УХВАЛА

27.04.2017Справа № 910/15136/15

За скаргою Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос»

на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві по справі №910/15136/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільна група «Каділлак, Шевроле»

про стягнення 599417,05 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Амельченко В.П. (представник за довіреністю);

(скаржника)

від відповідача - не з'явився;

від ВДВС - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Автомобільна група «Віпос» звернулось до господарського суду міста Києва із зазначеною скаргою.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що у провадженні Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває зведене виконавче провадження №34926189 в якому, зокрема перебуває наказ господарського суду міста Києва від 14.08.2015 по справі №910/15136/15, в ході виконання зазначеного наказу скаржником було отримано постанову державного виконавця від 16.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку з відсутність у боржника майна на яке можна звернути стягнення.

Проте як вбачається з листа Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України, згідно з інформацією з бази даних Єдиного державного реєстру МВС за Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільна група «Каділлак, Шевроле» зареєстровані три автомобілі. Відтак скаржник вважає, що зазначену постанову про повернення виконавчого документу державним виконавцем було винесено незаконно.

В подальшому скаржник звернувся до начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із скаргою на постанову від 16.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

10.03.2017 позивачем було отримано постанову від 14.02.2017 начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відмову у задоволенні скарги на постанову від 16.12.2016 про повернення виконавчого документа. Зазначена постанова мотивована тим, що оскаржувана стягувачем постанова від 16.12.2016 не порушує право стягувача на повторне пред'явлення виконавчого документа до органів примусового виконання.

Проте позивач вважає такі дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві неправомірними, оскільки в діях державного виконавця стосовно винесення постанови від 16.12.2016 вбачається порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», проте начальник відділу при винесенні постанови від 10.03.2017 не звернув уваги на порушення державним виконавцем вимог закону.

На підставі викладеного скаржник просить суд визнати незаконною та скасувати постанову від 14.02.2017 начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коблош Олександра Йосиповича про відмову у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» на постанову від 16.12.2016 у виконавчому провадженні №50841900 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Ухвалою від 28.03.2017 господарського суду міста Києва скаргу Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» прийнято до провадження в частині вимог щодо визнання незаконними дій начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коблош Олександра Йосиповича та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні підтримав вимоги викладені у скарзі та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, пояснень з приводу поданої скарги не подав, про причини неявки суд на повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник ВДВС в судове засідання не з'явився, проте до початку розгляду справи через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подав заперечення на розглядувану скаргу в яких зокрема зазначив, що в матеріалах виконавчого провадження наявна відповідь регіонального сервісного центру МВС України у м. Києві № 3306/12 від 25.10.2016 про те, що транспортних засобів за ТОВ «Автомобільна група «Каділлак, Шевроле» не зареєстровано. Крім того, державний виконавець послався на те, що державним виконавцем не порушено право стягувача на повторне пред'явлення виконавчого документа до органів примусового виконання.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.07.2015 по справі №910/15136/15 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільна група «Каділлак, Шевроле» про стягнення 599417,05 грн. задоволено в повному обсязі.

14.08.2015 на примусове виконання зазначеного рішення суду видано відповідний наказ у справі №910/15136/15.

Як вбачається із матеріалів скарги 15.04.2016 старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Власюк С.В. винесено було винесено постанову від про відкриття виконавчого провадження №50841900 від 15.04.2016. з виконання наказу господарського суду міста Києва від 14.08.2015 у справі №910/15136/15 щодо стягнення з ТОВ «Автомобільна група «Каділлак, Шевроле» на користь ПрАТ «Автомобільна група «Віпос» заборгованості у розмірі 629263,98 грн.

26.08.2016 Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №53037088, яке веде Печерський районний ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

16.12.2016 Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку із відсутністю майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Не погоджуючись із такими діями державного виконавця скаржник звернувся до начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із скаргою на постанову від 16.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

14.02.2017 начальником Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відмову у задоволенні скарги ПрАТ «Автомобільна група «Віпос» на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.12.2016. Цією ж постановою начальником Печерського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було визнано дії державного виконавця Боголей Ірини Юріївни щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.12.2016 у виконавчому провадженні ВП№50841900 такими, що вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Обґрунтовуючи своє рішення начальник Печерського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві посилається на те, що в матеріалах виконавчого провадження наявна відповідь регіонального сервісного центру МВС України у м. Києві № 3306/12 від 25.10.2016 про те, що транспортних засобів за ТОВ «Автомобільна група «Каділлак, Шевроле» не зареєстровано.

