ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2017 р.Справа № 922/744/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Сервіс Центр", м. Харків
до Харківська міська рада, м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС-ЦЕНТР», м. Харків - звернувся з позовом до відповідача Харківської міської ради про стягнення коштів, сплачених як орендна плата по договорам оренди землі №68 та №69 від 17.04.2006 р. в розмірі 205792,37 грн.: 35316,84 грн. за період до 01.06.2007 р. за період будівництва та 170475,53 грн. за період експлуатації.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на припинення дії договорів оренди землі, за якими нараховувалась та сплачувалася орендна платня.

Крім того, позивач пояснює що орендну плату, яку він сплатив за земельні ділянки, є неправомірною, оскільки орендодавцем було вчинено дії, щодо перешкоджання в користуванні земельними ділянками (проведення реконструкції, перекриття руху по вул. Шевченка); через дії орендодавця проектування та погодження проекту було неможливим; проектування і погодження проектної документації, здійснення будівельних робіт було неможливим; частина земельної ділянки 2 взагалі вибула з володіння та користування відповідача та на даний час є проїзною частиною.

Ухвалою суду від 02.03.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20.03.2017 р. о 09:45. Розгляд справи декілька разів відкладалася з метою витребування додаткових документів у сторін.

Відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволені позову в повному обсязі виходячи з наступного , судами неодноразово встановлювався той факт, що строк договорів оренди землі від 17.04.2005 року за реєстраційними № 68 та № 69 закінчився ще 01.06.2007 року.

Так, директор позивача був присутній на судовому засіданні апеляційного суду Харківської області від 12.01.2011 року у справі за № 62/38-10, постановою якого було відмовлено прокурору Київського району м. Харкова який пред*являв позов в інтересах держав в особі Харківської міської ради , третя особа, яка не заявляла самостійних вимог на предмет спору - ДПІ у Київському районі м. Харкова до ТОВ "Сервіс-Центр" про стягнення орендної плати в сумі 90015,67 грн. Крім того, відповідач просить застосувати до даних правовідносин строк позовної давності ( а.с.90-94).

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.04.2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого позивач на підставі рішення XXXV сесії Харківської міської ради IV скликання від 27.04.2005 р. № 78/05 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів" надав в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,1468 га, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 7 для будівництва культурно-сервісного центру з мийкою автомобілів, автосервісом та благоустрій "Білгородської криниці" (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації об'єкту.

Зазначений договір зареєстрований у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" в державному реєстрі земель 17.04.2006 р. за №68.

Земельна ділянка передана відповідачеві у користування 17.04.2006 р., що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 17.04.2006 р.

Пунктом 9 договору сторони передбачили, що розмір орендної плати за земельну ділянку в місяць становить на період будівництва: 2006 рік 1 042,47 грн.; з 2007 року 1 966,92 грн.; на період експлуатації з 2007 року 5 956,18 грн.

17.04.2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений другий договір оренди землі, відповідно до умов якого позивач на підставі рішення XXXV сесії Харківської міської ради IV скликання від 27.04.2005 р. № 78/05 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів" надав в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,1305 га, яка знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 7 для будівництва культурно-сервісного центру з мийкою автомобілів, автосервісом та благоустрій "Білгородської криниці" (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації об'єкту.

Зазначений договір зареєстровано у Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" в державному реєстрі земель 17.04.2006 р. за №69.

Земельна ділянка передана відповідачеві у користування 17.04.2006 р., що підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки від 17.04.2006 р.

Пунктом 9 договору передбачено, що розмір орендної плати за земельну ділянку в місяць становить за 2006 рік - 909,59 грн.; з 2007 року 1 716,21 грн.

Відповідно до пунктів 10, 11 вищевказаних договорів орендна плата за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції та сплачується рівними частками щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з пунктом 8 договорів від 17.04.2006 р. їх укладено строком: на період будівництва до 01.06.2007 р. (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації); на період експлуатації до 01.06.2030 р.

В обґрунтування позовних вимог відповідач посилається на те, що з осені 2005 року по кінець 2007 року проводилася реконструкція вул. Шевченка, зокрема, розширення проїзної частини, будівництво зливної каналізації, влаштування пластового дренажу під ухилом, будівництво підпорної стіни та водовідвідного лотку. Зазначені роботи виконувалися в тому числі і на земельній ділянці № 2, переданій в оренду відповідачеві.

25.04.2006 р. відповідач звертався до органів місцевого самоврядування з проханням відкоригувати умови договору оренди земельної ділянки, оскільки головна її частина фактично не може використовуватися орендарем за призначенням з причин проведення реконструкції вулиці та розширення проїзної частини (т. 1 а. с. 60).

Листом від 22.04.2010 р. юридичний департамент Харківської міської ради підтвердив, що роботи з реконструкції вул. Шевченка дійсно проводились, а в період з 2005 р. до осені 2006 р. роботи проводились безпосередньо на переданій відповідачеві у користування земельній ділянці (т. 2 а. с. 14).

З розташування земельних ділянок № 1 та № 2 вбачається, що проведення будь-яких робіт на земельній ділянці, призначеній для будівництва, неможливе без доступу до ділянки № 2, яка безпосередньо вибула з користування відповідача та на якій проводилися роботи з реконструкції.

За таких обставин суд вважає правомірними доводи позивача про те, що розроблення технічної документації з коригування конфігурації (меж) земельної ділянки та її загальної площі було неможливим, оскільки не було визначено розташування червоної лінії вул. Шевченка та інженерних мереж для проектування, зокрема, погодження проекту також отримати було неможливо. Після документального закінчення реконструкції у листопаді 2006 року змінилось розташування червоної лінії, що змінювало можливості будівництва культурно-сервісного центру.

