ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2017 р. Справа № 926/368/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П.

Костів Т.С.

розглянув апеляційну скаргу Чернівецької міської ради м.Чернівці

на рішення господарського суду Чернівецької області від 22.12.2016 р.

у справі № 926/368/16

за позовом: Чернівецької міської ради м.Чернівці

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м.Чернівці

за участю третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог на предмет спору на

стороні позивача: комунального підприємства "Міський торгівельний комплекс "Калинівський ринок" м.Чернівці

про відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, шляхом знесення самочинно збудованого об'єкту

за участю представників сторін від:

позивача: Юзьків М.І. - за довіреністю №01/02-05/562 від 07.03.2017 р.;

відповідача: ОСОБА_4 - за довіреністю б/н від 12.01.2015 р.;

третьої особи: Бурма С.В.. - за довіреністю №77 від 30.01.2017 р.;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 22.12.2016 р. відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради уповноважено адміністрацію ринку надавати дозвіл суб'єктам господарювання на розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг, відповідачем такий дозвіл від адміністрації ринку отримано, Чернівецька міська рада, як власник землі, та КП МТК "Калинівський ринок", як землекористувач, вимог про демонтування збудованої підприємцем споруди не висували в межах іншої господарської господарського суду Чернівецької області справи №1/10, наступні вимоги вказаних осіб про знесення об'єкта торгівлі не повинні впливати на правомірні очікування особи, і покладати на останню негативні наслідки, з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів щодо наявності незаконних дій відповідача, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову про знесення будівлі збудованого торгівельного павільйону.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, встановивши належність спірного об'єкту до категорії тимчасових споруд торговельного призначення для здійснення підприємницької діяльності. Крім цього, позивач стверджує, що жодних замовлень з боку Чернівецької міської ради як власника земельної ділянки, комунального підприємства «Міський торгівельний комплекс «Калинівський ринок» як користувача земельної ділянки на здійснення невід'ємних поліпшень (укріплення укосу земельного полотна) не робилось.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що рішенням господарського суду Чернівецької області від 30.06.2010 р. у справі 1/10, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.10.2010 р. та постановою Вищого господарського суду України від 13.01.2011 р. було відмовлено у позові Чернівецького міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області до ФОП ОСОБА_2 про припинення самовільного будівництва та демонтування капітальної споруди. Судові рішення мотивовані тим, що підстави для зобов'язання відповідача припинити будівництво торгового павільйону відсутні, оскільки відповідачу в порядку, встановленому рішенням органу місцевого самоврядування, надано дозвіл на розміщення на території ринку торгового об'єкту, розміщення якого відбувається без оформлення права власності на нього як на об'єкт нерухомості, а введення в експлуатацію такого об'єкта відбувається виключно адміністрацією ринку, а не відповідно до порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів. Таким чином, наголошує відповідач, вказаними рішеннями встановлено законність розміщення спірної площадки під встановлення павільйону.

Позивачем подано клопотання №01/02-18/822 від 26.04.2017 р. про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 23.03.2017 р. (у складі колегії суддів: головуючого судді Матущака О.І., суддів Дубник О.П., Скрипчук О.С.) розгляд справи відкладено на 27.03.2017 р.

Розпорядженнями керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду

№ 203 від 26.04.2017 р. у зв'язку з відрядженням судді Скрипчук О.С. зобов'язано провести автоматичну заміну складу колегії суддів у даній справі.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.04.2017р. у зв'язку з відрядженням судді Скрипчук О.С. у склад колегії суддів для розгляду даної справи введено замість судді Скрипчук О.С. - суддю Костів Т.С.

Зазначену обставину щодо зміни складу судової колегії доведено до відома присутнього представника відповідача. Відводу такому складу суду заявлено не було.

До початку розгляду справи по суті, представник позивача підтримав подане клопотання про призначення експертизи.

Судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні вказаного клопотання, з огляду на наявність в матеріалах справи висновку судової будівельно-технічної експертизи №15044 від 10.07.2015 р., а також висновку судової будівельно-технічної експертизи №1175 від 31.08.2016 р., які були зроблені у межах даної справи, за клопотанням позивача та третьої особи і у яких експертами фактично на такі ж питання надані відповіді.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, рішенням Чернівецької міської ради № 39 від 29.09.1998 р. державному комунальному підприємству «Міський торговий комплекс «Калинівський ринок» передано земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 20,3396 га. Згідно державного акту серія НОМЕР_3 від 04.06.1999 р. (том 1, а.с. 11-20) землю надано у постійне користування для організації та обслуговування ринку.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 1040/23 від 29.12.2005 р. «Про визначення придатності об'єктів торгівлі та сфери послуг на ринках і мікроринках до експлуатації» (том 2, а.с. 107) адміністрацію КП МТК «Калинівський ринок» уповноважено надавати господарюючим суб'єктам дозволи на розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг.

