ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Справа № 904/509/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Куровського С.В.,
Ткаченко Н.Г.
розглянувши касаційну скаргуТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО"
на постанову та ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.01.2017 року Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 року
за заявою до 1. ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО" 1. ТОВ "РЕГУЛ"; 2. ТОВ "ЛВС-Бест"
за участю третьої особиТОВ "Шляхбуд Наірі"
про визнання недійсним правочину щодо забезпечення авалем вексельного зобов'язання як такого, що носить фіктивний характер
у справі Господарського суду№ 904/509/16 Дніпропетровської області
за заявоюТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО"
про визнання банкрутом ТОВ "РЕГУЛ"
ліквідаторМарченко Я.В.

у судовому засіданні взяли участь представники :

ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО: Гайдаш Є.В. (довіреність №20 від 30.08.2016 року), Губар А.Л. (довіреність №2 від 01.01.2017 року),
ТОВ "РЕГУЛ":не з'явилися,
ТОВ "ЛВС-Бест":Донченко О.С. (довіреність від 14.11.2016 року),
ТОВ "Шляхбуд Наірі":не з'явилися.

В С Т А Н О В И В :

у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області знаходиться справа №904/509/16 про банкрутство ТОВ "РЕГУЛ" (далі - боржника), порушена ухвалою суду від 16.02.2016 року за заявою ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО" (далі - ініціюючого кредитора) за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №2343-ХІІ, до внесення змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011 року) (далі - Закон про банкрутство), визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора до боржника на суму 910 473, 82 грн., введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Марченко Я.В. (том 1, а.с. 96 - 101).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 року затверджено реєстр вимог кредиторів боржника, в тому числі з вимогами ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО" на суму 1 698 786, 34 грн. у четверту чергу та ТОВ "ЛВС-Бест" на суму 4 750 000 грн. у четверту чергу та на суму 2 756 грн. судового збору у першу чергу (том 2, а.с. 115 - 119).

Справа перебуває на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.08.2016 року, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Марченко Я.В. (том 3, а.с. 205 - 209).

29.06.2016 року до місцевого господарського суду надійшла позовна заява за вих. №37 від 10.06.2016 року ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО" до ТОВ "РЕГУЛ" та ТОВ "ЛВС-Бест" за участю третьої особи ТОВ "Шляхбуд Наірі" про визнання недійсним правочину щодо забезпечення авалем вексельного зобов'язання як такого, що носить фіктивний характер, в якій ініціюючий кредитор просив визнати недійсним аваль, вчинений боржником - ТОВ "РЕГУЛ" 13.02.2015 року на простому векселі №47779, виданому 15.11.2011 року ТОВ "Шляхбуд Наірі" на користь ТОВ "ЛВС-Бест" на суму 4 750 000 грн. як такий, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; стягнути з боржника на користь ініціюючого кредитора судовий збір (вх. №40108/16) (том 3, а.с. 125 - 138).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 року (суддя Калиниченко Л.М.) відмовлено в задоволенні позовної заяви №37 від 10.06.2016 року ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО" до ТОВ "РЕГУЛ" та ТОВ "ЛВС-Бест" за участю третьої особи ТОВ "Шляхбуд Наірі" про визнання недійсним правочину щодо забезпечення авалем вексельного зобов'язання як такого, що носить фіктивний характер (том 5, а.с. 37 - 42).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ініціюючий кредитор - ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО" (далі - скаржник) 15.12.2016 року звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою шляхом направлення поштового відправлення на адресу місцевого господарського суду, в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції від 15.11.2016 року та прийняти нове рішення про задоволення позову ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО", визнавши недійсним аваль, вчинений боржником 13.02.2015 року на простому векселі №47779, виданому 15.11.2011 року ТОВ "Шляхбуд Наірі" на користь ТОВ "ЛВС-Бест" на суму 4 750 000 грн., мотивуючи порушенням місцевим господарським судом положень вексельного законодавства та цивільного законодавства про визнання правочинів недійсними.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.01.2017 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Чередка А.Є., суддів: Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б.) апеляційну скаргу ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 року у даній справі - без змін (том 5, а.с. 116 - 119).

