РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2017 р. Справа № 906/904/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Тимошенко О.М. ,

судді Юрчук М.І.

при секретарі судового засідання Дика А.І.

за участю представників:

кредитора - Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" - ОСОБА_1

ініціюючого кредитора - не з'явився

боржника - не з'явився

розпорядника майна - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 04.04.2017 у справі № 906/904/16 (суддя Омельян О.С. )

за заявою ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністью "Агрохімічна компанія "Вітагро"

до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 04.04.2017 року серед іншого, визнано вимоги Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника на суму 972 941,52 грн. основного боргу (позачергово), 844 000,00 грн. штрафних санкцій (шоста черга), 3200,00 грн. судового збору (перша черга); затверджено реєстр вимог кредиторів ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" з включеними до нього вимогами наступних кредиторів:

- ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Хімічна компанія "Вітагро" на суму 658 675,79 грн. основного боргу (четверта черга), 13780,00 грн. судового збору (перша черга);

- Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на суму 3200,00 грн. судового збору (перша черга);

- Головного управління ДФС у Житомирській області на суму 69 179,07 грн. основного боргу (третя черга), 2641,88 грн. основного боргу (друга черга), 3 200,00 грн. судового збору (перша черга).

Окремо включено в реєстр вимог кредиторів вимоги Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника на суму 972 941,52 грн. основного боргу, які забезпечені заставою майна боржника, та підлягають задоволенню позачергово.

Окремо від основних зобов'язань включено в реєстр вимог кредиторів у шосту чергу неустойку (штраф, пеню) наступних кредиторів:

- Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника на суму 844 000,00 грн. штрафних санкцій (шоста черга).

Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів відомості про майно боржника, яке перебуває в заставі Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України":

- майбутній урожай зерна кукурудзи 3-го класу, 2014 року урожаю, вирощений на полях загальною площею 681,4791 га, а саме: поле №1 загальною площею 31,3959 га, поле №2 загальною площею 84,3106 га, поле № 3 загальною площею 50,1647 га, поле № 4 загальною площею 36,8517 га, поле № 8 загальною площею 34,5920 га, поле № 9 загальною площею 25,3432 га, поле № 11 загальною площею 11,0521 га, поле № 14 загальною площею 67,2974 га, поле № 19 загальною площею 58,0425 га, поле № 25 загальною площею 57,4408 га, поле № 26 загальною площею 63,9018 га, поле № 27 загальною площею 29,5771 га, поле № 28 загальною площею 41,4212 га, поле № 29 загальною площею 33,1184 га, поле № 33 загальною, площею 40,7388 га, поле № 35 загальною площею 16,2309 га, усі вищезазначені поля знаходяться на території села Стара Олександрівка, Ялинівської сільської ради, Червоноармійського району, Житомирської області, в кількості 2000,00 тонн.

Не погодившись із винесеною ухвалою і вважаючи її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати усі вимоги ПАТ "ДПЗКУ" конкурсними.

Кредитор - ТОВ "Вітагро" у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Окрім того, розгляд справи просить провести без участі представника останнього.

04.05.2017 від апелянта надійшли додаткові пояснення на апеляційну скаргу, в яких останній просить апеляційну скаргу задоволити, визнати заявлені товариством вимоги конкурсними та включити 972 941,52 грн. до четвертої черги.

Безпосередньо у судовому засіданні представник ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях.

Решта учасників провадження по справі у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ст. 102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.101 ГПК України.

Крім того, відповідно до п.4 ухвали апеляційного суду від 20.04.2017 року передбачено, що неявка представників сторін в судове засідання в разі повідомлення їх належним чином не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника апелянта, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2017 Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулося до господарського суду з заявою від 10.02.2017 № 130-2-12/781 з вимогами до боржника на суму 1 816 941,52 грн.

Вказана заява обгрунтована посиланням на наявність у ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" заборгованості перед кредитором за договором поставки, яка підтверджена рішенням господарського суду Житомирської області від 27.03.2015 у справі № 906/145/15 та постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 у справі № 906/145/15, просить визнати вимоги до боржника на суму 1 816 941,52 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.04.2014 між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (покупець) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" (постачальник) укладено договір поставки зерна майбутнього врожаю (т. 3 а.с. 7-19).

