ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017р. Справа № 914/488/17

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Петрашка М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Т Престиж", м. Харків,
до відповідача:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Борислав, Львівська обл.,
про: стягнення 129.606,58 грн.
Суддя М. Петрашко
Представники:
позивача:не з'явився,
відповідача:не з'явився.

Присутнім представникам учасників судового процесу права і обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), роз'яснено. Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу учасниками судового процесу заявлено не було.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Т Престиж" до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 129.606,58 грн. Ухвалою суду від 16.03.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 04.04.2017 р. Ухвалою суду від 04.04.2017 р. розгляд справи відкладено на 25.04.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач у порушення умов договору поставки №05/03-11 від 03.11.2016 р. своєчасно не оплатив вартості отриманого товару, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 127.563,81 грн. Крім того, відповідачу нараховано 639,57 грн. - три проценти річних та 1.403,20 грн. - інфляційних втрат.

Відповідачем з часу порушення провадження у справі та протягом її розгляду не подано жодних додаткових доказів на заперечення заявлених позовних вимог, не досягнуто мирного врегулювання спору. Таким чином, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд здійснює розгляд справи за відсутності письмово відзиву відповідача за доказами доданими до справи.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість строку розгляду справи, суд враховує принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

В судове засідання представник позивача не з'явився, додаткових доказів не подав.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, заперечення проти позовних вимог та додаткових доказів не подав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між сторонами у справі був укладений договір поставки №05/03-11 від 03.11.2016 р. (надалі - Договір). За умовами цього Договору постачальник (позивач у справі) зобов'язується поставляти та передавати у власність покупця (відповідач у справі) кондитерські вироби, а покупець прийняти та оплатити продукцію в асортименті, кількості та за цінами, викладеними у видаткових накладних.

Відповідно до пункт 6.1, 6.2 Договору право власності та всі ризики стосовно продукції переходять до покупця в момент фактичної передачі продукції постачальником покупцю. Датою поставки і переходу права власності та всіх ризиків є: при передачі продукції на складі постачальника або покупця - дата накладної на відпуск продукції покупцю, яка видається постачальником; при передачі продукції транспортній організації для поставки покупцю - дата товарно-транспортної накладної щодо передачі продукції зазначеному перевізнику.

Оплата за продукцію, отриману покупцем здійснюється протягом 14 календарних днів з дати отримання покупцем відповідної партії продукції, яка підлягає поставці відповідно до прийнятого постачальником до виконання замовлення покупця (пункт 7.6 Договору).

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 193.479,41 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: №7172 від 19.11.2016 р. на суму 17.849,72 грн., №7382 від 26.11.2016 р. на суму 34.372,24 грн., №7515 від 01.12.2016 р. на суму 19.833,00 грн., №7580 від 03.12.2016 р. на суму 21.997,81 грн., №7795 від 10.12.2016 р. на суму 75.276,95 грн., №7909 від 15.12.2016 р. на суму 24.149,69 грн.

Згідно з зворотною накладною від покупця №24 від 16.01.2017 р. відповідач повернув позивачу частину товару у сумі 3.669,60 грн.

Відповідач свої зобов'язання з оплати отриманого товару виконав частково у сумі 62.246,00 грн., про що свідчать виписки із банківського рахунку, додані до матеріалів справи, а саме: від 06.12.2016 р. 4.352,00 грн., від 07.12.2016 р. 13.500,00 грн., від 14.12.2016 р. 5.994,00 грн., від 14.12.2016 р. 6.000,00 грн., від 21.12.2016 р. 8.000,00 грн., від 21.12.2016 р. 12.000,00 грн., від 13.01.2017 р. 2.000,00 грн., від 17.01.2017 р. 2.000,00 грн., від 23.01.2017 р. 1.500,00 грн., від 27.01.2017 р. 1.500,00 грн., від 01.02.0017 р. 1.200,00 грн., від 01.02.2017 р. 1.800,00 грн., 15.02.2017 р. 2.400,00 грн.

Крім того, позивачем додано до матеріалів справи докази оплати 5.000,00 грн. (відповідно до банківської виписки від 21.03.2017 р.) після порушення провадження у справі (16.03.2017 р.).

Позивачем виставлена позивачу претензія від 23.01.2017 р. про оплату вартості поставленого товару за умовами виконання Договору.

Відповідач свої зобов'язання з оплати отриманого товару не виконав, доказів сплати вартості товару на час прийняття рішення судом не надав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Як установлено судом, між сторонами у справі на підставі укладеного договору виникли взаємні права та обов'язки (зобов'язання) з поставки товару.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини першої статті 712 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом на виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв товарна загальну суму 193.479,41 грн., що підтверджується видатковими накладними доданими до матеріалів справи. Відповідач за зворотною накладною від покупця №24 від 16.01.2017 р. повернув позивачу частину товару у сумі 3.669,60 грн., а також оплатив вартість переданого товару у сумі 62.246,00 грн. до порушення провадження у справі та 5.000,00 грн. після порушення провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з пунктом 7.6 Договору оплата за продукцію, отриману покупцем здійснюється протягом 14 календарних днів з дати отримання покупцем відповідної партії продукції, яка підлягає поставці відповідно до прийнятого постачальником до виконання замовлення покупця.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання з передачі товару виконав, відповідач не виконав свій обов'язок з оплати вартості товару. Таким чином, позовні вимоги про стягнення 122.563,81 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. В частині оплачених коштів після порушення провадження у справі у сумі 5.000,00 грн., суд припиняє провадження у справі за відсутністю предмета спору на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, як наслідок неналежного виконання зобов'язання, позивач вимагає стягнення з відповідача 639,57 грн. - три проценти річних та 1.403,20 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у зв'язку з простроченням виконання позивачем свої зобов'язань із оплати товару, позовні вимоги про стягнення 639,57 грн. - три проценти річних та 1.403,20 грн. - інфляційних втрат є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України в резолютивній частині рішення вказується про розподіл судових витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту першого частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі зазначено закриття (припинення) провадження (стаття 80 ГПК), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи спосіб формулювання даного положення, поняття закриття та припинення слід вважати тотожними.

Позивачем за подання позову сплачено 1.944,10 грн. судового збору. Ціну позову визначено у сумі 129.606,58 грн. Після порушення провадження у справі відповідачем оплачено 5.000,00 грн., відповідно провадження в цій частині підлягає припиненню. Відтак, до сплати підлягав судовий збір у сумі 1.869,10 грн., який на підставі ст. 49 ГПК України належить стягнути з відповідача. Сума судового збору у розмірі 75,00 грн. підлягає поверненню позивачу за його відповідним клопотанням.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Т Престиж" (адреса: вулиця Лозівська, будинок 5, місто Харків, Харківська область, 61017; ідентифікаційний код 34955200) 122.563,81 грн. боргу, 639,57 грн. - три проценти річних та 1.403,20 грн. - інфляційних втрат, 1.869,10 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 5.000,00 грн. боргу.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.05.2017 року.

Суддя Петрашко М.М.