Як зазначає позивач , він неодноразово звертався до органів місцевого самоврядування з проханням подовжити строки будівництва з причин неможливості проведення проектування та будівництва у зв'язку з реконструкцією вул. Шевченка та вказував на зміну розмірів земельної ділянки .

25.04.2006 року позивач звернувся до мера м. Харкова ОСОБА_3 та просив здійснити корегування договору оренди землі за адресою вул.Шевченка,7 у зв*язку з тим, що частина виділеної землі підпала під розширення у зв*язку з чим, не може використовуватися позивачем за призначенням ( а.с. 34).

Однак Харківська міська рада листом за № 4803 від 22.05.2006 року поклала обов*язок щодо корегування геодезичної зйомки на ділянці будівництва на самого заявника , тобто ТОВ" Сервіс-Центр". ( а.с.35). Позивачем такі роботи виконані не були.

04.07.2007 р. Харківською міською радою було прийнято рішення № 126/07 про скасування рішення від 27.04.2005 р. № 78/05 про надання відповідачу в оренду земельних ділянок № 1 та № 2 по вул. Шевченка, 7 для будівництва культурно-сервісного центру ( а. с. 100-102).

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону Про оренду землі до однієї із істотних умов договору оренди земельної ділянки відноситься умова щодо використання та цільового призначення земельної ділянки, яка передається в оренду.

З моменту укладення договорів земельні ділянки, які були передані в оренду відповідачу відповідно до умов вищевказаних договорів за цільовим призначенням не використовувались через реконструкцію вулиці, на якій вони розташовані.

Відповідно до ст. 24 Закону України Про оренду землі орендодавець не повинен вчиняти дій які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Саме такий обов'язок покладено на орендодавця і п. 29 договорів оренди, укладених між сторонами.

Відповідно до п. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від орендної плати за весь час протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Пунктом 13 вищевказаних договорів передбачено, що розмір орендної плати переглядається у разі погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря.

Як вбачається із матеріалів справи, та підтверджено постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.01.2011 року у справі за № 62/38-10 орендодавець (Харківська міська рада) не укладав додаткових угод та не вносив до договорів оренди відповідні зміни, обумовлені наявністю перешкод у користуванні орендованими земельними ділянками та погіршенням їх стану.

Як свідчать матеріали справи, договори оренди земельних ділянок № 1 та № 2 укладено на строк до 01.06.2007 р. на період будівництва та до 01.06.2030 р. на період експлуатації.

Враховуючи те, що будівництво на орендованих земельних ділянках не здійснювалось позивачем у звязку з наявністю перешкод у користуванні ними, а саме: орендодавцем було вчинено дії, що перешкоджали користуванню земельними ділянками (проведення реконструкції, перекриття руху по вул. Шевченка), через дії орендодавця проектування та погодження проекту, а також погодження проектної документації здійснення будівельних робіт було неможливим; а також те, що частина земельної ділянки № 2 взагалі вибула з володіння та користування відповідача та на даний час є проїзною частиною, то слід вважати, що термін дії договорів оренди землі закінчився 01.06.2007 р. на підставі п. 8 договорів.

На підставі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України цей факт не повинен доводитись повторно, оскільки в даній справі і справі № 62/38-10 приймали участь ті ж самі сторони

Але , позивач сплачував орендну плату з початку дії договору оренди з 17.04.2006 року до 14.03.2009 року. Як зазначає позивач, незважаючи на рішення господарського суду Харківської області сплатив відповідачу суму орендної плати 205792,37 грн., які просить повернути.

Враховуючи, що договори оренди припинили свою дію 04.07.2007 року, перевіривши порядок та підстави нарахування розміру суми на повернення суми 205792,37 грн.., судом встановлено наступне, що після 04.07.2007 року позивачем сплачено 84519,80 грн.

Щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності до даних правовідносин ( а.с. 93-94) .

Згідно зі статтею 525, 526 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб"єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов"язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов"язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що згідно постанови Харківського апеляційного господарського суду від 12.01.2011 року у справі за № 62/38-10 позивач був обізнаний про скасування рішення від 27.04.2005 року № 78/05 про надання ТОВ"Сервіс-Центр" в оренду земельних ділянок № 1 та № 2 по вул.Шевченка, 7 для будівництва культурно-сервісного центру.

Враховуючи зазначене, строк позовної давності відліковується з 12 січня 2011 року, дня винесення постанови - за сплачену оренду плату .

Таким чином, строк позовної давності сплинув для повернення грошових коштів.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Посилання сторони на сплив позовної давності в процесі касаційного перегляду судового рішення не вважається такою заявою.

Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного. В останньому випадку воно обов'язково має бути зазначене в протоколі судового засідання (пункт 6 частини другої статті 81-1 ГПК); господарський суд може також запропонувати відповідачеві викласти таку заяву в письмовій формі та долучити її до матеріалів справи.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Щодо фізичної особи (громадянина) останніми можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо. Стосовно підприємства (установи, організації) зазначені обставини не можуть братися судом до уваги, оскільки за відсутності (в тому числі й з поважних причин) особи, яка представляє його в судовому процесі, відповідне підприємство (установа, організація) не позбавлене права і можливості забезпечити залучення до участі у такому процесі іншої особи; відсутність зазначеної можливості підлягає доведенню на загальних підставах.

Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів. Відповідна ініціатива може виходити й від інших учасників судового процесу, зокрема, прокурора, який не є стороною у справі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Клопотання Харківської міської ради про застосування позовної давності задовольнити.

В задоволені позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 17.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_4