Наказом КП МТК «Калинівський ринок» № 18 від 12.01.2006 р. затверджено «Положення про визначення придатності об'єктів торгівлі та сфери послуг до експлуатації» (том 1, а.с. 108-109).

Згідно п.2 зазначеного Положення, закінчені будівництвом (реконструкцією, капітальним ремонтом) та підготовлені до експлуатації (побудовані, перебудовані, реконструйовані) об'єкти торгівлі та сфери послуг розташовані на території ринку, пред'являються власником об'єкту постійно діючій технічній комісії підприємства для визначення придатності об'єкта до експлуатації.

Наказом КП МТК «Калинівський ринок» № 42 від 06.02.2012 р. створено постійно діючу технічну комісію щодо визначення придатності об'єктів торгівлі та сфери послуг до експлуатації (том 1, а.с. 110).

Відповідно до п.п. 6, 7 вищевказаного Положення, результатом роботи постійно діючої комісії є оформлення та підписання акта, який посвідчує придатність об'єкта до експлуатації і подається на затвердження генеральному директору підприємства.

Акт постійно діючої технічної комісії підприємства надається власнику об'єкта для представлення його як додаток на надання дозволу на відкриття об'єктів торгівлі та сфери послуг та здійснення відповідних видів діяльності.

Як підтверджується матеріалами справи, 27.11.2008 р. відповідач звернувся до КП МТК «Калинівський ринок» із письмовою заявою від 27.11.2008 р. про виділення торгівельного місця в секторі № 1 (том 1, а.с. 55).

Відповідно до наказу КП МТК «Калинівський ринок» від 26.12. 2008 р. підприємцю ОСОБА_2 надано дозвіл на розміщення на території ринку на торгівельному місці в секторі № 1 пункту продажу (павільйону).

В подальшому на замовлення підприємця ОСОБА_2, ТОВ «Горизонт LTD» було виготовлено Робочий проект щодо торгівельного павільйону в 1 секторі МТК «Калинівський ринок» (том 1, а.с.78-84).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, надане відповідачу торгівельне місце знаходиться на земельній ділянці з певними особливостями рельєфу, зокрема, земельна ділянка має ухил під кутом 45 градусів.

Враховуючи це, ФОП ОСОБА_2 почав здійснювати необхідні облаштування вказаної ділянки для забезпечення можливості подальшого розміщення свого торгового павільйону, зокрема, почав встановлювати відповідну площадку (опору) для подальшого розміщення павільйону.

В подальшому, як вбачається з наявних матеріалів справи, 03.03.2010 р. Чернівецький міжрайонний природоохоронний прокурор в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області звернувся до господарського суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про припинення самовільного будівництва та демонтування капітальної споруди. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що спірний торгівельний об'єкт є капітальною спорудою, а відтак для його будівництва необхідно було отримати дозвіл на будівництво в порядку встановленому законодавством, а для подальшої експлуатації - проходити процедуру введення його в експлуатацію.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 30.06.2010 р. у справі 1/10, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.10.2010 р. та постановою Вищого господарського суду України від 13.01.2011 р. було відмовлено у вищезазначеному позові було відмовлено (том 2, а.с.64-80).

Судові рішення мотивовані тим, що підстави для зобов'язання відповідача припинити будівництво торгового павільйону відсутні, оскільки відповідачу в порядку, встановленому рішенням органу місцевого самоврядування, надано дозвіл на розміщення на території ринку торгового об'єкту, розміщення якого відбувається без оформлення права власності на нього як на об'єкт нерухомості, а введення в експлуатацію такого об'єкта відбувається виключно адміністрацією ринку, а не відповідно до порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Зі звіту про результати технічного обстеження незавершеної будівництвом будівлі торгового павільйону для визначення наявності негативного впливу на експлуатаційні характеристики опори мосту і для врахування результатів звіту при вирішенні питання щодо надання погодження на продовження будівництва від 24.01.2014 р., складеного експертом з оцінки технічного стану будівель і споруд (том 1, а.с. 26-33) вбачається, що характерних ознак негативного впливу на залізобетонну берегову опору автодорожнього мосту і земляне полотно конусу навкруг неї, а також погіршення умов їх експлуатації і технічного стану, що могли ними набуті під час будівництва павільйону не виявлено. Запропоновано влаштувати бетонне вимощення (отмостку) по трьох сторонах павільйону, що розташовані на укосі автодороги, щоб виключити можливість локального перезволоження земляного полотна дороги в даному місці.