Крім того, начальник послався на те, що державним виконавцем не порушено право стягувача на повторне пред'явлення виконавчого документа до органів примусового виконання.

Зазначену постанову скаржник вважає незаконною та необґрунтованою, та такою, що прийнята з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того скаржник вважає, що начальником Печерського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві не в повному обсязі з'ясовано обставини викладені у скарзі, відтак просить суд визнати її незаконною та скасувати.

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, відповідно до ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу ст.1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до п.3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч.2 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Умовами п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Умовами статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що 1) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

2) Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 151 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

3) Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

4) На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

5) У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

6) Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

7) У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов'язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

8) Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Скаржником до поданої скарги доданий лист Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України з якого вбачається, що станом на 21 лютого 2017 згідно з Інформацією з бази даних Єдиного державного реєстру МВС за ТОВ «Автомобільна група «Каділлак, Шевроле» зареєстровані три автомобілів, а саме: Chevrolet Expres Cargo, 2004 р.в., д.н.з.НОМЕР_1; Chevrolet Cavalier, 2004 р.в., д.н.з.НОМЕР_2, Chevrolet Suburban, 1999 р.в., д.н.з.НОМЕР_3.

Крім того, до матеріалів скарги додане повідомлення УДАІ в місті Києві Головного управління МВС України на запит ВДВС Печерського РУЮ м. Києва, з якого вбачається, що станом на 28.03.2014 зазначені транспортні засоби також перебували у власності боржника і на них було накладено арешт, заборону на відчуження.

У зв'язку з тим, що на момент винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу у власності боржника перебувало майно, на яке можливо було здійснити стягнення, то зазначений факт свідчить про бездіяльність державного виконавця (не вчинення виконавчих дій) з приводу розшуку та виявлення майна боржника і відповідно незаконність дій та постанови щодо повернення виконавчого документу, у зв'язку з відсутністю майна у боржника.

Таким чином, у зв'язку з тим, що в боржника наявне майно, на яке можна здійснити стягнення, то дії Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного управління юстиції у місті Києві щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу можна кваліфікувати як незаконні.

Зазначені обставини і слугували підставами для звернення Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» до начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із скаргою на постанову від 16.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Відповідно до ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Проте оскільки, 14.02.2017 начальником Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відмову у задоволенні скарги ПрАТ «Автомобільна група «Віпос» на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.12.2016 в обґрунтування якої начальник Печерського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві посилався на те, що в матеріалах виконавчого провадження наявна відповідь регіонального сервісного центру МВС України у м. Києві № 3306/12 від 25.10.2016 про те, що транспортних засобів за ТОВ «Автомобільна група «Каділлак, Шевроле» не зареєстровано, крім того, начальник послався на те, що державним виконавцем не порушено право стягувача на повторне пред'явлення виконавчого документа до органів примусового виконання, суд приходить до висновку, що начальником Печерського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві неповно та не об'єктивно досліджено фактичні обставини скарги та матеріали виконавчого провадження.

Відтак вимоги скаржника щодо визнання незаконною та скасування постанови від 14.02.2017 начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коблош Олександра Йосиповича про відмову у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» на постанову від 16.12.2016 у виконавчому провадженні №50841900 про повернення виконавчого документа стягувачеві є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, судом відхиляються заперечення державного виконавця проти скарги з огляду на те, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог п.8 ч.1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника

За таких обставин, суд приходить до висновку, що скарга Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» на дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коблош Олександра Йосиповича задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову від 14.02.2017 начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коблош Олександра Йосиповича про відмову у задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Автомобільна група «Віпос» на постанову від 16.12.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №50841900.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Я.В. Маринченко