ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017 р. Справа №917/326/17

За позовом Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, 39631, АДРЕСА_1

до Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод", 39621, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Івана Приходька, 141

про стягнення 18548,58 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

.

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" заборгованості за договором про надання послуг № 4-ОБ від 02.07.2008 р. в розмірі 18548,58 грн., з яких: 10400,00 грн. - сума основного боргу; 6626,11 грн. - інфляційні втрати; 837,87 грн. - 3 % річних; 684,60 грн. - неустойка.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання №40-21/54 від 23.03.2017р. (вх. №4078 від 27.03.2017 р.) та №40-21/69 від 24.04.2017р. (24.04.2017р.) про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку із наданням часу для підготовки вмотивованого відзиву на позовну заяву та зайнятістю в інших судових засіданнях.

26.04.2017р. від відповідача надійшла заява за вх. канцелярії суду №5631 про застосування строків позовної давності в частині стягнення неустойки.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, суд спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

між Суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою -підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) та Публічним акціонерним товариством "Кременчуцький сталеливарний завод" (далі - ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод") 02 липня 2008 року укладено Договір про падання послуг №4-ОБ (далі -Договір).

За умовами Договору, Виконавець (ФОП ОСОБА_1.) зобов"язується протягом визначеного в Договорі строку задавати за плату послуги Замовнику (ПАТ "Кременчуцький сталеливарний завод"), зокрема: поточне технічне обслуговування камер відеоспостереження в кількості восьми штук, які знаходяться на території Замовника, яке включає в себе перевірку та контроль за роботоспроможністю кабельного та технічного обладнання взаємодіючого з даними камерами; аварійний ремонт вищезгаданих камер відеоспостереження (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору визначено, що Замовник зобов"язується прийняти належним чином надані послуги і оплатити їх в порядку та на умовах визначених даним Договором.

Здавання послуг Виконавцем та пиймання їх результатів Замовником оформлюється актом здавання-приймання наданих послуг, які підписуються повноважними представниками сторін протягом 3 (трьох) робочих днів після фактичного надання послуг (п.3.2 Договору). Оплата наданих послуг здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передавання наданих послуг (п.3.4 Договору).

Додатковою угодою №3 від 12.08.2010 року внесено зміни до п. 3.5 Договору, з якими загаьна щомісячна плата за надання послуг поточного технічного обслуговування становить 1040,00 грн.

Відповідно до наданих позивачем Актів приймання-передавання наданих, обумовлені Договором роботи виконані Позивачем належним чином та прийняті Відповідачем. Акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками. Заперечення щодо якості та вартості виконаних робіт зі сторони Відповідача не заявлялись.

У позові позивач зазначає, що у період з січня 2014 по жовтень 2014р. Відповідач зовсім перестав оплачувати надані послуги згідно з Договором. Тобто, сума заборгованості протягом десяти місяців 2014 році склала 10400,00 грн. та надав суду розгорнутий розрахунок суми основного боргу.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

За внормованими приписами ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статті 6 та 627 ЦК України).

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статей 525-527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 104 040,00 грн. є правомірними, обґрунтованими підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 684,60 грн. по Актам приймання-передавання за період 02.03.2014р. по 08.05.2015р.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з розрахунку, позивачем не дотримано шестимісячного строку нарахування пені. Відповідач проти стягнення пені заперечує, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що позовна давність у один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як роз"яснено Вищим господарським судом України у постанові пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов"язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.

У Договорі про надання послуг №04-ОБ від 02.07.2008р. сторони не погоджували зміну строку позовної давності.

З даним позовом позивач звернувся до суду 06.03.2017р..

Таким чином, вимоги про стягнення пені заявлені позивачем після спливу позовної давності.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

На підставі вищевикладеного суд відмовляє в позові в частині вимог про стягнення пені в сумі 684,60 грн.

Стаття 625 ЦК України визначає обов"язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення відповідачем строків оплати за надані послуги позивачем за період з 02.03.2014р. по 02.03.2017р. заявлено до стягнення 6626,11 грн. інфляційних втрат та 3% в розмірі 837,87 грн. , які підлягають задоволенню в межах заявленої суми.

Перевірка правильності розрахунку позивачем інфляційних втрат та 3% річних проводилася судом за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи Ліга.Закон.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об"єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст.33, 43, 49, ст. ст.82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Кременчуцький сталеливарний завод" ( вул. Івана Приходька, 141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, на користь Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (39631, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) заборгованості за договором про надання послуг № 4-ОБ від 02.07.2008 р. в розмірі 17863,98 грн., з яких: 10400,00 грн. - сума основного боргу; 6626,11 грн. - інфляційні втрати; 837,87 грн. - 3 % річних, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 1 540,95 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В частині стягнення пені в розмірі 684,60 грн. - відмовити

Повне рішення складено 28.04.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.