РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2017Справа №910/23959/16
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо»
до про Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 стягнення заборгованості у розмірі 38 783 грн. 56 коп.
Представники:

від Позивача: ОСОБА_2 (представник за Довіреністю);

від Відповідача: ОСОБА_3 (представник за Довіреністю);

ОСОБА_1 (особисто);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (надалі також - «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 38 783 грн. 56 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 25.06.2010 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (Підприємство) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Партнер) було укладено Договір про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва №2521, відповідно до умов якого Партнер розробляє детальну програму та графік виконання робіт з покращення стану та розвитку об'єкту благоустрою в межах визначеної території. Як зазначає Позивач, Відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату грошової суми пайової участі у заходах благоустрою території за період з 25.06.2010 року - 26.01.2013 року у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» становить 38 783 грн. 56 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2017 року порушено провадження у справі №910/23959/16, судове засідання призначене на 25.01.2017 року.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 року призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/23959/16, у зв'язку із неможливістю здійснювати правосуддя суддею Головатюком Л.Д.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 910/23959/16 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 року справу №910/23959/16 прийнято до провадження суддею Чинчин О.В., судове засідання призначено на 22.02.2017 року.

22.02.2017 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження оплати заборгованості за Договором №252 від 25.06.2010 року у розмірі 38 783,56 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2017 року відкладено розгляд справи на 29.03.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі.

29.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

29.03.2017 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду від 22.02.2017 року не виконав.

Суд прийшов до висновку про задоволення клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2017 року відкладено розгляд справи на 12.04.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду.

12.04.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін. Відповідач вимоги ухвали суду не виконав та зазначив, що не готовий надати усні пояснення по суті спору в судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року відкладено розгляд справи на 26.04.2017 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду.

26.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності до вимог Позивача.

В судовому засіданні 26 квітня 2017 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи, викладені в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Відповідача та Відповідач просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 26 квітня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

25.06.2010 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (Підприємство) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Партнер) було укладено Договір про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва №2521, відповідно до умов якого Партнер розробляє детальну програму та графік виконання робіт з покращення стану та розвитку об'єкту благоустрою в межах визначеної території.

Відповідно до п. 2.3 Договору Підприємство закріплює за партнером об'єкт благоустрою для розробки, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку території, а також для пайової участі у необхідних для виконання договору заходах, в тому числі для розміщення на ній тимчасових, гідротехнічних, технологічних, рекреаційних та інших споруд або обладнання, за умови надання погодження підприємством.

Згідно з п. 2.4 Договору Партнер, використовуючи рекреаційне обладнання та споруди в межах об'єкту благоустрою, надає послуги населенню рекреаційного , оздоровчого та розважального характеру.

Відповідно до п. 2.5 Договору Партнер забезпечує безпечність, справність рекреаційного обладнання та споруд, за власні кошти повністю (в тому обсязі, в яком це вимагає даний вид обладнання чи даний вид рекреаційних послуг, експлуатується згідно з нормативами, стандартами чи іншими технічними документами України) забезпечує та несе відповідальність за дотримання техніки безпеки використання таких споруд та рекреаційного обладнання при наданні послуг населенню.

Підприємство закріплює за партнером об'єкт благоустрою, на якому партнер впроваджує програми з благоустрою та розвитку території згідно з додатками до цього договору, здійснює заходи благоустрою та приймає у цих заходах пайову участь. (п.2.7 Договору)

У п. 2.10 Договору визначено, що місце розташування об'єкту благоустрою: м. Київ, Деснянський район, перетин вул. Закревського та Маяковського.

Згідно з п. 3.2.11 Договору Партнер зобов'язаний вчасно сплачувати пайову участь у благоустрої території об'єкту благоустрою.

Розміри та форма оплати пайової участі (що включає в себе компенсацію податку на землю) у заходах благоустрою закріпленої за Партнером прилеглої території встановлюється в Додатку №2 до цього Договору та сплачується Партнером до 10 числа місяця наступного за звітним. (п.4.1 Договору)

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата здійснюється на підставі даного договору в безготівковій формі шляхом перерахування 100% плати на розрахунковий рахунок підприємства згідно з додатками до цього договору.

Строк дії вказаного договору до 31.12.2013 року. (п.7.1 Договору)

Додатком №2 до Договору про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва №2521 від 25.06.2010 року Сторони узгодили розмір грошової суми пайової участі Партнера у заходах благоустрою території станом на дату укладення Договору у розмірі 1250 грн. 00 коп. в місяць за базовий місяць і за наступні нараховується з урахуванням офіційного індексу інфляції протягом всього терміну дії Договору.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату грошової суми пайової участі у заходах благоустрою території за період з 25.06.2010 року - 26.01.2013 року у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» становить 38 783 грн. 56 коп.

