ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2017 р. Справа № 5027/805-б/2012

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддів Данко Л.С.

Костів Т.С.

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 б/н від 19.12.2016 року

на ухвалу господарського суду Чернівецької області від 06.12.2016 року

у справі № 5027/805-б/2012

за позовом керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України, м.Київ та Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, м.Чернівці,

до відповідача 1: Державного підприємства "Дослідне господарство "Центральне" Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільськогосподарського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України, м.Чернівці

відповідача 2: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, с.Клішківці Хотинського району Чернівецької області

про визнання недійсним договору про надання підряду до приведення гідротехнічної споруди технологічних водойм та ставка до придатності у використанні, звільнення земельної ділянки

в межах справи №5027/805-б/2012

за заявою управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях, м.Чернівці

до державного підприємства "Дослідне господарство "Центральне" Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільськогосподарського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України, м.Чернівці,

про банкрутство,

за участю представників:

від прокуратури: Яворський Я.Т.

від відповідача 1: не з'явився.

від відповідача 2: не з'явився.

Учасникам процесу роз'яснено їх права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20,22 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не надходило. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У судовому засіданні 10.05.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 06.12.2016 року у справі № 5027/805-б/2012 (суддя В.В. Дутка) позов задоволено (п.1). 2.Визнано недійсним договір про надання підряду до приведення гідротехнічної споруди технологічних водойм та ставка до придатності у використанні від 15.07.2011 укладеного між ДПДГ "Центральне" Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 (п.2).

Зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку площею 7,8 га., отриманої у користування відповідно до договору про надання підряду до приведення гідротехнічної споруди технологічних водойм та ставка до придатності у використанні від 15.07.2011р., від побудованих підрядником згідно п.п.2, 2.15, 2.16, 2.12, 2.14 Договору об'єктів з метою розвитку зеленого туризму на Буковині (п.3).

Стягнуто з державного підприємства "Дослідне господарство "Центральне" Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільськогосподарського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України (м.Чернівці, вул.Каштанова,20, код 00729876) на користь прокуратури Чернівецької області (м.Чернівці, вул.М.Кордуби, 21) судовий збір у розмірі 1378,00 грн. на р/р 4946 ДКСУ м. Київ МФО 820172 (п.4).

Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (с.Клішківці Хотинського району Чернівецької області, код НОМЕР_1) на користь прокуратури Чернівецької області (м.Чернівці, вул.М.Кордуби, 21) судовий збір у розмірі 1378,00 грн. на р/р 4946 ДКСУ м. Київ МФО 820172 (п.5).

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Чернівецької області від 06.12.2016 року у справі № 5027/805-б/2012, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 19.12.2016 року (вх. №01-05/6131/16 від 26.12.2016 року). Апеляційна скарга мотивована наступним. Спірний договір підряду укладався з метою забезпечення захисту населення Садгірського району м.Чернівці від стихійного лиха внаслідок неодноразового підтоплення заселеної території водами сильних дощів, тому даний договір не є удаваним, а забезпечує реалізацію державної політики в галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів і створення безпечних умов життєдіяльності населення; замовник під час укладення і дії спірного договору жодного державного майна підряднику не передавав, а тому висновок суду про порушення сторонами вимог Закону «Про оренду оренду державного та комунального майна» є безпідставним; при укладенні спірного договору підряду відповідач 1 не порушив вимог земельного законодавства, оскільки будівництво гідроспоруди було погоджено з вищестоящою державною організацією, у якої були і є державні акти на землю. На переконання апелянта, під час винесення місцевим судом ухвали мало місце невідповідність висновків суду обставинам справи, у зв'язку з чим апелянт просить скасувати ухвалу від 06.12.2016 року, прийняти нове рішення, яким відмовити у позові керівнику Чернівецької місцевої прокуратури повністю і стягнути з позивача понесені апелянтом судові витрати.

26.12.2016 року проведено автоматизований розподіл справи за №5027/805-б/2012.

28.12.2016 року на підставі розпорядження керівника апарату суду №110 та згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справ справу за № 5027/805-б/2012 розподілено до розгляду головуючому судді Желіку М.Б. та членам колегії суддів Марко Р.І., Костів Т.С.

Ухвалами суду від 26.12.2016 року поновлено строк на оскарження судового рішення, а апеляційну скаргу прийнято до провадження і з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12.01.2017 року призначено до розгляду у судовому засіданні на 08.02.2017 року.

У зв'язку із тимчасовою відсутністю члена колегії - судді Марка Р.І. (перебування у відпустці) та з урахуванням положень абз. 3 пп.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 21 від 03.03.2016 року, розгляд вказаної справи 08.02.2017 року не відбувся, про що винесено ухвалу від 13.02.2017 року та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судовому засіданні 22.02.2017 року.

22.02.2017 року на підставі розпорядження керівника апарату №93 здійснено автоматизовану зміну складу колегії суддів у зв'язку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії Марка Р.І. Згідно з протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 22.02.2017 року визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Желік М.Б., судді Данко Л.С., Костів Т.С.

Ухвалами суду від 22.02.2017 року, від 01.03.2017 року, від 05.04.2017 року, від 19.04.2017 року розгляд справи відкладався з підстав, зазначених у відповідних ухвалах суду. Ухвалою від 19.04.2017 року продовжено строк розгляду спору за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 10.05.2017 року..

25.01.2017 року від представника Національної академії аграрних наук України надійшли пояснення на апеляційну скаргу, відповідно до яких просить залишити оскаржувану ухвалу без змін.

01.02.2017 року від представника ДП "Дослідне господарство "Центральне" Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільськогосподарського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу, відповідно до яких просить задоволити апеляційну скаргу та скасувати оскаржувану ухвалу.

09.02.2017 року на адресу суду від прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

У судове засідання 10.05.2017 року сторони та інші учасники у справі про банкрутство, крім прокурора, явки представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, заяв, клопотань не подавали.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, відсутність клопотань від учасників процесу станом на момент судового засідання, а також беручи до уваги висловлення представниками апелянта, відповідача 1, арбітражного керуючого та прокурора в попередніх засіданнях своїх позицій щодо суті спору, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу за участю прокурора та за відсутності інших представників і за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

У провадженні господарського суду Чернівецької області перебуває справа №5027/805-б/2012 про банкрутство державного підприємства "Дослідне господарство "Центральне" Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільськогосподарського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України.

28.09.2016 року через канцелярію суду надійшла позовна заява керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі 1) Національної академії аграрних наук України, м.Київ 2) Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України до державного підприємства "Дослідне господарство "Центральне" та фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання підряду до приведення гідротехнічної споруди технологічних водойм та ставка до придатності у використанні, звільнення земельної ділянки.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Право прокурора на здійснення представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави виникає у випадках нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування або іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 23.03.2012 року «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам»).

Відповідно до абз.2 п.2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» прокурор, звертаючись до господарського суду із заявою про визнання правочину недійсним, виступає позивачем або зазначає у ній позивачем державний чи інший орган або установу, організацію, уповноважені здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, наприклад, управляти майном, що є предметом цього правочину, і визначає відповідачами, як правило, сторони за правочином (договором).

Прокурором при зверненні з даним позовом дотримано вимог закону, визначено уповноваженого суб'єкта, позивача, відповідачів - сторін оспорюваного договору, обґрунтовано підстави звернення до суду, відтак, місцевим судом правомірно прийнято позовну заяву до розгляду.

Із матеріалів справи колегіє суддів апеляційної інстанції встановлено наступне.

Згідно з Державними актами на право постійного користування земельною ділянкою № А-000003 від 10.02.1993 року та № А-000004 від 03.06.1993 року у користуванні Чернівецької державної сільськогосподарської дослідної станції перебувала земельна ділянка, площею 3 012 га. (2 187,5 га. та 825,3 га.).

Зі Статуту Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України в новій редакції від 12.02.2014 року (п.1.4) вбачається, що 30.09.1940 року створено Чернівецьку науково-дослідну станцію рільництва, яка в 1956 році реорганізована в Чернівецьку державну сільськогосподарську дослідну станцію.

06.12.1999 року створено Буковинський інститут агропромислового виробництва (на базі земель і майна Чернівецької державної сільськогосподарської дослідної станції та Придністровської дослідної станції Інституту садівництва).

03.11.2006 року перейменовано в Буковинський інститут агропромислового виробництва УААН.

07.09.2010 року змінено назву на Буковинський інститут агропромислового виробництва НААН.

24.11.2011 року реорганізований в Буковинську державну сільськогосподарську дослідну станцію Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.

Згідно з п.1.3 Статуту Буковинська державна сільськогосподарська дослідна станція Національної академії аграрних наук України підпорядкована безпосередньо Національній академії аграрних наук України як органу управління державним майном, закріпленим за дослідною станцією.

Відповідно до Переліку установ, організацій та підприємств, які перебувають у віданні Української академії аграрних наук, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1089 від 22 червня 1999 р. (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2007 р. N 670), державне підприємство "Дослідне господарство "Центральне" () перебуває у віданні Української академії аграрних наук академії аграрних наук України.

Згідно зі Статутом Державного підприємства «Дослідне господарство «Центральне» Буковинського інституту агропромислового виробництва УААН в редакції, чинній станом на 15.07.2011 року, останнє безпосередньо підпорядковане Буковинському інституту агропромислового виробництва УААН (п.1.3). Згідно з п.2.1 господарство створене з метою організаційно-господарського забезпечення науково-дослідним установам Академії умов для проведення наукових досліджень, апробації результатів наукових досліджень, проведення виробничої перевірки та впровадження наукових розробок у виробництво та іншої господарської діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, сторонами не заперечується, що 15.07.2011 року між ДП «Дослідне господарство «Центральне» (Замовник) та ФОП ОСОБА_2 (Підрядник) укладено договір про надання підряду до приведення гідротехнічної споруди технологічних водойм та ставка до придатності у використанні.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору підрядник зобов'язаний за завданням замовника на власний ризик виконати відповідно до умов цього договору роботи щодо приведення гідротехнічної споруди технологічних водойм та ставка до придатності у використанні на площі 5 га - площа ставка, 2.8 га - площа земельної ділянки необхідної для обслуговування споруди котра належить ДПДГ «Центральне», а замовник зобов'язується прийняти цю роботу, оплатити їх та надати послуги щодо науково-консультативного забезпечення (консультації) та методичні рекомендації.

Відповідно до п.6.2 договору замовник протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання чинності цим договором передає підрядникові необхідну проектну документацію: креслення, зразки та інші необхідні документи для виконання роботи шляхом передачі по описі та по акту приймання.

Докази виконання вказаного пункту договору відсутні, акти опису та приймання необхідної проектної документації до матеріалів справи не долучались.

Замовник сплачує підряднику грошові кошти протягом трьох банківських днів згідно пред'явлених рахунків, але в будь-якому випадку не пізніше двох банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт, шляхом перерахування на банківський рахунок підрядника грошових коштів (п.7.2. договору).

Згідно п.п.8.1,8.2. договору підрядник зобов'язується виконувати роботи протягом 10 (десяти) років без права дострокового виконання. Після закінчення виконання роботи підрядник зобов'язаний письмово повідомити замовника про готовність предмета підряду до здавання протягом 30 календарних днів.

Пунктом 12.2 вказаного договору встановлено, що строк його дії закінчується 15.07.2021 року.

Договір від 15.07.2011 року підписаний сторонами та погоджений 24.07.2011 року директором інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН ОСОБА_7.

Прокурор та позивач вважають, що договір про надання підряду до приведення гідротехнічної споруди технологічних водойм та ставка до придатності у використанні потрібно визнати недійсним, оскільки даний договір укладений з метою використання державного майна всупереч Закону, він суперечить інтересам держави та суспільства, що є підставою для визнання його недійсним. Також вказаний договір є удаваним, так як воля сторін при укладенні вказаного договору підряду була спрямована не на встановлення цивільно-правових відносин, визначених главою 61 ЦК України (підряд), а на правовідносини щодо користування земельною ділянкою, державним майном врегульованих Законами України «Про оренду землі», «Про оренду державного та комунального майна» та Земельним кодексом України. Всупереч вимогам статуту, даний договір не погоджений НААН України. Враховуючи викладене, Чернівецька місцева прокуратура стверджує, що оспорюваний договір підряду підлягає визнанню удаваним із застосуванням наслідків його недійсності.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл.

У п.2 договору сторони встановили перелік робіт, що виконуються підрядником: планове технічне обслуговування та поточний ремонт і обслуговування гідротехнічної споруди, встановлення додаткового технічного обладнання, очищення прилеглої території, проведення рибоводно-меліоративних заходів, викошування жорсткої водяної рослинності, підняття берегів гідротехнічної споруди та ставка, здійснення заходів про забезпеченню покращенню екологічного стану і умов відтворення рибних запасів, проведення прорубки ополонок і встановлення продух в період льодоставу, проведення роботи по спорожненню та наповненню ставка, прокладання гравійної дороги до ставка, забезпечення виготовлення паспорта водного об'єкта, проведення освітлення гідротехнічної споруди, виготовлення дерев'яних будинків в кількості 5 штук з метою розвитку зеленого туризму на Буковині, виготовлення дерев'яного будинку (кафе).

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч.1 ст.843 ЦК України). Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі (ч.1 ст.844 ЦК України).

Загальні положення щодо ціни у господарських зобов'язаннях передбачені ст.189 ГК України. Ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Сторони погодили, що ціна роботи за цим договором та відшкодування витрат підрядника пов'язаних із виконанням цього договору та плату за виконану ним роботу, відшкодовується шляхом надання дозволу підряднику використовувати у комерційних цілях гідротехнічну споруду технологічних водойм та прилеглу територію, а також об'єкти, що побудовані підрядником, згідно п.п. 2.15., 2.16., 2.12., 2.14 з метою розвитку зеленого туризму на Буковині (пп.5.1).

Ціна роботи за оспорюваним договором визначається згідно з приблизним кошторисом, який є додатком №1 до цього договору (п.5.2).

Згідно з долученим кошторисом на проведення ремонтних робіт до приведення гідротехнічної споруди технологічних водойм та ставка до придатності у використанні всього сума кошторису складає 2 166 043,00 грн.

Визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину; винятки з цього правила можливі, якщо вони випливають із закону (п.2.5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

У силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі), п'ятою (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним) та шостою (правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Правові наслідки удаваного правочину визначені ст.235 ЦК України, а саме удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого господарського суду України у п.3.11 постанови від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Умовами договору (п.4.2) сторони визначили, що підрядник має право отримати оплату за надані роботи, користуватися побудованими об'єктами у власних цілях до моменту передачі їх за актом здавання-приймання виконаних робіт.

Підрядник зобов'язується виконувати роботу протягом десяти років без права дострокового виконання (п.8.1).

Також договором передбачено, що за надання замовником послуги щодо науково консультативного забезпечення (консультації) та методичні рекомендації, ціна наданих послуг встановлюється в розмірі 7000 грн. включаючи ПДВ за 1р. наданих послуг (п. 5.5).

Відповідно до п.5.6. договору у зв'язку із наявністю заборгованості замовника перед підрядником, дана сума за послуги щодо науково-консультативного забезпечення (консультації) та методичні рекомендації зазначена в пп. 5.5., кожного 1 січня поточного року буде зараховуватися в погашення кредиторської заборгованості замовника.

З наведеного вбачається, що підрядник, крім обов'язків по виконанню певних робіт як підрядник, взяв на себе зобов'язання оплачувати надані замовником послуги та методичні рекомендації, тоді як за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Проаналізувавши умови укладеного договору в їх сукупності та у відповідності до законодавчих положень, що стосуються договорів підряду, колегія суддів приходить до висновку, що зі змісту прав і обов'язків сторін договору від 15.07.2011 року вбачається, що відповідач на підставі оспорюваного договору фактично отримав строком на 10 років право користування земельною ділянкою, гідротехнічною спорудою та правом забудови відповідної території. Тобто правочин, який вчинено сторонами при укладенні договору підряду від 15.07.2011 року, спрямовано на приховання іншого правочину - договору оренди земельної ділянки, який сторони насправді вчинили, а тому спірний договір є удаваним правочином згідно з частиною 1 статті 235 Цивільного кодексу України. Таким чином, до спірного правочину слід застосувати правила, передбачені для договору оренди землі. Аналогічна позиція наведена Вищим господарським судом України у постанові від 20 грудня 2016 року справа № 923/167/16.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до Закону України «Про управління об'єктами державної власності» в редакції, чинній станом на 08.07.2011 року, суб'єктами управління об'єктами державної власності є, серед іншого, Національна академія наук України, галузеві академії наук (ст.4).

Відповідно до ст.3 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу" Національна академія наук України, здійснюючи повноваження з управління об'єктами майнового комплексу Національної академії наук України, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об'єктів, пов'язаних з ефективним їх використанням та розпорядженням у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб. Національна академія наук України, серед іншого, призначає (обирає), відповідно до свого статуту, директорів наукових установ, укладає і розриває контракти з керівниками інших організацій, що віднесені до відання Національної академії наук України; веде облік об'єктів майнового комплексу Національної академії наук України, здійснює контроль за ефективністю використання таких об'єктів надає дозвіл організаціям, що віднесені до відання Національної академії наук України, на укладення договорів оренди майна, у тому числі нерухомого, що обліковується на балансах їх організацій.

Статтею 5 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу" передбачено, що Національна академія наук України, галузеві академії наук та організації, що віднесені до їх відання, мають право використовувати належне їм майно для участі у цивільних відносинах, у тому числі для ведення фінансово-господарської діяльності відповідно до цілей їх утворення та в межах їх цивільної правоздатності. Вилучення земельних ділянок Національної академії наук України та галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою Президії Національної академії наук України та президій галузевих академій наук відповідно до ЗК України (п.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин»).

Статутом Державного підприємства «Дослідне господарство «Центральне» Буковинського інституту агропромислового виробництва УААН в редакції, чинній станом на 15.07.2011 року, передбачено, що земельні ділянки, які надані в постійне користування господарству для розміщення його об'єктів, здійснення науково-дослідної та господарської діяльності, виробництва оригінального, елітного та репродукційного насіння, вирощування садивного матеріалу сільськогосподарських культур, кормів для племінних тварин і пропаганди ведення товарного сільськогосподарського виробництва, визначених Статутом Академії та цим статутом, є державною власністю (п.4.2).

Як вбачається з листа Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів вих.№1031 від 11.07.2016 року, за результатами інвентаризації водних об'єктів у ДП ДГ «Центральне» в постійному користуванні знаходиться став, площею водного плеса 5,0 га, шириною прибережної захисної смуги 1,22 га.

Передача в оренду земельних ділянок, які знаходяться у постійному користуванні господарства, не допускається (п.4.6 Статуту).

Майно господарства є державною власністю і закріплене за ним Українською академією аграрних наук на праві господарського відання (п.4.9 Статуту).

Господарству забороняється без дозволу Академії безоплатно передавати в будь-якій формі закріплене за ним державне майно іншим установам, організаціям, підприємствам, а також громадянам. Оплачувана передача іншим установам, підприємствам, організаціям та громадянам будівель, споруд, житла та інших приміщень, обладнання, транспортних засобів та інших основних засобів директором господарства може здійснюватися в установленому законодавством порядку та лише з дозволу Президії Академії (п.4.11 Статуту).

Господарство може з дозволу Президії Академії та в установленому нею порядку здавати в оренду нерухоме майно та приміщення, які закріплені за господарством Академією і тимчасово не використовуються в науково-дослідних, виробничих та інших господарських цілях на вигідних для господарства умовах, керуючись чинним законодавством України про оренду державного майна (п.4.17 Статуту).

Національна академія аграрних наук України в поясненнях від 30.11.2016 року зазначила, що гідротехнічна споруда технологічних водойм та ставка, яка є предметом договору, на балансах Академії чи ДПДГ «Центральне» не перебуває, вказаний договір підряду з НААН України не погоджувався. Про непогодження підприємству договору оренди державного майна Національна академія аграрних наук України зазначила також у листі вих.№10.2-03/107 від 01.03.2016 року, адресованому Чернівецькій місцевій прокуратурі, копія якого долучена до матеріалів справи. Зазначене матеріалами справи та сторонами не спростовано.

Щодо погодження договору від 15.07.2011 року директором Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН ОСОБА_7, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 згідно з Наказом Національної академії аграрних наук України №115 від 15.03.2011 року був призначений на посаду директора Буковинського інституту агропромислового виробництва НААН України, а згідно з наказом від 12.06.2012 року - переведений на посаду директора Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції. Вказане також підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_7, копія якого долучена до матеріалів справи. Крім цього, згідно з довідкою Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України вих.№248 від 17.11.2016 року, ОСОБА_7 у відповідні періоди займав посаду директора Чернівецької державної сільськогосподарської дослідної станції. Посаду директора Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН з 16.10.2003 року по теперішній час займає ОСОБА_9, про що Національною академією аграрних наук України видано довідку вих.№11-03/31 від 16.11.2016 року.

Відтак, оспорюваний договір не був погоджений Інститутом сільського господарства Карпатського регіону НААН. Більше того, враховуючи положення Статуту Державного підприємства «Дослідне господарство «Центральне» Буковинського інституту агропромислового виробництва УААН в редакції, чинній станом на 15.07.2011 року, для передачі в оренду нерухомого майна господарства необхідна згода Президії Академії, а не Інституту. Докази надання Президією Академії такої згоди матеріали справи не містять. Як зазначалося вище, передача в оренду земельних ділянок, які знаходяться у постійному користуванні господарства, взагалі не допускається.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що укладаючи 15.07.2011 року договір про надання підряду до приведення гідротехнічної споруди технологічних водойм та ставка до придатності у використанні, сторони приховали укладення іншого правочину щодо отримання в користування гідротехнічної споруди та прилеглої території, а також побудованими об'єктами, при цьому, порушивши вимоги законодавства щодо отримання згоди уповноваженого органу - Національної академії аграрних наук України та чіткі положення Статуту Державного підприємства «Дослідне господарство «Центральне» Буковинського інституту агропромислового виробництва УААН. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, тому оспорюваний договір підлягає визнанню недійсним.

Заперечення апелянта стосовно того, що договір підряду укладався з метою забезпечення захисту населення Садгірського району м.Чернівці від стихійного лиха внаслідок неодноразового підтоплення заселеної території водами сильних дощів, не можуть братися до уваги, оскільки з договору вбачається інша мета - розвиток зеленого туризму на Буковині. Інші заперечення, наведені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, дослідженими на відповідність вимогам закону, та описаними судом вище.

Звертаючись з даним позовом, прокурор просив також застосувати наслідки недійсності удаваного правочину та зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку площею 7,8 га, отриманої у користування відповідно до договору про надання підряду до приведення гідротехнічної споруди технологічних водойм та ставка до придатності у використанні від 15.07.2011 року, від побудованих підрядником згідно п.п.2, 2.15, 2.16, 2.12, 2.14 договору об'єктів з метою розвитку зеленого туризму на Буковині.

Так, відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу (ст.33 ГПК України).

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Договором сторони передбачили, що згідно з пп. 2.15 підрядник зобов'язується виготовити дерев'яні будинки в кількості 5 штук з метою розвитку зеленого туризму на Буковині; згідно з пп. 2.16 виготовити дерев'яний будинок (кафе); згідно з пп.2.12 прокласти гравійну дорогу до ставка; згідно з пп. 2.14 провести освітлення гідротехнічної споруди.

