РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017Справа №910/178/17

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс»

про стягнення 5011,85 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Куриленко М.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Панченко Ю.В. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення 5011,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09.02.2016 в місті Одеса, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Renault», д.н.з.НОМЕР_1, ОСОБА_3, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Hyundai» д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «Hyundai» - ОСОБА_5 (страхувальник), договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.097181 від 31.03.2015, виплатив власнику пошкодженого автомобіля «Hyundai» д.н.з.НОМЕР_2, страхове відшкодування в розмірі 5011,85 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП - ОСОБА_3, було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий альянс», позивач, на підставі положень ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача суму виплаченого ним страхового відшкодування в розмірі 5011,85 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування без проведення автотоварознавчої експертизи та без урахування коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу. Крім того, зазначив, що позивач не звертався до відповідача у встановленому законом порядку із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, у зв'язку з яким відповідач взагалі не був обізнаний про факт ДТП за вказаним полісом.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 31.03.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (страховик) та ОСОБА_5 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.097181, за умовами якого застраховано автомобіль марки «Hyundai» д.н.з.НОМЕР_2, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки про дорожньо-транспортну пригоду №87571524, 09.02.2016, в місті Одесі на вулиці Донського, 105, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault», д.н.з.НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «Hyundai» д.н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого пошкоджено зазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 п.10.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2016 по справі №520/2296/16-п, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні вказаної ДТП.

Позивач, на виконання умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.097181 від 31.03.2015, на підставі страхового акту №UA005/L03/01 від 12.02.2016, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування на рахунок страхувальника в розмірі 5011,85 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №39513 від 12.02.2016.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку-фактури СТО - ДП «Автотрейдінг Одеса» №АС-0001663 від 12.02.2016, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Hyundai» д.н.з.НОМЕР_2, становить 6652,28 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_3 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Renault», д.н.з.НОМЕР_1, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9068013 у Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий альянс», чинного на момент скоєння ДТП (09.02.2016). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 0 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля марки «Hyundai» д.н.з.НОМЕР_2, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст. 36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.097181 від 31.03.2015, перейшло право вимоги, яке ОСОБА_5, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог п.п.36.1, 36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 5011,85 грн.

При цьому позивачем правомірно здійснено розрахунок страхового відшкодування на підставі рахунку на оплату ремонту автомобіля, оскільки положеннями Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Крім того вказана вартість відновлювальних робіт підтверджується також наявним в матеріалах справи актом виконаних робіт від 03.03.2016 №ТО160001278.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

За таких обставин, враховуючи, що позивач не звертався до відповідача у встановленому законом порядку із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 78, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 33-37; ідентифікаційний код 19411125) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40; ідентифікаційний код 20782312) 5011 (п'ять тисяч одинадцять) грн., 85 коп. страхового відшкодування.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 03.05.2017

Суддя Я.В. Маринченко