Позивачем неодноразово (01.06.2013 р. №1589, 18.08.2014 р. №2383) надсилались на адресу Відповідача претензії з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 38 783 грн. 56 коп., що підтверджується фіскальними чеками від 03.06.2013 року, 20.08.2014 р., які залишені без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва №2521 від 25.06.2010 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2010 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (Підприємство) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Партнер) було укладено Договір про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва №2521, відповідно до умов якого Партнер розробляє детальну програму та графік виконання робіт з покращення стану та розвитку об'єкту благоустрою в межах визначеної території.

Розміри та форма оплати пайової участі (що включає в себе компенсацію податку на землю) у заходах благоустрою закріпленої за Партнером прилеглої території встановлюється в Додатку №2 до цього Договору та сплачується Партнером до 10 числа місяця наступного за звітним. (п.4.1 Договору)

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата здійснюється на підставі даного договору в безготівковій формі шляхом перерахування 100% плати на розрахунковий рахунок підприємства згідно з додатками до цього договору.

Додатком №2 до Договору про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва №2521 від 25.06.2010 року Сторони узгодили розмір грошової суми пайової участі Партнера у заходах благоустрою території станом на дату укладення Договору у розмірі 1250 грн. 00 коп. в місяць за базовий місяць і за наступні нараховується з урахуванням офіційного індексу інфляції протягом всього терміну дії Договору.

Суд зазначає, що у Відповідача утворилась заборгованість за період з 25.06.2010 року по 26.01.2013 року перед Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» за Договором про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва №2521 від 25.06.2010 року по сплаті пайової участі у благоустрої території об'єкту благоустрою у розмірі 38 783 грн. 56 коп., що підтверджується матеріалами справи, а саме: оборотно - сальдовою відомістю, наданою Позивачем.

Також, як вбачається з матеріалів справи, Позивачем неодноразово (01.06.2013 р. №1589, 18.08.2014 р. №2383) надсилались на адресу Відповідача претензії з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 38 783 грн. 56 коп., що підтверджується фіскальними чеками від 03.06.2013 року, 20.08.2014 р., проте залишені без відповіді і виконання.

Відповідно до статті 7 Господарського процесуального кодексу України претензія розглядається в місячний строк, який обчислюється з дня одержання претензії. При розгляді претензії підприємства та організації в разі необхідності повинні звірити розрахунки, провести судову експертизу або вчинити інші дії для забезпечення досудового врегулювання спору. Підприємства та організації, що одержали претензію, зобов'язані задовольнити обґрунтовані вимоги заявника.

Згідно зі статтею 8 Господарського процесуального кодексу України про результати розгляду претензії заявник повідомляється у письмовій формі.

Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (стаття 1 Господарського процесуального кодексу України)

Проте, матеріали справи не містять жодних належних доказів розгляду Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 претензії Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо»про сплату заборгованості за договором.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» за Договором про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва №2521 від 25.06.2010 року по сплаті пайової участі у благоустрої території об'єкту благоустрою у розмірі 38 783 грн. 56 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату пайової участі в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 38 783 грн. 56 коп. є обґрунтованими.

26.04.2017 року Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог Позивача.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року)

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 27.12.2016 року, що підтверджується вхідним штампом канцелярії суду.

Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» заявлено про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості за період з 25.06.2010 року по 26.01.2013 року, що підтверджується оборотно - сальдовою відомістю, наданою Позивачем.

Судом встановлено, що за зобов'язаннями січня 2013 року обов'язок Відповідача за Договором про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва №2521 від 25.06.2010 року по сплаті пайової участі у благоустрої території об'єкту благоустрою відповідно до п.4.1 договору виник 11.02.2013 року, оскільки якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України), а тому прострочка Відповідача почалась з 12.02.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, до вимог Позивача про стягнення заборгованості у розмірі 38 783 грн. 56 коп. слід застосувати строки позовної давності за заявою Відповідача, оскільки загальний трирічний строк позовної давності за останній заявлений Позивачем період заборгованості Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, тобто січень 2013 року, сплив 12.02.2016 року, проте Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» звернулось до суду з вказаним позовом поза межами строків загальної позовної давності, 27.12.2016 року.

Відповідно до п.2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 38 783 грн. 56 коп. задоволенню не підлягають у зв'язку з застосуванням загальних строків позовної давності за заявою Відповідача.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 38 783 грн. 56 коп. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 27 квітня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин