ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Справа № 910/12960/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівДанилової М.В., Корсака В.А.
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Космос", м. Дніпро
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 року
у справі господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Космос", м. Дніпро
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Петрус-Алко", м. Київ
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача1. Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНЕС-ВВ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.; 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м. Дніпро
простягнення 15 000 грн.

за участю представників

позивача: ОСОБА_5,

відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

третьої особи-1: не з'явився,

третьої особи-2: не з'явився

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Космос" (далі за текстом - ТОВ "Космос") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Петрус-Алко" (далі за текстом - ТОВ "Петрус-Алко") про стягнення 15 000 грн. боргу за Генеральним договором № 124ПА/тэ транспортного експедирування від 16.07.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.09.2016 року до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено товариство з обмеженою відповідальністю "РЕНЕС-ВВ" (далі за текстом - ТОВ "РЕНЕС-ВВ") та фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_4.).

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.10.2016 року позовні вимоги задоволено частково: присуджено до стягнення з ТОВ "Петрус-Алко" на користь ТОВ "Космос" заборгованість у розмірі 14 916, 33 грн. та судові витрати; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 року рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2016 року в частині задоволення позовних вимог - змінено та прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог; в іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2016 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, ТОВ "Космос" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 року, а рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2016 року залишити без змін.

ТОВ "Петрус-Алко" до Вищого господарського суду України було подано відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач проти доводів касаційної скарги заперечує та просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

В судовому засіданні представник позивача просив касаційну скаргу задовольнити, постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 року - скасувати та залишити в силі рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2016 року, а представники відповідача проти доводів касаційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Третіх осіб згідно з приписами ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак вони не скористались передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представників сторін, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.07.2015 року ТОВ "Петрус-Алко" (клієнт) та ТОВ "Космос" (експедитор) укладено Генеральний договір № 124ПА/тэ транспортного експедирування (далі за текстом - Договір), за умовами п. п. 1.1, 1.2 якого експедитор зобов'язується за плату та за рахунок клієнта виконувати або організовувати надання послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу автомобільним транспортом по всій території України та за її межами, а саме: організовувати перевезення та доставку вантажів автомобільним транспортом за маршрутами, обраними клієнтом; укладати від свого імені договори на перевезення вантажів автомобільним транспортом; здійснювати охорону вантажів під час їх перевезення, зберігання на стоянках; здійснювати оформлення товарно-транспортної документації у відповідності до вимог діючого законодавства та вимог клієнта, її своєчасну розсилку за належністю засобами кур'єрського зв'язку; за свій рахунок здійснювати страхування своєї відповідальності; надавати підготовлений транспорт для перевезення та зберігання вантажу конкретного виду. Вид вантажу: алкогольна, слабоалкогольна, безалкогольна продукція, продукти харчування та комплектуючі для їх виробництва. Найменування вантажу вказується у заявках та товарно-супровідних документах, що надаються клієнтом.

Відповідно до п. 2.1 Договору експедитор зобов'язаний прийняти від вантажовідправника вантаж, доставити його в пункт призначення та здати вантажоодержувачу. Вантажовідправниками та вантажоодержувачами є особи, що уповноважені клієнтом.

Згідно з п. 2.2 Договору відповідальність за наявність відповідних документів, передбачених чинним законодавством, необхідних для здійснення перевезення, покладається на експедитора.

В п. 2.3 Договору сторони погодили, що підставою для виконання експедитором зобов'язання по організації перевезення вантажу є заявка клієнта на перевезення вантажів автомобільним транспортом. Заявка повинна містити наступні дані: номер заявки; дата подачі заявки; найменування вантажу; маса (вага брутто) та об'єм вантажу; кількість та типи транспортних засобів, необхідних для перевезення; найменування вантажовідправника; пункт завантаження (місцезнаходження вантажу); дата та час завантаження; найменування вантажоодержувача; пункт призначення (кінцевий пункт доставки); строк виконання перевезення; вартість послуг експедитора; інші умови надання транспортних засобів і передання вантажу для перевезення та можливі додаткові умови.

