ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Справа № 913/1149/15
Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівДанилової М.В.,
Яценко О.В.,
розглянувши
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія"
на постанову від 01.02.2017 Донецького апеляційного господарського суду
у справі№913/1149/15 господарського суду Луганської області
за позовомДочірнього підприємства "Луганський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за участюТовариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія" Служби автомобільних доріг у Луганській області Прокурора Луганської області
провизнання договору недійсним

За участю представників сторін:

Від позивача - Фрейдун О.М. (дов. від 19.04.17)

Крупнік О.М. (дов. від 15.08.16)

Від відповідача - Мещеряков М.В. (дов. від 24.04.17)

Від Генеральної прокуратури України - Гришина Т.А.

У зв'язку з перебуванням судді Бакуліної С.В. у відпустці, справа слухається колегією суддів у складі: головуючий - Ходаківська І.П., судді -Данилова М.В., Яценко О.В. (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.04.2017).

ВСТАНОВИЛА:

Дочірнє підприємство "Луганський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Служби автомобільних доріг у Луганській області про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 28.04.2014.

Рішенням господарського суду Луганської області від 13.04.2016 (суддя Драгнєвіч О.В.) у задоволенні позову відмовлено. За висновком суду заявлені позовні вимоги про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги б/н від 28.04.2014 задоволенню не підлягають за відсутності оригіналу такого договору та відсутності підстав вважати, що такий договір взагалі було укладено між сторонами.

Постановою колегії суддів Донецького апеляційного господарського суду від 04.07.2016 у складі: Чернота Л.Ф., Марченко О.А., Родіонової О.О. рішення господарського суду першої інстанції змінено, виключено з мотивувальної частини: "та відсутності підстав вважати, що такий договір взагалі було укладено між сторонами"; "Отже, враховуючи те, що позивачем (Дочірнім підприємством "Луганський облавтодор"), як стороною по договору про відступлення права вимоги, заперечується факт його укладення, відповідач посилається на належне повідомлення боржника (Службу автомобільних доріг) про заміну кредитора у зобов'язанні - однак, відповідних доказів суду не надав, зазначене й заперечується самим боржником, доказів передання первісним кредитором новому кредитору (ТОВ "Дорбудтехнологія") на виконання п.4.1 договору документів, що підтверджують право вимоги до боржника, а також доказів виконання сторонами договору суду не надано, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати що договір про відступлення права вимоги б/н від 28.04.2014 укладався між сторонами". В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 13.04.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.11.2016 постанову апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до Донецького апеляційного господарського суду. Постанова мотивована тим, що господарський суд апеляційної інстанції прийняв у якості додаткових доказів надану відповідачем нотаріально посвідчену фотокопію договору відступлення права вимоги №б/н від 28.04.2014, обгрунтував мотиви прийняття цього доказу, зазначив, що з підстав викладених у постанові, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги б/н від 28.04.2014 задоволенню не підлягають, при цьому у постанові не зазначив жодної підстави відмови в позові, обставинам справи оцінки не надав.

При новому розгляді справи постановою від 01.02.2017 колегії суддів Донецького апеляційного господарського суду у складі головуючого Татенко В.М., Скакун О. А., Стойка О. В. рішення господарського суду Луганської області про відмову в позові залишено без змін. Постанова мотивована тим, що апеляційний суд не вбачає наявності об'єктивної неможливості у відповідача надати усі наявні у нього докази своєчасно суду першої інстанції. Відтак - не приймає до уваги додатково доданий відповідачем доказ - нотаріально посвідчену фотокопію спірного договору про відступлення права вимоги б/н від 28.04.2014, оскільки вказані у клопотанні б/н від 13.06.2016 причини не можливості їх подання до суду першої інстанції не є обґрунтованим та такими, що відповідають дійсності.

ТОВ "Дорбудтехнологія" у касаційній скарзі просить постанову Донецького апеляційного господарського суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням апеляційним господарським судом норм чинного законодавства, зокрема, ст.101 Господарського процесуального кодексу України.

