ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.05.2017 Справа № 907/188/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агрошляхбуд-М, м.Мукачево

до відповідача ОСОБА_1 сільської ради Виноградівського району, с.Матієво, Виноградівський район

про стягнення суми 78000,00 грн.

Суддя Васьковський О.В.

Представники:

від позивача не зявився

від відповідача ОСОБА_2- сільський голова, ОСОБА_3 - головний бухгалтер (дов. від 27.03.17)

СУТЬ СПОРУ: стягнення суми 78000,00 грн. заборгованості за договором підряду №34 від 06.09.16 на капітальний ремонт ділянки дороги по вул. Головна (від буд.№39 до межі населеного пункту) в с.Матієво Виноградівського району.

Позивач просить задоволити позов, мотивуючи тим, що між сторонами за наслідками виконаних робіт за договором підряду №34 від 06.09.16 підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2016 року на суму 1303215,60 грн., без зауважень, однак відповідач не виконав договірні зобовязання по оплаті виконаних робіт, внаслідок чого у нього виникла та станом на 10.02.17 рахується заборгованість у сумі 78000,00 грн. У звязку з чим, посилаючись на ст.ст.837,843,854,879,525,526 837 Цивільного кодексу України, вважає, що вказана сума заборгованості повинна бути стягнута з відповідача, який, як вважає позивач, своїми діями щодо не проведення повного розрахунку за виконані роботи порушує як умови договору, так і застереження, визначені кодифікованими нормативно-правовими актами щодо належного та добросовісного виконання зобовязання по договору.

Відповідач у поданих 28.03.17 поясненнях-запереченнях по суті заявлених позовних вимог заперечує та вказує, що ним як замовником за договором підряду виконано всі передбачені договором фінансові зобовязання по оплаті виконаних робіт, а предмет позову є надуманим та відсутнім. Водночас, відповідач вказує, що визначена договором загальна сума 1303215,60 грн. (з врахуванням зменшеної суми згідно додаткової угоди до договору підряду), яка також погоджена сторонами в акті приймання виконаних робіт оплачена позивачу як підрядчику у повному обсязі, у підтвердження чого відповідачем надано платіжні доручення №3 від 12.09.16 на суму 391015,80 грн. та №6 від 06.10.16 на суму 912199,80 грн. на здійснення оплати згідно договору підряду №34 від 06.09.16. Також, відповідач вказує, що всі права і обовязки сторін визначені умовами договору підряду №34 від 06.09.16, відповідачем надано платіжні документи та рахунки, у підтвердження оплати виконаних робіт згідно вказаного договору, а позивачем, в свою чергу, жодних доказів щодо наявності боргу у відповідача у сумі 78000,00 грн. не надано. У звязку з наведеним, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення уповноважених представників відповідача, розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між позивачем (підрядник по договору) та відповідачем (замовник по договору) укладено договором підряду №34 від 06.09.16 на капітальний ремонт ділянки дороги по вул. Головна (від буд.№39 до межі населеного пункту) в с.Матієво Виноградівського району (далі - договір), згідно п.п.1.1,1.2 якого замовник доручив, а підрядник зобовязався своїми силами і засобами організувати і здійснювати на умовах цього договору виконання робіт по капітальному ремонту ділянки дороги по вул. Головна (від буд.№39 до межі населеного пункту) в с.Матієво Виноградівського району, та затвердженою замовником проектно-кошторисною документацією згідно експертного звіту №07-1134-16 від 8 червня 2016 року, а замовник зобовязався прийняти та оплатити роботи підрядника .

Загальна вартість робіт, доручених підряднику для виконання становила 1303386,00 грн., в тому числі ПДВ 217231,00 грн., яка зазначена відповідно до рішень з цього питання на основі діючих нормативних документів. Розрахунок договірної вартості робіт по обєкту наводиться у додатку до договору і є його невідємною частиною. У випадку зміни проектних рішень, окремих видів робіт, етапів, комплексів, або виникнення додаткових робіт в процесі ремонтних робіт, вартість робіт (договірна ціна) за погодженням сторін може уточнюватись шляхом укладення додаткових угод (п.2.1 договору).

Договірну ціну за договором зменшено на суму 170,40 грн. та визначено у сумі 1303215,60 грн., згідно додаткової угоди №12 до договору підряду №34 від 06.09.16, оформленою у відповідності до п.2.1 та п.2.2 договору.

У підтвердження виконання та прийняття відповідачем (замовником) робіт на суму 1303215,60 грн. позивачем до позовної заяви подано акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2016 року.

Відповідачем затверджено зведений кошторисний розрахунок вартості обєкта будівництва у розмірі 1303215,60 грн. та локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1.

Позивач у позовній заяві вказує, що відповідач не виконав своїх зобовязань за договором в частині повної оплати виконаних робіт, внаслідок чого посилається на те, що у відповідача наявна заборгованість за виконані роботи, яка станом на 10.02.17 становить суму 78000,00 грн., у звязку з чим просить позов задоволити та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Натомість, відповідачем заперечено факт наявності будь-якої заборгованості за виконані роботи згідно спірного договору та до поданих пояснень-заперечень від 15.03.17 додано рахунки №56 від 05.10.16 на суму 912199,80 грн., №46 від 18.09.16 та платіжні доручення №3 від 12.09.16 на суму 391015,80 грн. та №6 від 06.10.16 на суму 912199,80 грн., у підтвердження здійснення оплати згідно договору підряду №34 від 06.09.16.

В наявних матеріалах справи відсутній акт звірки розрахунків підписаний та скріплений печатками обох сторін станом на день розгляду справи у підтвердження наявності у відповідача заборгованості у розмірі 78000,00 грн. за виконані роботи за спірним договором, а позивачем, на вимоги ухвали суду не поданий.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Пунктом 5.1 договору визначено, що до початку виконання робіт замовник перераховує підряднику аванс у розмірі 30% в сумі 391015,80 грн. , в т.ч. ПДВ 20% 65169,30 грн. від договірної вартості обсягу підрядних робіт.

Згідно п.п.5.2, 5.3 договору підряду передбачено, що розрахунки за фактично виконані роботи проводяться щомісяця, згідно підписаних актів виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідок про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) між замовником та підрядником; платежі за фактично виконані роботи замовник проводить протягом 10-ти календарних днів з дня підписання сторонами актів виконаних робіт (форма КБ-2в, КБ-3).

Матеріалами справи та поданими відповідачем доказами підтверджується факт виконання відповідачем своїх договірних зобовязань по оплаті вартості робіт у повному обсязі, зокрема: актом приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2016 року, платіжними дорученнями №3 від 12.09.16 на суму 391015,80 грн. та №6 від 06.10.16 на суму 912199,80 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, акт виконаних будівельних робіт підписано сторонами у жовтні 2016 року, а відповідачем, відповідно, у вересні та жовті проведено оплату згідно вказаного договору підряду.

Тому, виходячи з умов п.2.1 договору підряду (зі змінами внесеними згідно додаткової угоди №12), яким передбачено, що загальна сума договору підряду становить 1303215,60 грн., судом встановлено факт здійснення відповідачем оплати за виконані роботи згідно договору підряду у повному обсязі.

Отже, заборгованість відповідача у сумі 78000,00 грн. позивачем не обґрунтована та не доведена, жодні документально підтверджені докази, які б свідчили про наявність такої станом на день розгляду справи в матеріалах справи відсутні та позивачем не подані. Відсутні і належні докази та обґрунтування підстав нарахування вказаної заборгованості, натоміть, в матеріалах справи наявні акт виконаних будівельних робіт за жовтень 2016 року та, платіжні доручення №3 від 12.09.16 на суму 391015,80 грн. та №6 від 06.10.16 на суму 912199,80 грн., які свідчать про повне виконання сторонами усіх зобовязань за спірним договором, зокрема і щодо оплати виконаних робіт відповідачем.

Позивач вимоги, викладені в ухвалах господарського суду Закарпатської області від 06.03.17, 28.03.17 та 19.04.17 не виконав та на неодноразову вимогу суду витребувані судом докази не подав, а саме: оригінали всіх додатків доданих до позовної заяви - для огляду у судовому засіданні; акт звірки взаєморозрахунків між сторонами договору підряду №34 від 06.09.16 станом на день подання позову; докази часткової сплати підрядних робіт, згідно договору підряду №34 від 06.09.16.

У поданому 18.04.17 клопотанні позивач вказав про неможливість виконання вимог ухвали суду в частині надання оригіналів всіх додатків доданих до позовної заяви - для огляду у судовому засіданні, обґрунтовуючи тим, що згідно ухвали Ужгородського міскрайонного суду від 10.03.17 проведено обшук в приміщеннях позивача та вилучено всі документи по взаємовідносинам з іншими контрагентами. Однак, вказані твердження позивача щодо неможливості подання відповідних доказів у підтвердження позовних вимог не можуть бути взяті судом до уваги та не підтверджують факту наявності у відповідача заборгованості за договором підряду у сумі 78000,00 грн., відтак відхиляються судом, оскільки не спростовують вищенаведених висновків суду та доведені відповідачем обставини справи в установленому законом порядку.

Таким чином, позовні вимоги позивачем належним чином не обґрунтовані та не доведені відповідно з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України. Відповідачем спростовані позовні вимоги позивача та доведено належними та допустимими доказами відсутність будь-якої заборгованості за договором підряду №34 від 06.09.16 на капітальний ремонт ділянки дороги по вул. Головна (від буд.№39 до межі населеного пункту) в с.Матієво Виноградівського району.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 78000,00 грн. заборгованості за договором підряду №34 від 06.09.16 на капітальний ремонт ділянки дороги по вул. Головна (від буд.№39 до межі населеного пункту) в с.Матієво Виноградівського району задоволенню не підлягає.

Отже, у позові належить відмовити повністю.

Згідно з ст.49 ГПК України судові витрати у сумі 1600,00 грн. судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 15, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

у позові відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили і підлягає обовязковому виконанню на території України в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.05.17.

Суддя О.В. Васьковський