Відповідно до п. 2.5 Договору належне виконання умов перевезень, визначених даним правочином, оформлюється актом виконаних робіт, що підписується представниками експедитора та клієнта. Підписання акта клієнтом є доказом відсутності претензій до якості наданих послуг та експедируванню вантажу.

Згідно з пп. 3.1.12 Договору експедитор зобов'язаний протягом десяти днів з моменту виконання зобов'язання по перевезенню вантажу направити клієнту кур'єрською поштою належним чином оформлену товарно-транспортну документацію відповідно до Додатку № 4 до цього Договору. Під моментом виконаного зобов'язання по перевезенню вантажу сторони розуміють завершення приймання-передачі вантажу від експедитора вантажоодержувачу з відповідним оформленням документів.

За приписами п. п. 4.2, 4.3, 4.4 Договору договірна ціна складається з сукупності цін на кожну надану послугу по транспортному експедируванню вантажу, наведену в заявках. Ціна кожної послуги по транспортному експедируванню та перевезенню вантажу визначається і погоджується сторонами у відповідній заявці. Витрати експедитора на оплату послуг (робіт) третіх осіб, що залучаються експедитором до виконання даного Договору, а також вартість послуг експедитора, виставляються у рахунку. Розрахунок за надані послуги здійснюється клієнтом на підставі акту виконаних робіт, підписаного обома сторонами. До акту в обов'язковому порядку додаються товарно-транспортні накладні, податкова накладна та рахунок експедитора. Строк підписання акту становить п'ять банківських днів з моменту належного виконання зобов'язання по перевезенню. Оплата наданих послуг проводиться протягом двадцяти банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт обома сторонами, за умови дотримання експедитором п. п. 4.2, 4.3, 9.1, 3.1.12 цього Договору.

В п. 4.5 Договору сторони погодили, що у випадку виникнення між сторонами спору по факту виявленого розбиття чи недостачі продукції, оплата послуг експедитора проводиться протягом п'яти банківських днів з моменту врегулювання спору в досудовому порядку у відповідності до п. п. 5.2, 5.4 Договору.

В Додатку № 2 до Генерального договору № 124ПА/тэ від 16.07.2015 року сторони погодили норми бою при транспортуванні товару автомобільним транспортом на рівні 25 грн.

На виконання вищевказаного Договору та відповідно до заявок (№ Б-ЛТ008959 від 22.07.2015 року, № Б-ЛТ009171 від 30.09.2015 року та № Б-ЛТ009241 від 28.10.2015 року) ТОВ "Космос" здійснило перевезення належного ТОВ "Петрус-Алко" вантажу (алкогольні напої в асортименті) вантажним автомобілем НОМЕР_1, з напівпричепом SCHMITZ, д.н. НОМЕР_2, під керування водія ОСОБА_8 за маршрутами: ЗЛВЗ-Запоріжжя-Маріуполь на суму 12 500 грн., ЗЛВЗ-Луцьк-Львов на суму 10 500 грн., ЗЛВЗ-Кривий-Ріг - Дніпропетровськ на суму 7 000 грн., у тому числі, вантажоотримувачу - TOB "РЕНЕС-ВВ" м. Кривий Ріг, вул. Городишенська, 1-А та вантажоотримувачу - ФОП ОСОБА_4 АДРЕСА_1. Надання зазначених послуг з перевезення підтверджується Актами наданих послуг: № 3887 від 24.07.2015 року на суму 12 500 грн., № 5445 від 02.10.2015 року на суму 10 500 грн. та № 5752 від 29.10.2015 року на суму 7 000 грн., рахунками та товарно-транспортними накладними на переміщення алкогольних напоїв.