ДП "Луганський облавтодор" у відзиві просить постанову Донецького апеляційного господарського суду залишити без змін.

Прокуратура Луганської області у відзиві просить постанову Донецького апеляційного господарського суду залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що ДП "Луганський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Служби автомобільних доріг у Луганській області про стягнення заборгованості за виконанні роботи за договором №40 на закупівлі робіт з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного та місцевого значення Луганської області від 28.03.2013 в сумі 20709867 грн, 3% річних в сумі 917475, 48 грн, інфляційних втрат в сумі 1364242, 98 грн (справа № 913/963/15).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 17.11.2015 у справі №913/963/15 задоволено заяву ТОВ "Дорбудтехнологія" б/н від 16.11.2015 про здійснення процесуального правонаступництва позивача, враховуючи укладений між позивачем та Товариством договір б/н про відступлення права вимоги від 28.04.2014, замінено позивача у справі 913/963/15 ДП "Луганський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія".

Рішенням господарського суду Луганської області від 17.11.2015 у справі 913/963/15 позов задоволено повністю, але рішення не набрало законної сили у зв'язку із поданням апеляційної скарги Службою автомобільних доріг у Луганській області до Донецького апеляційного господарського суду.

За твердженням представника позивача, лише після оголошення рішення у справі №913/963/15 позивачу стало відомо про наявність договору про відступлення права вимоги від 28.04.2014.

ДП "Луганський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до ТОВ "Дорбудтехнологія" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги б/н від 28.04.2014 укладеного між сторонами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на підписання вказаного договору від імені ДП "Луганський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" невстановленою особою, оскільки проставлений в договорі підпис біля прізвища директора не належить цій особі.

Оскільки директор помер в 2014 році, для встановлення фактичних обставин справи та належності проставленого в договорі підпису директору, позивачем було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи у справі.

В подальшому, позивач посилався на неукладення між сторонами вказаного правочину, оскільки сторонами не вчинялися дії, що свідчили б про його виконання, оригінали документів, що підтверджують право вимоги (оригінал договору №40 від 28.03.2013, оригінали актів приймання-передачі виконаних робіт, оригінали довідок про вартість робіт) відповідачу не передавалися, до бухгалтерського обліку та звітності відповідні зміни не вносилися.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За приписами частини 1 статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчинюється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини 1 статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

З огляду на обставини справи та наведені позивачем підстави подання позову, ухвалами суду першої інстанції від 24.12.2015, 20.01.2016, 02.02.2016, зобов'язано відповідача надати суду оригінал спірного договору, а також повідомлення б/н від 28.04.2014 про укладення договору уступки права вимоги та заміну кредитора, явка представника відповідача в судові засідання визнавалася обов'язковою.

Однак, відповідач вимог ухвал суду не виконував, представника в судові засідання не направляв, оригінали витребуваних документів, необхідних для встановлення фактичних обставин справи, суду не представив. В подальшому повідомив суд першої інстанції про втрату запитуваних оригіналів документів.

Надана позивачем фотокопія з копії оспорюваного договору, за висновком суду першої інстанції, не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.33, 34 ГПК України.

Крім того, за умовами п.4.1 договору відступлення права вимоги первісний кредитор (позивач) зобов'язаний був передати новому кредитору (відповідачу) документи, що підтверджують право вимоги до боржника.

Позивач заперечував передачу відповідачу вказаних документів. Відповідач не надав суду першої інстанції доказів отримання від позивача оригіналів документів (договору підряду №40, актів приймання-передачі, тощо). Не надані також докази виконання сторонами договору про відступлення права вимоги б/н від 28.04.2014.