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову апеляційного суду від 26.01.2017 року та ухвалу суду першої інстанції від 15.11.2016 року, справу передати на повторний розгляд до місцевого господарського суду, обґрунтовуючи порушенням судами попередніх інстанцій положень статті 55 Конституції України, статей 15, 16, 196, 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 7, 17, 32, 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, статей 26, 45 Закону про банкрутство в редакції з 19.01.2013 року та статті 82 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що полягало у неповноті дослідження обставин справи на предмет вчинення боржником авалю на спірному векселі без наміру щодо настання правових наслідків з виконання вексельного зобов'язання, що є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову апеляційного суду від 26.01.2017 року та ухвалу суду першої інстанції від 15.11.2016 року на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши представників ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО" - Гайдаша Є.В. та Губара А.Л., а також ТОВ "ЛВС-Бест" - Донченка О.С., дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції з 19.01.2013 року статтю 16 ГПК України доповнено частиною такого змісту: "справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини 1 статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство", а також доповнено частину 1 статті 12 пунктом 7 про підвідомчість господарським судам справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство. Перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено, однак передбачено винятки щодо спорів, пов'язаних з визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів) за позовом контролюючих органів, визначених Податковим кодексом України.

Отже, законодавець змінив норми процесуального права в частині виключної підсудності і такі зміни поширюються на всі правовідносини у майнових спорах з боржником, які розглядаються судами у справах про банкрутство після 19.01.2013 року.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові №16/047 від 13.04.2016 року у справі №908/4804/14, який, проаналізувавши зміни до статей 16 та 12 ГПК України в системному аналізі з положеннями Закону про банкрутство №2343-ХІІ (у редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 року), зазначив про те, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення майнових спорів до боржника є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону №2343-ХІІ, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Висновки Верховного Суду України у Постанові від 13.04.2016 року у справі №908/4804/14 щодо застосування норм процесуального права, відповідно до статті 11128 ГПК України, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують положення статей 12, 16 ГПК України.

Отже, встановивши виключну підсудність майнових спорів до боржника з 19.01.2013 року суду, який здійснює розгляд справи про банкрутство, законодавець тим самим розширив повноваження такого суду на предмет можливості визнання недійсними правочинів із цивільно-правових підстав, оскільки особи, права яких порушено такими правочинами, вже не можуть захистити свої права шляхом звернення з відповідними вимогами у позовному провадженні.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглядаючи в ліквідаційній процедурі боржника у справі про банкрутство №904/509/16 позовну вимогу ініціюючого кредитора про визнання недійсним вчиненого боржником авалю на векселі, виданому третьою особою, суди встановили:

29.06.2016 року ініціюючий кредитор ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО" звернувся з позовною вимогою у справі про банкрутство ТОВ "РЕГУЛ", порушеній ухвалою суду від 16.02.2016 року, про визнання недійсним правочину з авалю боржника на простому векселі №47779 на суму 4 750 000 грн. зі строком оплати 15.11.2015 року, виданому ТОВ "Шляхбуд Наірі" 15.11.2011 року із зобов'язанням перед ТОВ "Новий Рітейл" (перейменованого в подальшому в ТОВ "ЛВС-Бест") як такого, що не спрямований на реальне настання правових наслідків (том 3, а.с. 125 - 129).

Судами встановлено затвердження ухвалою суду від 26.04.2016 року реєстру вимог кредиторів боржника із включенням до нього вимог ініціюючого кредитора ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО" на суму 1 698 786, 34 грн. у четверту чергу та вимог конкурсного кредитора ТОВ "ЛВС-Бест" на суму 4 750 000 грн. у четверту чергу та на суму 2 756 грн. судового збору у першу чергу, які, на думку заявника, є фіктивними та виникли з недійсного правочину (том 2, а.с. 115 - 119).

Судами встановлено введення ліквідаційної процедури боржника постановою суду від 22.08.2016 року з призначенням ліквідатором боржника Марченко Я.В., що має наслідком перехід до процедури, в якій ліквідатор зобов'язаний здійснити заходи із задоволення вимог конкурсних кредиторів, визнаних та включених до реєстру.

Отже, суди дійшли вірних висновків про необхідність розгляду у справі про банкрутство заяви ініціюючого кредитора про визнання недійсним правочину, укладеного іншим кредитором, саме у справі про банкрутство, оскільки результат розгляду такої заяви прямо впливає на права конкурсних кредиторів боржника щодо розміру задоволення вимог конкурсних кредиторів у ліквідаційній процедурі.

Як встановлено судами, шляхом огляду оригіналу векселя №47779 від 15.11.2011 року вбачається та підтверджується наявною в матеріалах справи копією зазначеного векселя, що 13.02.2015 року ТОВ "РЕГУЛ" забезпечило авалем платіж за вказаним векселем шляхом вчинення керівником боржника напису "як аваліст за" та проставлення свого підпису та печатки товариства на бланку векселя (том 4, а.с. 91).