Разом з тим, ТОВ "Петрус-Алко" акти № 5445 від 02.10.2015 року на суму 10 500 грн. та № 5752 від 29.10.2015 року на суму 7 000 грн. залишено без підпису з посиланням на те, що під час приймання на пунктах доставки вантажу переданого для перевезення (лікеро-горілчані вироби) виявлений бій та недостача товару на загальною вартістю 14 602, 44 грн., що підтверджується актами № ПА/Б-ЛТ008253 від 28.10.2015 року та № ПА/Б-ЛТ008256 від 28.10.2015 року, які підписами повноважних представників та скріплені печатками ТОВ "Петрус-Алко" (вантажовідправник), ФОП ОСОБА_4, ТОВ "РЕНЕС-ВВ" (вантажоодержувачі) та підписом водія автоперевізника.

Позивач, звернувшись до господарського суду свої вимоги обґрунтував тим, що ним належним чином виконані зобов'язання з перевезення вантажу, які не оплачені відповідачем на загальну суму 15 000 грн., а тому просив стягнути їх в судовому порядку.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що враховуючи бій та недостачу товару вартість наданих послуг підлягає зменшенню на розмір завданих клієнту збитків в сумі 14 602, 44 грн., які з урахуванням встановлених Договором нормативних втрат у розмірі 25 грн. становить 14 577, 44 грн., що вказує на відсутність заборгованості за надані послуги по Генеральному договору № 124ПА/тэ транспортного експедирування від 16.07.2015 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджено наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568 та умов п. п. 5.1 - 5.4 Генерального договору № 124ПА/тэ транспортного експедирування від 16.07.2015 року, передбачений певний алгоритм дій експедитора та клієнта у разі виявлення недостачі чи псування товару зі складанням акту встановленої форми (Додаток № 3 до Генерального договору № 124ПА/тэ від 16.07.2015 року). Оскільки суду не надано належних доказів фіксування факту неналежного виконання експедитором своїх зобов'язань і, зокрема, втрати останнім під час здійснення перевезення товару шляхом складання відповідного акту та врегулювання контрагентами за цим Договором спору, тому відсутні правові підстави для покладання на експедитора відповідальності за втрату товару. При цьому судом встановлено, що вантажоодержувачами зафіксовано бій товару (лікеро-горілчаного виробу) по накладній № 7429 від 30.09.2015 року у кількості 1 пляшка, по накладній № 7428 від 30.09.2015 року - у кількості трьох пляшок, тобто вартість вказаного бою становить 83, 67 грн., що перевищує норми бою, які погоджено сторонами у Додатку № 2 до Генерального договору № 124ПА/тэ від 16.07.2015 року, у зв'язку з чим за висновком місцевого господарського суду розмір плати експедитора підлягає зменшенню на вартість пошкодженого товару на суму 83, 67 грн., а тому з посиланням на положення ст. ст. 6, 11, 509, 526, 626, 627, 629, ч. 1 ст. 530, ст. 931 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського суду України задоволено вимоги позивача про стягнення 14 916, 33 грн.

Апеляційний господарський суд не погодився з рішенням місцевого суду в частині задоволення позовних вимог у розмірі 14 916, 33 грн., виходячи з того, що згідно з товарно-транспортними накладними експедитору передано до перевезення товар у асортименті у повному обсязі, проте під час прийняття вантажу в пунктах призначення виявлена нестача та бій вантажу на загальну суму 14 602, 44 грн., що підтверджується актами № ПА/Б-ЛТ008253 та № ПА/Б-ЛТ008256 від 28.10.2015 року, які складені за участю водія ТОВ "Космос" ОСОБА_8 та містять його особистий підпис.

