ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року Справа № 915/143/17

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до відповідача: Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 48)

про: визнання вимоги незаконною та такою, що не підлягає виконанню,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: не з'явився,

Суть спору:

27 лютого 2017 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовом (вх. № 2978/17) (з урахування уточнення позовних вимог (вх. № 4579/17)), в якому просить визнати вимогу Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, викладену у повідомленні від 01.12.2016 № 20/02-34/3979 про необхідність поновлення договору оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, - незаконною та такою, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі рішення Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради № 510 від 23.11.2001; свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.02.2003, договору оренди земельної ділянки від 01.06.2004 за № 14 та додаткової угоди від 18.07.2011; норм ч. ч. 1, 2 ст. 42 та ст. 83 Земельного кодексу України, п. 8 ст. 287 Податкового кодексу України, ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", та мотивовані тим, що вимоги укласти незаконний правочин, безпідставне звинувачення у порушенні земельного законодавства та погроза пред'явлення претензії про відшкодування збитків, викладені у повідомленні від 01.12.2016 № 20/02-34/3979, є тими діями Виконавчого комітету, які порушують суб'єктивний законний інтерес та право підприємця на провадження законної господарської діяльності.

Відповідач у письмових поясненнях № 21/02-34/1217 від 12.04.2017 вважає, що провадження у даній справі підлягає припиненню на підставі п. п. 1, 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України в зв'язку з тим, що предмет спору в даній справі відсутній, а також у зв'язку з тим, що дана справа не відноситься до компетенції господарського суду і не може бути розглянута за правилами Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, правом, передбаченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, відповідач не скористався, вимоги суду щодо надання відзиву на позовну заяву не виконав.

В судовому засіданні 27.04.2017 позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 27.04.2017 втретє не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 58).

Отже, згідно ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

27.04.2017 за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд -

В С Т А Н О В И В:

На підставі рішення Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 510 від 23.11.2001 «Про затвердження акту держаної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкту - переобладнаних приміщень до експлуатації» та згідно свідоцтва Серії НОМЕР_1 про право власності на нерухоме майно від 25.02.2003 власником нежитлового приміщення, магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» (опис об'єкта: загальна площа 330,2 кв.м.; Кафе, А 1, 258,0 кв.м.; Веранда, Б 1, 72,2 кв.м.), в будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_1.

Земельна ділянка площею 0,068 га, на якій розташовано належне позивачу зазначене вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення до 18.07.2016 використовувалась ОСОБА_1, як Фізичною особою-підприємцем, на договірних засадах із Южноукраїнською міською радою Миколаївської області, під розміщення вбудованого нежитлового приміщення кафе, яке знаходиться на першому поверсі житлового будинку.

Так, матеріали справи свідчать, що 01 червня 2004 року між Виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради (орендодавець) та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано у книзі записів державної реєстрації Договорів оренди землі 01.06.2004 за № 14, згідно з предметом якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку під розміщення та обслуговування кафе АДРЕСА_2 (п. 1). Строк дії даного договору сторони визначили п. 6: на п'ять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше 30 днів до закінчення договору оренди повідомити письмово орендодавця про наміри продовжити його дію.

18 липня 2011 року сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 15 від 01.06.2004, згідно з якою, зокрема, орендодавець і орендар прийшли до згоди внести зміни до п. 6 договору оренди земельної ділянки від 01.06.2004 зареєстрованого 01.06.2004 № 15 на підставі рішення Южноукраїнської міської ради від 25.06.2009 року № 1051, 59 сесії 5 скликання «Про затвердження продовження терміну користування земельною ділянкою фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в короткострокову оренду для комерційного використання під розміщення та обслуговування магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», виклавши його в наступній редакції: « 6. Договір продовжено на 5 років. По закінченню строку, на який було укладено, договір оренди землі, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). У цьому разі орендар зобов'язаний повідомити про це орендодавця не пізніше 30 днів до спливу строку договору оренди землі, шляхом направлення на адресу орендодавця листа-повідомлення по поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди» (п. 1). Відповідно до п. 2 даної додаткової угоди всі інші умови договору, які не зазначені в даній угоді, є незмінними і сторони підтверджують по ним виконання своїх зобов'язань. Ця додаткова угода є невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки від 01.06.2004, зареєстрованого 01.06.2004 за № 15 та набуває чинності за умови підписання її сторонами та з моменту відповідної державної реєстрації (п. 2). Згідно з п. 4 додаткової угоди, її невід'ємною частиною є: а) копія рішення Южноукраїнської міської ради від 25.06.2009 № 1051; б) свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.02.2003 № 054101.

