 в частині вибору переможцем ТОВ "Компанія "Розточчя" на закупівлю за державні кошти житла площею 1085,52 м2 не порушує прав та законних інтересів позивача, оскільки позивач не був учасником торгів, які проведено 15.12.2005 Управлінням у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації і будь-яких збитків у результаті дій Тендерного комітету Управління у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації не завдано.

Порядок оскарження результатів тендеру встановлено приписами Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти".

Як зазначено в ч. 1 статті 36 Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" (в редакції станом на день проведення тендеру), з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і свобод у сфері закупівель будь-який учасник або інша особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність замовника до Комісії, або до суду, відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 статті 37-1 Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" оскарження процедур закупівель, рішень, дій чи бездіяльності замовника у судовому порядку здійснюється, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 37 Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності замовника.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" скаржник має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність замовника до Комісії.

Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач до комісії будь-яких скарг не подавав, із позовною заявою звернувсь до суду через 7 років після проведення тендеру.

Судом розглянуто позовну вимогу про визнання недійсним договору № 3 на інвестування житла від 23.12.2005 та зазначено, що відповідно до абзацу 4 частини 3 статті 34 Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" укладений договір вважається недійсним, якщо його укладено за результатами процедури закупівлі, проведеної з порушенням вимог статей 41, 42, 8, 17,181, 19, 26, 29, 291 цього Закону. Матеріали справи не містять відомостей про те, що договір від 23.12.2005 укладено за результатами процедури закупівлі, проведеної з порушенням вимог статей 41, 42, 8, 17, 181, 19, 26, 29, 291 цього Закону, тому суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що відсутні підстави для задоволення позивних вимог в частині визнання недійсним договору.

Крім цього, судом апеляційної інстанції правомірно не взято до уваги посилання позивача про те, що між ТОВ "Компанія "Розточчя" та ТОВ "Містобудінвест" (правонаступником якого є позивач) 18.03.2004 укладено договір про спільну діяльність, відповідно до умов якого сторони зобов'язались, шляхом об'єднання зусиль спільно діяти для досягнення таких господарських цілей: завершення будівництва із залученням фінансування для виконання робіт по добудові 24 квартирного житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1, оскільки матеріали справи не містять доказів, того, що сторони діяли спільно щодо завершення будівництва по добудові 24 квартирного житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

При цьому, результат перегляду безпосередньо пов'язаний із встановленням господарським судом наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначенням їх істотності для правильного вирішення спору.

Позивачем зазначено, що нововиявленою обставиною у даній справі є інвестиційний договір від 20.12.2005, який укладено та підписано ТОВ "Містобудінвест" (правонаступником якого є ТОВ "Неотехінформ") та відповідачем 1 (ТОВ "Компанія "Розточчя"), який є основним договором укладеним на підставі попереднього договору від 15.12.2005, укладеного між ТОВ "Містобудінвест" (правонаступником якого є ТОВ "Неотехінформ") та відповідачем 1 (ТОВ "Компанія "Розточчя").

Перегляд рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Новововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчено, тобто підтверджено належними і допустимими доказами.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти, тощо, які за своєю правовою природою є новими доказами.

Не можуть вважатися нововиявленими, обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не своєчасно подано сторонами. У разі подання таких доказів у процесі перегляду судового рішення за правилами розділу XIII Господарського процесуального кодексу України господарський суд має винести ухвалу про залишення судового рішення без зміни.

Дану позицію викладено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами".

З твердженням заявника, на час розгляду справи апеляційним судом в стадії позовного провадження останньому не було відомо про існування інвестиційного договору від 20.12.2005 на придбання у власність нерухомого майна площею 73 кв. м., розташованого на АДРЕСА_1, укладеного з ТзОВ "Містобудінвест" (правонаступником якого є позивач) та відповідачем 1. Дані обставини не було відомо суду та заявнику під час винесення постанови, і вони мають істотне значення для встановлення факту існування на час розгляду справи договору інвестування від 20.12.2005.

Судом апеляційної інстанції встановлено, заявником отримано від ТзОВ "Новояворівське підприємство "Розточчя" лист від 02.05.2016, яким передбачено, що ТзОВ "Новояворівське підприємство "Розточчя" під час інвентаризації документів в архіві Товариства знайдено два примірники інвестиційного договору від 20.12.2005 на придбання у власність нерухомого майна площею 73 кв. м., розташованого на АДРЕСА_1.

Тобто заявник стверджує, що не знав і не міг знати про наявність такого договору від 20.12.2005.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що відповідно до умов укладення будь-якого договору необхідна участь двох сторін, які погоджуються з умовами договору та засвідчують його належним чином відповідно до норм чинного законодавства, то сторони не могли знати та передбачати існування оспорюваного договору.

Для юридичної особи як сторони правочину (договору) обізнаність про наявність укладеного договору (тобто, в даному випадку нововиявленої обставини) слід вважати день вчиненння правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про виникнення договірних відносин. Тобто, в даному випадку це означає, що укладаючи інвестиційний договір від 20.12.2005 сторони знали про укладення основного інвестиційного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 Господарського кодексу України у разі, якщо сторона, яка уклала попередній договір, одержавши проект договору від іншої сторони, ухиляється від укладення основного договору, друга сторона має право вимагати укладення такого договору в судовому порядку.

Судом апеляційної інстанції не встановлено факту звернення у судовому порядку однієї із сторін попереднього договору про укладення основного договору. Тобто з наведеного можна дійти до висновку, що сторона протягом всього періоду відсутності основного договору не вчиняла будь-яких дій, що стосуються укладення основного договору на придбання у власність нерухомого майна площею 73 кв.м., розташованого на АДРЕСА_1, хоча про наявність останнього могли знати.

Тобто інвестиційний договір від 20.12.2005 фактично є доказом у справі, що існував на час винесення судового рішення та який заявник не був позбавлений можливості своєчасно отримати і надати суду для дослідження до винесення рішення суду.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що інвестиційний договір від 20.12.2005 не може вважатися нововиявленою обставиною, оскільки остання встановлюється на підставі доказів, які своєчасно не подано сторонами.

Крім цього, судом апеляційної інстанції зазначено, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Новий розгляд справи, провадження у якій закінчено остаточним рішенням, можливий у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. Враховуючи вищевикладене скасування остаточного судового рішення у даній справі було б невиправданим (аналогічну правову позицію викладено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Желтяков проти України").

Законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Таким чином господарський суд вправі переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Відповідно до наведеного, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції правильно надано оцінку всім обставинам справи, а викладені заявником (відповідачем) обставини не можуть вважатися нововиявленими, оскільки судом встановлено відсутність сукупності всіх трьох складових нововиявлених обставин у матеріальних фактах, вказаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Неотехінформ".

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 у справі № 5015/2284/12 Господарського суду Львівської області прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Таким чином ухвала Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 у справі № 5015/2284/12 Господарського суду Львівської області підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Неотехінформ" на ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 у справі № 5015/2284/12 Господарського суду Львівської області залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 у справі № 5015/2284/12 Господарського суду Львівської області залишити без змін.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж.О.
Судді:Ковтонюк Л. В.
Карабань В. Я.