Керуючись статтею 75 Уніфікованого закону про те, що простий вексель має містити: назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; зазначення строку платежу; зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; зазначення дати і місця складання простого векселя; підпис особи, яка видає документ (векселедавець), суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про те, що зазначений вексель містить усі обов'язкові реквізити, передбачені статтею 75 Уніфікованого закону, тобто не має дефекту форми. Відтак, будь-які підстави для визнання недійсним вексельного зобов'язання за зазначеним векселем, в тому числі вексельної поруки відсутні.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що судами не в повній мірі застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про обіг векселів в Україні", спеціальним законодавством, яке регулює обіг векселів в Україні, є, поряд із Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі, також Закон України "Про обіг векселів в Україні", згідно частини 3 статті 5 якого: "Вексель від імені юридичних осіб підписується - власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. Підписи скріплюються печаткою".

З матеріалів справи вбачається, що спірний вексель підписаний 15.11.2011 року від імені ТОВ "Шляхбуд Наірі" директором Серагян А.А., підпис бухгалтера (головного бухгалтера) на векселі №47779 відсутній.

На зазначену норму вексельного законодавства суди уваги не звернули та не перевірили компетентність особи (директора Серагян А.А.) на підписання векселя особисто та не дослідили правовий статус векселедавця на момент підписання векселя на предмет відсутності уповноваженої особи - бухгалтера (головного бухгалтера) щодо підписання фінансових документів (векселя) в ТОВ "Шляхбуд Наірі".

Матеріалами справи підтверджується, що векселедавець ТОВ "Шляхбуд Наірі" припинив господарську діяльність за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2013 року у справі №804/10673/13-а, копія якого була направлена Управлінню з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців для внесення до ЄДР до негайного виконання. Відтак, з моменту внесення такого рішення до ЄДР така інформація стає загальновідомою, копія рішення надана до матеріалів справи з Довідкою Криворізької центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 19.05.2016 року про те, що ТОВ "Шляхбуд Наірі" не подає податкової звітності з грудня 2010 року, однак, суди в порушення вимог статей 34, 43 ГПК України не надали жодної оцінки зазначеним доказам в обґрунтування незаконної господарської діяльності векселедавця на момент видання спірного векселя (том 4, а.с. 94 - 97).

Також, судами не перевірено коли саме видавався компетентним органом НБУ бланк векселя №47779, як іменного цінного папера, чи отримувався він векселедавцем ТОВ "Шляхбуд Наірі" до прийняття рішення адміністративного суду про припинення його як юридичної особи, що виключає подальше здійснення господарської діяльності такою особою без внесення відповідних записів до ЄДР.

З огляду на зазначене та з врахуванням компетенції касаційного суду відповідно до статті 1117 ГПК України, ухвалу суду першої інстанції від 15.11.2016 року та постанову апеляційного суду від 26.01.2017 року слід скасувати, направивши справу на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу судів на необхідність при новому розгляді застосування поряд з вимогами частини 3 статті 5, статті 1 Закону України "Про обіг векселів в Україні" також положень статей 8, 30-32 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, наслідки підпису особи, яка діє без повноважень або з перевищенням повноважень згідно статті 77 Уніфікованого закону.

Отже, у випадку встановлення обставин вчинення авалю на простому векселі шляхом вчинення підпису від імені аваліста (боржника у даній справі про банкрутство) неуповноваженою особою (керівником боржника без підпису бухгалтера, головного бухгалтера, якщо така особа передбачена штатним розписом юридичної особи для підписання фінансових документів), особою, відповідальною за вчинений аваль (фінансовим поручителем) відповідно до статті 8 Уніфікованого закону, є фізична особа, яка вчинила підпис, а не юридична особа (боржник у даній справі), від імені якої його вчинено.

Матеріалами справи підтверджується вчинення авалю на спірному векселі 13.02.2015 року ОСОБА_9, як директором, від імені ТОВ "РЕГУЛ" (том 4, а.с. 91).

Разом з тим, судами не перевірено повноважень ОСОБА_9 згідно даних ЄДРПОУ на представництво ТОВ "РЕГУЛ", як його директора, та його повноважень одноособово, без підпису бухгалтера (головного бухгалтера) на підписання векселів відповідно до частини 3 статті 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні".

Правова позиція про направлення справи на новий розгляд судом касаційної інстанції у зв'язку з тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено фактичних обставин, що мають значення для розгляду спору по суті, не надано оцінки усіх доказів, які є в матеріалах справи, відображена також у постанові Верховного Суду України №16/007 від 13.01.2016 року у справі № 922/5094/14 (3-1157гс15).

На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО" задовольнити.

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.01.2017 року та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 року у справі №904/509/16 скасувати.

Справу №904/509/16 в частині розгляду заяви ТОВ "ФІРМА "РОСТ'АГРО" про визнання недійсними векселів передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області в іншому складі суду в зазначеній частині.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді С.В. Куровський

Н.Г. Ткаченко