Будинок АДРЕСА_2 являє собою багатоквартирний будинок з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, який перебуває на балансі КП «ЖЕО». Із плану-схеми прибудинкової території з технічного паспорту БТІ, копії схематичного плану житлового будинку, повідомлення КП «ЖЕО» від 15.11.2016 № 2952 вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_2, перебуває на балансі КП «ЖЕО», натуральні показники площ прибудинкової території затверджені рішенням виконкому та становлять - 9109,77 м.кв. Площі прибудинкової території визначено рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 21 від 01.02.2017 «Про затвердження натуральних показників площ прибудинкових територій по кожному багатоквартирному житловому будинку та гуртожитку комунальної власності міста Южноукраїнська в новій редакції» із додатками. При чому зазначеним рішенням площі прибудинкових територій, в тому числі будинку АДРЕСА_2, визначено в числовому показнику площі в метрах квадратних, що для будинку НОМЕР_3 становить 9109,77 кв. м. За сукупністю наведених обставин, позивач дійшов висновку, що належне ОСОБА_1 вбудовано-прибудоване нежитлове приміщенням, розміщене на земельній ділянці площа якої відноситься до прибудинкової території.

У зв'язку з тим, що позивач не має професійних знань у галузі архітектури, для підтвердження свого висновку, він звернувся до архітектора у місті Южноукраїнськ ОСОБА_3 (кваліфікаційний сертифікат серії НОМЕР_2 від 29.04.2013), та надав суду схематичний план будинку та прибудинкової території (із додатками) від 16.02.2017.

03 серпня 2016 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області з повідомленням про те, що 18.07.2016 закінчився термін оренди земельної ділянки за договором № 14 від 01.06.2004. Приміщення магазину, під яким сторони мають намір укласти договір оренди землі є вбудованим-прибудованим до першого поверху багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, як власниця нежитлового приміщення - магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» є однією із співвласників у багатоквартирному житловому будинку. Враховуючи план ділянки, який міститься у договорі оренди від 01.06.2004 видно, що дана ділянка в більшій частині є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку. А тому, задля можливості укладення договору оренди міська рада, як власник землі, зобов'язана вчинити дії спрямовані на узгодження планів (проектів) відведення земельних ділянок прибудинкової території під багатоквартирним житловим будинком та вбудованим-прибудованим нежитловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_2.

Листом № 20/02-34/3014 від 07.09.2016 Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, посилаючись на ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України, відповів на вищевказане повідомлення від 03.08.2016, зазначивши, що саме орендарю необхідно звернутись до Южноукраїнської міської ради для поновлення договору оренди земельної ділянки з метою уникнення порушення чинного земельного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 2016 року ФОП ОСОБА_1 звернулась до Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області з заявою, у якій, для можливості врегулювання правовідносин оренди землі, вимагала від адресата, як від власника землі (територіальної громади) - здійснити розмежування на підставі відповідного проекту прибудинкової території багатоквартирного житловою будинку по АДРЕСА_2 та іншої території навколо будинку - для визначення розміру і конфігурації земельної ділянки.