11.03.2014 р. відповідач звернувся до КП МТК «Калинівський ринок» із заявою (том 1, а.с.56) про надання дозволу на будівництво двоповерхового торгівельного об'єкта в секторі № 1 на раніше виділеному торгівельному місці, яке вже було облаштоване відповідним майданчиком для встановлення павільйону.

Комісія підприємства розглянула заяву відповідача та додані до неї документи, та дійшла висновку про відсутність заперечень щодо проведення робіт підприємцем ОСОБА_2 по завершенню зведення павільйону на виділеному раніше торгівельному місці в торговому секторі № 1 на території КП МТК «Калинівський ринок», про що складений акт від 25 квітня 2014 року (том 1, а.с. 57).

На підставі висновку комісії від 25.04.2014 р., в.о. генерального директора КП МТК «Калинівський ринок» 29.04.2014 р. своєю резолюцією надав дозвіл на завершення робіт по влаштовуванню торгового об'єкта.

Враховуючи отриманий дозвіл комісії, відповідач у вересні 2014 року, згідно наряду - допуску № 573 від 12.09.2014 р., встановив на виділеному йому торгівельному місці, яке на той час вже було облаштоване відповідним майданчиком, торгівельний павільйон полегшеної збірно-розбірної конструкції, який був прикріплений до площадки за допомогою анкерних болтів.

Як вбачається з позовної заяви та апеляційної скарги, позивач стверджує, що фактично відповідачем здійснено будівництво капітальної споруди торгівельного об'єкту з улаштуванням фундаменту, незважаючи на те, що відповідачу було погоджено розміщення на території ринку малої архітектурної форми, що свідчить про здійснення відповідачем самочинного будівництва на земельній ділянці, яка не була йому надана для цієї мети. При цьому позивач, посилаючись на положення ст. 391, 386, 376 ЦК України вказує на порушення прав власника землі.

Таким чином, предметом позовної вимоги є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, шляхом знесення самочинно збудованого торгівельного павільйону.

При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з такого.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до п. 4.9 Положення «Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», затверджене наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 N 273 (яке діяло на момент початку будівництва відповідачем торгівельного об'єкту) до будівельних робіт, на які не вимагається дозвіл відносяться, зокрема, тимчасові будівлі та споруди, зведення яких не потребує виконання робіт з улаштування фундаментів.

Як вбачається з матеріалів справи, надане відповідачу торгівельне місце знаходиться на земельній ділянці з певними особливостями рельєфу, у зв'язку з чим у відповідача виникла об'єктивна необхідність у здійсненні відповідного облаштування земельної ділянки для наступного розміщення на ній двоповерхового торгівельного павільйону.

Судова колегія звертає увагу н те, що в межах даної справи було призначено дві судові будівельно-технічні експертизи.

Так, з висновку № 15044 віж 10.07.2015 р. судової будівельно-технічної експертизи, (том 1, а.с. 93-106) встановлено таке.

Об'єкт торгівлі розташований на залізобетонній плиті. Під залізобетонною плитою перекриття знаходиться неспланована основа, зі значним падінням відміток поверхні від автомобільної дороги, ухил якої відповідає ухилу насипу земляного полотна, то замкнутий простір під плитою, не являється поверхом.

Об'єкт дослідження є двоповерховим торгівельним об'єктом полегшеної збірно-розбірної конструкції та знаходиться на площадці і за положенням, що діє на підприємстві є павільйоном.

За конструктивним рішенням об'єкт є збірно-розбірною конструкцією з площинних та лінійних елементів, каркасної схеми, з несучим металевим каркасом і огороджувальними навісними конструкціями. Зовні каркас огороджено навісними утепленими сандвіч-панелями. Каркас стін закріплений до площадки анкерними болтами. Цегла, блоки, залізобетонні конструкції, при влаштуванні стін павільйону не використовувались. Торгівельний об'єкт, прикріплено до облаштованої на земельній ділянці площадки (залізобетонної плити) за допомогою анкерних болтів.