Твердження відповідача про те, що обставини укладення та дійсності оспорюваного правочину є такими, що звільнені від доказування, оскільки під час розгляду господарським судом справи №913/963/15 суду надавалися оригінали вказаних документів, які досліджувалися, та на підставі яких була здійснена процесуальна заміна позивача, а представниками сторін в судовому засіданні не заперечувався факт укладення та дійсності цього договору, не прийняті судом першої інстанції до уваги з огляду на те, що рішення господарського суду Луганської області від 17.11.2015 у справі №913/963/15 не набрало законної сили, а тому встановлені судом під час розгляду спору обставини не мають преюдиційного значення для вирішення спору у даній справі та мають самостійний предмет дослідження. Судом також зазначено, що з наданих відповідачем копій протоколів судових засідань у справі №913/963/15 не вбачається, що під час розгляду заяви про процесуальну заміну позивача у справі Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія" надавалися суду для огляду саме оригінали вказаних документів.

За висновком суду першої інстанції заявлені позовні вимоги про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги б/н від 28.04.2014 задоволенню не підлягають, оскільки відсутні правові підстави для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги б/н від 28.04.2014 з заявлених підстав за відсутності оригіналу такого договору та відсутності підстав вважати, що такий договір взагалі було укладено між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 13.06.2016 до суду апеляційної інстанції відповідачем було надане клопотання б/н від 13.06.2016 про прийняття додаткових доказів, зокрема, нотаріально посвідчену фотокопію спірного договору про відступлення права вимоги б/н від 28.04.2014, в якому відповідач зазначав, що отримав змогу вивезти цей документ з м. Луганська лише після розгляду даної справи в суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

При новому розгляді справи судом апеляційної інстанції встановлено, що з матеріалів справи не вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач звертався до суду із заявами, повідомленнями тощо стосовно наявності у нього чи, взагалі - існування зазначеної нотаріальної копії спірного правочину; відповідачем не надано жодного підтвердження неможливості раніше вивезти зазначений доказ з м. Луганська; відповідачем неодноразово надавались додаткові пояснення по справі до суду першої інстанції, зокрема: додаткові пояснення б/н від 10.02.2016, письмові пояснення б/н від 01.03.2016, в яких відповідачем жодного разу не було зазначено щодо наявності у нього нотаріально посвідченої фотокопії договору про відступлення права вимоги б/н від 28.04.2014.

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначив, що не вбачає наявності об'єктивної неможливості у відповідача надати усі наявні у нього докази своєчасно суду першої інстанції, тому не прийняв до уваги додатково доданий відповідачем доказ - нотаріально посвідчену фотокопію спірного договору про відступлення права вимоги б/н від 28.04.2014 та переглянув рішення за матеріалами справи, зібраними судом першої інстанції.

Колегія суддів, з урахуванням матеріалів справи, обставин, встановлених судами попередніх інстанцій та ст.101 ГПК України, погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у прийнятті додаткових доказів на стадії апеляції та про залишення без змін рішення господарського суду першої інстанції про відмову в позові

Щодо посилання касатора на те, що апеляційним господарським судом не виконано вказівки касаційної інстанції щодо надання оцінки положенням спірного договору, колегія суддів зазначає, що постановою Вищого господарського суду України від 10.11.2016 було скасовано постанову апеляційної інстанції, якою було прийнято в якості доказу нотаріально посвідчену фотокопію спірного договору про відступлення права вимоги б/н від 28.04.2014 з вказівкою, що в зв'язку з прийняттям додаткових доказів суду апеляційної інстанції слід було оцінити положення договору, але виконання цієї вказівки можливе було лише за умови, якщо при новому розгляді апеляційною інстанцією справи ці додаткові докази будуть прийняті з урахуванням вимог ст.101 ГПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач, ТОВ "Дорбудтехнологія", знаходиться в Києві (01030, м.Київ, вул.Ярославів Вал, буд.21Л, кабінет 3), тому посилання на неможливість надання документів у зв'язку з проведенням на території Луганської області АТО, правомірно не сприйнято судом апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують зазначених вище висновків та пов'язані з вирішенням питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене, постанова апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення господарського суду першої інстанції про відмову в позові, відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорбудтехнологія" залишити без задоволення.

Постанову від 01.02.2017 Донецького апеляційного господарського суду у справі №913/1149/15 господарського суду Луганської області залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді М. Данилова

О. Яценко