РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017Справа №910/18945/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" в особі Філії "Херсонський річковий порт" АСК "Укррічфлот"

до державного підприємства "Адміністрація річкових портів"

про визнання відсутності права на отримання вигоди

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Сербулов О.В. - представник за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" в особі Філії "Херсонський річковий порт" АСК "Укррічфлот" до державного підприємства "Адміністрація річкових портів" про визнання відсутності права на отримання вигоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 року порушено провадження у справі № 910/18945/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 року провадження у справі №910/18945/16 зупинено до розгляду справи № 910/16953/16.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 року у справі № 910/18945/16 скасовано, справу повернуто до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті спору.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2017 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 року у справі № 910/18945/16 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 року провадження у справі №910/18945/16 поновлено, призначено справу до розгляду.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 31 жовтня 2006 року між Державним підприємством "Адміністрація річкових портів", як установником управління та Дочірнім підприємством "Херсонський річковий порт" Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот", як управителем укладено договір управління майном №б/н. Позивач зазначає, що з огляду на те, що строк дії даного договору закінчився 31.10.2013 року позивач просить суд визнати відсутнім у Державного підприємства «Адміністрація річкових портів» права на отримання після 31.10.2013 року будь-якої грошової вигоди за Договором управління майном від 31 жовтня 2006 р., укладеним з Дочірнім підприємством «Херсонський річковий порт» Акціонерної судноплавної компанії «УКРРІЧФЛОТ», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сіліним В.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 1950.

Відповідачем подано заяву про залишення позову без розгляду, яка мотивована тим, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/16953/16 за позовом Державного підприємства «Адміністрація річкових портів» до ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» про стягнення 2 946 671,52 грн, під час розгляду якої вирішується питання належності у ДП «Адміністрація річкових портів» права на отримання вигоди за договором управління майном №б/н від 31.10.2006 року після 31.10.2013 року.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення позивача про час і місце проведення судового засідання, відсутність доказів неможливості прибуття в судове засідання представника позивача, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 25.04.2017 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2006 року між Державним підприємством "Адміністрація річкових портів", як установником управління та Дочірнім підприємством "Херсонський річковий порт" Акціонерної судноплавної компанії "Укррічфлот", як управителем укладено договір управління майном №б/н (надалі - Договір).

Предметом договору є зобов'язання відповідача передати позивачу на певний строк державне нерухоме майно (гідротехнічні споруди - пірси та причали) в управління, а також зобов'язання позивача за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах відповідача (пункт 1.1. Договору).

У відповідності до п.п. 4.1 та 4.2 Договору строк дії договору становить один рік з дня його нотаріального посвідчення та державної реєстрації; у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору після закінчення його строку, договір вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах за умови обов'язкового погодження органом управління державним майном.

24 грудня 2008 року між позивачем та відповідачем була укладена Додаткова угода до Договору управління майном №б/н від 31.10.2006, відповідно до якої Договір було викладено у новій редакції.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2009 у справі №2/17 апеляційна скарга Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" була задоволена частково, рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2009 у справі №2/17 змінено, і викладено його резолютивну частину в новій редакції, згідно якої визнано дійсними Додаткову угоду, укладену між позивачем та відповідачем 30.10.2007, а також Додаткову угоду, укладену між позивачем та відповідачем 24.12.2008, в частині строку дії Договору, який складає 7 років з дня його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Таким чином, згідно вищенаведеного судового рішення та умов п. 4.1 в редакції додаткової угоди від 24.12.2008, строк дії договору управління майном було продовжено до 31.10.2013.

Предметом розгляду даної справи є визнання відсутнім у Державного підприємства «Адміністрація річкових портів» права на отримання після 31.10.2013 року будь-якої грошової вигоди за Договором управління майном від 31 жовтня 2006 р., укладеним з Дочірнім підприємством «Херсонський річковий порт» Акціонерної судноплавної компанії «УКРРІЧФЛОТ», в зв'язку з тим, що строк дії даного договору закінчився 31.10.2013 року.

Таким чином, позивач просить суд встановити юридичний факт, а саме відсутність права у відповідача на отримання після 31.10.2013 року будь-якої грошової вигоди за Договором управління майном від 31 жовтня 2006 р.

Судом встановлено, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/16953/16 за позовом Державного підприємства «Адміністрація річкових портів» до ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» про стягнення 2 946 671,52 грн за Договором управління майном №б/н від 31.10.2006 року. Позов Державного підприємства «Адміністрація річкових портів» до ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 року позов задоволено частково.

З огляду на те, що предмет та підстави позову у справі №910/16953/16 та даної справи №910/18945/16 різні, підстави для залишення позову у справі №910/18945/16 згідно з п.2 ст.81 ГПК України відсутні.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи те, що відповідно до вимог господарського процесуального законодавства господарським судам не надано повноважень встановлювати юридичні факти, зокрема встановлення відсутності права на отримання грошової вигоди, суд приходить до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, в зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору при відмові в позові покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повне рішення складено: 05.05.2017 р.