Листом № 20/02-34/3979 від 01.12.2016 Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, посилаючись на ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», ч. 2 ст. 83, ст. 42, ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповів на вищевказане повідомлення від 01.11.2016, зазначивши, що саме орендарю, як власнику нерухомого майна, що знаходиться на даній земельній ділянці, необхідно звернутись до Южноукраїнської міської ради для поновлення договору оренди земельної ділянки з метою уникнення порушення чинного земельного законодавства.

На переконання позивача, вказаний лист є вимогою про необхідність звернення до Южноукраїнської міської ради для поновлення договору оренди земельної ділянки.

Позивач зазначає, що до теперішнього часу за вказаною адресою продовжує здійснювати підприємницьку діяльність, земельна ділянка під вбудованим-прибудованим приміщенням не звільнена. А тому очевидним є факт, що згідно ст. 287 Податкового кодексу України позивач має зобов'язання сплачувати податок на землю з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території у співвідношенні його частки (площі) нерухомого майна до всієї площі у будинку. Такий розрахунок розміру плати повинен зробити відповідач. Або у разі оформлення державного акту на прибудинкову територію на ім'я КП «ЖЕО» або об'єднанням співвласників, такий балансоутримувач може виставляти плату позивачу пропорційно його площі у будинку.

Також позивач у позові зазначає, що відповідач помилково вважає необхідним поновити договір оренди землі, оскільки земельна ділянка (прибудинкова територія) до теперішнього часу не сформована, а окремо сформована земельна ділянка, розміром 0,068 га, яка є об'єктом оренди за договором оренди земельної ділянки № 14 від 01.06.2004, відсутня.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов наступних висновків.

Із наданих суду позивачем доказів вбачається, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 8 ст. 287 Податкового кодексу України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. У разі знищення (руйнування) багатоквартирного будинку майнові права на земельну ділянку, на якій розташовано такий будинок, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія, зберігаються за співвласниками багатоквартирного будинку.

Як було встановлено судом вище, з метою реалізації свого права на користування земельною ділянкою прибудинкової території, позивач звернувся до відповідача, зокрема, з заявою від 01 листопада 2016 року.

Розглянувши вказану заяву, відповідач надав письмову відповідь № 20/02-34/3979 від 01.12.2016 «Про розгляд повідомлення» (а. с. 26).

Водночас, даний лист Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області має не зобов'язальний, а інформативний характер.

Відповідач, не погоджуючись з доводами позивача, висловив свою правову позицію у спірних правовідносинах, що вбачається із наданих суду письмових пояснень № 21/02-34/1217 від 12.04.2017 (а. с. 60-61).

Лист Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 20/02-34/3979 від 01.12.2016 «Про розгляд повідомлення» не позбавляє позивача права захисту реалізації свого інтересу на користування прибудинковою територією, так само як і не позбавляє права відповідача звернутися до судових органів з відповідним позовом про спонукання позивача поновити договір оренди землі.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 вказаного Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

У відповідності до ч. 3 ст. 24 згаданого Закону органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Главою 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм закону, лист відповідача не порушує прав та законних інтересів позивача, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, а також не спрямований (не має наслідком) встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. При цьому, ч. 1 ст. 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

В силу положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Однак, позивачем не доведено суду факт прийняття відповідачем рішення, яке порушує його цивільне право та, відповідно, порушення у зв'язку з цим його інтересу, так само як і не доведено факту того, що зазначені в позові вимоги були чи можуть бути підставою для прийняття відповідачем рішення, яке позбавить позивача його інтересу.

Згідно зі статтями 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, на підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про те, що позивач передчасно звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, оскільки лист Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області № 20/02-34/3979 від 01.12.2016 фактично вказує тільки на намір органу місцевого самоврядування вчинення певних дій у майбутньому, зокрема, на стягнення у майбутньому завданої, на думку позивача, шкоди громаді міста. Наведені обставини призвели до відмови у задоволенні судом заявлених позовних вимог.

Витрати на судовий збір при відмові в позові покладаються на позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено та підписано 28 квітня 2017 року.

Суддя О.Г. Смородінова