Проте, жодних актів виконаних робіт, жодних актів про наданих послуг чи інших доказів на підтвердження виконання відповідачем 2 взятих на себе зобов'язань згідно з наведеними пунктами прокурором чи позивачем не подано. Відсутні будь-які акти огляду вказаної території чи інші документи, які б підтверджували чіткий перелік виготовлених відповідачем 2 об'єктів, їх кількість, розмір тощо. У матеріалах справи відсутні підтверджуючі докази того, що земельна ділянка, площею 7,8 га забудована відповідачем 2 у зв'язку з виконанням ним п.п.2, 2.15, 2.16, 2.12, 2.14 договору.

Відповідно, колегія суддів апеляційного суду не вважає заявлену вимогу обгрунтованою та підтвердженою належними доказами, що унеможливлює її задоволення. Посилання місцевого суду на положення ст. 387 ЦК України (власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним) колегія суддів вважає недоцільним, адже позовна вимога стосується не витребування майна, а звільнення ділянки від забудованих об'єктів.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 ГПК України).

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам повністю не відповідає, оскільки судом безпідставно задоволено позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; змінити рішення.

Враховуючи встановлені вище обставини щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали господарського суду Чернівецької області від 06.12.2016 року в частині задоволення позовної вимоги про зобов'язання ФОП ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку площею 7,8 га, отриманої у користування відповідно до договору про надання підряду до приведення гідротехнічної споруди технологічних водойм та ставка до придатності у використанні від 15.07.2011 року, від побудованих підрядником згідно п.п.2, 2.15, 2.16, 2.12, 2.14 Договору об'єктів з метою розвитку зеленого туризму на Буковині (п.3 резолютивної частини ухвали).

Відповідно до ч.7 ст.49 ГПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. У зв'язку з відмовою у задоволенні однієї позовної вимоги, сплачений за неї судовий збір у розмірі 1378,00 грн. залишається за прокуратурою, а сплачений судовий збір за другу позовну вимогу підлягає відшкодуванню прокуратурі за рахунок відповідачів порівну. Відтак, п.4 і п.5 резолютивної частини ухвали підлягають зміні в частині суми судового збору на 689,00 грн. Сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 3 031,60 грн. залишається за скаржником, а 1 515,60 грн. підлягає відшкодуванню скаржнику прокуратурою.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 б/н від 19.12.2016 року задоволити частково.

2. Ухвалу господарського суду Чернівецької області від 06.12.2016 року у справі № 5027/805-б/2012 змінити в частині п.1 і викласти п.1 резолютивної частини у наступній редакції « 1. Позов задоволити частково».

Пункт 3 резолютивної частини ухвали скасувати і прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаної вимоги.

Пункт 4 і пункт 5 резолютивної частини ухвали щодо розподілу судового збору змінити:

Пункт 4 викласти в наступній редакції «Стягнути з державного підприємства "Дослідне господарство "Центральне" Буковинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільськогосподарського господарства Карпатського регіону Національної Академії аграрних наук України (м.Чернівці, вул.Каштанова,20, код 00729876) на користь прокуратури Чернівецької області (м.Чернівці, вул.М.Кордуби, 21, ) судовий збір у розмірі 689,00 грн.».

Пункт 5 викласти в наступній редакції «Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (с.Клішківці Хотинського району Чернівецької області, код НОМЕР_1) на користь прокуратури Чернівецької області (м.Чернівці, вул.М.Кордуби, 21, ) судовий збір у розмірі 689,00 грн.».

Пункт 2 ухвали залишити без змін.

3. Стягнути з прокуратури Чернівецької області (м.Чернівці, вул.М.Кордуби, 21, ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (с.Клішківці Хотинського району Чернівецької області, код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1 515,80 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 15.05.2017 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Данко Л.С.

суддя Костів Т.С.