Влаштування торгівельного павільйону на відведеному торгівельному місці, без додаткового облаштування земельної ділянки, є неможливим.

Шляхом демонтажу-монтажу вказаний торгівельний об'єкт можливо перемістити в просторі без втрати вартості та цільового призначення при подальшому його влаштуванні на земельній ділянці аналогічного цільового призначення.

В подальшому, для дослідження питань, чи відноситься зроблене на замовлення відповідача облаштування земельної ділянки за своєю природою до визначення «фундамент» та чи відповідає ознакам нерухомості облаштування земельної ділянки і чи можна його переміщувати в просторі, суд призначив судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку №1175 від 31.08.2015р. судової будівельно-технічної експертизи (том 3, а.с.8-10) встановлено таке.

1.Зроблене на замовлення ФОП ОСОБА_2 облаштування земельної ділянки, а саме: влаштовані одиничні буро набивні палі та монолітне облаштування у вигляді замкнутого контуру, що в загальному виконано для укріплення укосу земляного полотна земельної ділянки, яка розташована на території торгівельного сектору №1 земельної ділянки (кадастровий НОМЕР_1) комунальної власності, яка перебуває у користуванні КП "Міський торгівельний комплекс «Калинівський ринок» по АДРЕСА_1 в м. Чернівці відноситься за своєю природою до визначення «фундамент», а монолітна плита перекриття та монолітні колони не відноситься до поняття «фундамент»і служать для влаштування збірно-розбірної конструкції торгового павільйону.

2.Облаштування земельної ділянки (фундаменти з одиничних буронабивних паль та монолітний замкнутий контуру) на території торгівельного сектору №1, що зроблене на замовлення ФОП ОСОБА_2, є її невід'ємним поліпшенням (служать укріпленням укосу земляного полотна) та відповідає ознакам нерухомого майна і не може бути переміщене у просторі без завдання шкоди монолітним колонам та залізобетонній монолітній плиті (площадці).

Отже, облаштування земельної ділянки складається з двох елементів:

-одиничних буро набивних паль та монолітного облаштування у вигляді замкнутого контуру, що являється фундаментом і відповідає ознакам нерухомого майна;

-монолітної плити перекриття та монолітних колон, які служать для влаштування збірно-розбірної конструкції торгового павільйону, не є фундаментом та відповідно не містять ознак нерухомості.

Таким чином, відповідачем здійснено облаштування земельної ділянки, яке складається з фундаменту та монолітної плити перекриття, монолітних колон, однак наявність такої площадки під торгівельним павільйоном не відносить таку споруду до нерухомого майна.

Необхідність в здійсненні відповідного облаштування земельної ділянки для наступного розміщення торгового павільйону обумовлене особливостями рельєфу виділеної відповідачу земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи факти встановлені у справі №1/10, а також висновки вищезазначених судових експертиз, колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Львівський апеляційний господарський суд особливу увагу звертає на таке.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України; згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції встановлено, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Європейський Суд визнав, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Водночас зазначивши, що суд зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду.

Європейський Суд наголошує на тому, що особа, на користь якої органом влади прийняте певне рішення, має повне право розумно очікувати, що якщо місцевий орган влади вважає, що в нього є певна компетенція, то така компетенція дійсно існує, а тому визнання незаконності дій органу влади не повинно змінювати відносини прав, які виникли внаслідок такої дії органу влади.

З огляду на зазначене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що враховуючи те, що рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради уповноважено адміністрацію ринку надавати дозвіл суб'єктам господарювання на розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг, відповідачем такий дозвіл від адміністрації ринку отримано, Чернівецька міська рада, як власник землі, та КП МТК «Калинівський ринок», як землекористувач, вимог про демонтування збудованої підприємцем споруди не висували в межах судової справи №1/10, наступні вимоги вказаних осіб про знесення об'єкта торгівлі не повинні впливати на правомірні очікування особи, і покладати на останню негативні наслідки, з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів щодо наявності незаконних дій відповідача.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Чернівецької області від 22.12.2016 р. у справі

№ 926/368/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Чернівецької області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 03.05.2017 р.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Дубник О.П.

Костів Т.С.