За змістом п. п. 5.1, 5.3, 5.4 Договору № 124ПА/тэ від 16.07.2015 року відповідальність за збереження вантажу сторонами покладено на експедитора і збитки спричинені втратою чи псуванням вантажу відшкодовуються експедитором у порядку, погодженому сторонами у Договорі. Факт нестачі та бій вантажу підтверджено актами, які в розумінні положень Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні та процесуального закону є належними доказами, оскільки складені за участю усіх суб'єктів даних правовідносин з фіксуванням факту, який дає підстави застосувати до перевізника матеріальну відповідальність у розмірі та порядку, передбаченому умовами Генерального договору № 124ПА/тэ від 16.07.2015 року, тобто, після зменшення розміру належної експедитору за надання послуг винагороди на суму спричинених клієнту збитків, завданих нестачею товару, що між сторонами не відбулося, у зв'язку з чим, апеляційний господарський суд, враховуючи приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, дійшов висновку, що строк виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати послуг експедитора не настав, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову.

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає правомірними висновки апеляційного господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вірно встановлено господарським судами попередніх інстанцій, спірні правовідносини сторін виникли на підставі Генерального договору № 124ПА/тэ транспортного експедирування від 16.07.2015 року, за умовами якого на експедитора було покладено відповідальність за збереження вантажу від повної чи часткової втрати, пошкодження чи зіпсування вантажу (п. 5.1 Договору).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

В силу приписів ст. 924 Цивільного кодексу України та 314 Господарського кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно зі ст. 934 Цивільного кодексу України за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Главою 51 Цивільного кодексу України встановлені правові наслідки порушення зобов'язання та відповідальність за порушення зобов'язання.

Так, за змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків (ст. 611 Цивільного кодексу України).

В ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України).

Статтею 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п. 10.15 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні перевізнику надано право вимагати додаткової перевірки кількості вантажу при завантаженні під перевезення.

Згідно товарно-транспортної накладної № 8253 від 28.10.2015 року до перевезення ТОВ "Космос" надано алкогольні напої в асортименті, які прийняті водієм-експедитором при завантаженні без зауваження.

За приписами п. 15.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні у разі зіпсування або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом за формою, що наведена в додатку 4.

В п. 15.4 цих Правил визначено, що жодна із сторін не має права відмовитись від підписання акта. У разі незгоди зі змістом акта кожна із сторін має право викласти в ньому свою думку в рядку "Особливі відмітки" і засвідчити її підписом.

Так, судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що підпис водія-експедитора у приймальному акті № ПА/Б-ЛТ 008253 від 28.10.2015 року без будь-яких зауважень посвідчив факт втрати вантажу, у зв'язку з чим ТОВ "Петрус-Алко" на адресу ТОВ "Космос" направлено претензію б/н від 07.11.2015 року з повідомленням, що у жовтні 2015 року при перевезенні за маршрутом ЗЛВЗ - Кривий Ріг - Дніпропетровськ під час приймання на пунктах доставки переданого клієнтом для перевезення вантажу (лікеро-горілчані вироби) виявлено бій та недостачу товару, загальна вартість якого складає 14 275, 04 грн. та відповідно до п. п. 3.1.3, 3.1.4, 3.1.5, 5.1., 5.2, 5.4 Договору запропоновано відшкодувати ТОВ "Петрус-Алко" збитки, заподіяні внаслідок втрати та пошкодження переданого до перевезення вантажу.

Крім того, факт нестачі та бою вантажу у вищезазначеній кількості підтверджується копіями приймальних актів № ПА/Б-ЛТ008253 від 28.10.2015 року та № ПА/Б-ЛТ008256 від 28.10.2015 року, що складені за участю водія ТОВ "Космос" ОСОБА_8 без зауважень, а також листом ТОВ "РЕНЕС-ВВ" від 09.09.2016 року вих. № 0709/16 та відповіддю ТОВ "Космос" на претензію відповідача від 10.05.2016 року за № 201.

В п. п. 15.1 - 15.3 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні визначено порядок складання актів і, зокрема, зазначено, що перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини:

а) невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній;

б) порушення або відсутність пломб на кузові автомобіля або контейнері;

в) простій автомобіля у пунктах вантаження і розвантаження понад встановлені норми часу;

г) інші обставини (пошкодження упаковки, вантажу), які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Записи, які вносяться в акти, засвідчуються підписами вантажовідправника (вантажоодержувача) і водія. Односторонні записи в акті як вантажовідправника (вантажоодержувача), так і водія вважаються недійсними.

З огляду на встановлені обставини справи та враховуючи вищенаведені законодавчі приписи, апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що перевізником допущено порушення умов Генерального договору № 124ПА/тэ транспортного експедирування від 16.07.2015 року щодо забезпечення схоронності вантажу з моменту прийняття його до перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу в пункті призначення та доставки його до пункту призначення в кількості, зазначеній в товарно-транспортній накладній (п. 3.1.5. Договору), що спричинило нестачу прийнятого до перевезення згідно з товарно-транспортними накладними № 8253, № 8256 від 28.10.2015 року вантажу в загальній сумі 14 602, 44 грн., які з урахуванням встановлених Договором нормативних втрат становить 14 577, 44 грн.

Відповідно до п. 5.2 Договору збитки, спричинені при перевезенні вантажу, відшкодовуються експедитором в наступному розмірі: у випадку втрати чи недостачі вантажу - в розмірі вартості втраченого чи недопоставленого товару; у випадку пошкодження вантажу понад встановлених правочином нормативів - у розмірі суми, на яку понизилась вартість, а у разі неможливості відновлення пошкодженого вантажу - в розмірі його вартості. Вартість вантажу визначається виходячи з його вартості, зазначеної у товарно-транспортній та витратній накладній.

В п. п. 5.3, 5.4 Договору сторони погодили, що у випадку невиконання експедитором своїх зобов'язань у відповідності з заявкою, отримана попередня оплата повинна бути повернута клієнту протягом трьох банківських днів з моменту строку виконання зобов'язання. У випадках завдання клієнтку збитків, розмір плати, що підлягає сплаті експедитору, за надання послуг, передбачених договором, підлягає зменшенню на суму збитків, завданих клієнту. У випадку перевищення суми збитків понад суми, що підлягає сплаті експедитору, протягом семи банківських днів з моменту направлення клієнтом експедитору вимоги про відшкодування збитків. Підставою для вимоги клієнтом відшкодування спричинених збитків є акт форми 1 (Додаток № 3 до цього Договору).

При цьому, за умовами п. 4.5 Договору сторони визначили особливий порядок і строки здійснення оплати послуг експедитора і, зокрема, у випадку виникнення спору щодо факту бою або нестачі вантажу оплата послуг експедитора здійснюється на протязі 5 (п'яти) банківських днів з моменту врегулювання спору у відповідності з вимогами п. п. 5.2, 5.4 Договору, тобто після зменшення розміру належної експедитору за надання послуг оплати на суму спричинених клієнту збитків, завданих нестачею товару, що не було врегульовано сторонами в досудовому порядку, з огляду на що апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку про те, що строк виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати послуг експедитора згідно з приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України не настав, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції правомірно в цій частині відмовлено у задоволенні позовних вимог.

З урахування вищевикладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає вірними висновки суду апеляційної інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки в силу приписів ст. 924 Цивільного кодексу України, ст. ст. 307, 308 Господарського кодексу України та положень Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення до моменту видачі одержувачу є обов'язком перевізника, за порушення якого останній має нести відповідальність у порядку та розмірі визначену за домовленістю сторін відповідно до умов Генерального договору № 124ПА/тэ транспортного експедирування від 16.07.2015 року.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи господарським судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також, колегія суддів касаційної інстанції відзначає, що доводи ТОВ "Космос", викладені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм та не спростовують встановлених апеляційним господарським судом фактичних обставин справи щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарського суду апеляційної інстанції, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового акту не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2016 року у справі № 910/12960/16 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіМ.В. Данилова

В.А. Корсак