Відповідно до пункту 1.1. договору в порядку та на умовах цього договору постачальник у визначений сторонами строк поставляє покупцю наступну сільськогосподарську продукцію українського походження (товар): (найменування товару зерно кукурудзи 3 класу; одиниця виміру товару метрична тонна, кількість товару 2000,00. Покупець зобовязується прийняти товар (поставлений насипом) та оплатити його.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" зобовязань за договором поставки, рішенням господарського суду Житомирської області від 27.03.2015 у справі № 906/145/15 позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 714 078,26 грн - основного боргу; 198 413,43 грн - 24 % річних; 35 129,83 грн. - судового збору; в частині стягнення 244 000,00 грн - пені та 600 000,00 грн - 30% штрафу відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 у справі № 906/145/15 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на рішення господарського суду Житомирської області від 27.03.15р. у справі № 906/145/15 задоволено; рішення господарського суду Житомирської області від 27.03.15 у справі № 906/145/15 скасовано в частині відмови у стягненні 244 000, 00 грн - пені та 600 000,00 грн - 30% штрафу; прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 244 000,00 грн - пені та 600 000,00 грн - 30% штрафу; в решті рішення місцевого господарського суду залишено без змін; стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 16 880,00 грн судового збору за розгляд позовної заяви; стягнуто з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" 8440,00 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" згідно рішення господарського суду Житомирської області від 27.05.2015 у справі № 906/145/15 та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 09.06.2015 у справі № 906/145/15 не погашено.

Враховуючи вищевказане, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що вимоги Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на суму 972 941,52 грн основного боргу (714078,26 грн - основний борг + 198 413,43 грн - 24 % річних + 35 129,83 грн - судовий збір + 16880,00 грн - судовий збір + 8440,00 грн судовий збір за розгляд апеляційної скарги) та 844 000,00 грн штрафних санкцій (244 000, 00 грн - пеня та 600 000,00 грн - штраф) є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами.

Окрім того, 28.04.2014 між Публічним акціонерним товариством "Держана продовольчо-зернова корпорація України" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Староолександрівка" (заставодавець) укладено договір застави майбутнього урожаю (т. 3 а.с. 43-46).

Відповідно до п.1.1 договору застави майбутнього врожаю у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, заставодержатель має право у випадку невиконання заставодавцем своїх зобовязань за основним договором одержати задоволення за рахунок передбаченого в п. 1.5 цього договору заставленого майна, переважно перед іншими кредиторами заставодавця.

Під основним договором в цього договорі розуміється договір поставки зерна майбутнього врожаю № 43-К від 28.04.2014, укладений між заставодержателем та заставодавцем, за умовами якого останні поставляє заставодержателю сільськогосподарську продукцію, а він зобовязується прийняти його та оплатити (п. 1.2. договору застави майбутнього врожаю).

Згідно з п. 1.5 договору застави майбутнього врожаю предметом застави є майно, яке стане власністю заставодавця після укладення Договору, а саме: майбутній урожай зерна кукурудзи 3-го класу, 2014 року урожаю, вирощений на полях загальною площею 681,4791 га, а саме: поле №1 загальною площею 31,3959 га, поле №2 загальною площею 84,3106 га, поле № 3 загальною площею 50,1647 га, поле № 4 загальною площею 36,8517 га, поле № 8 загальною площею 34,5920 га, поле № 9 загальною площею 25,3432 га, поле № 11 загальною площею 11,0521 га, поле № 14 загальною площею 67,2974 га, поле № 19 загальною площею 58,0425 га, поле № 25 загальною площею 57,4408 га, поле № 26 загальною площею 63,9018 га, поле № 27 загальною площею 29,5771 га, поле № 28 загальною площею 41,4212 га, поле № 29 загальною площею 33,1184 га, поле № 33 загальною, площею 40,7388 га, поле № 35 загальною площею 16,2309 га, усі вищезазначені поля знаходяться на території села Стара Олександрівка, Ялинівської сільської ради, Червоноармійського району, Житомирської області. Прогнозні показники предмета застави: кукурудза 3-го класу в кількості 2000,00 тонн, загальна вартість якого становить 2000 000,00 грн.

Передане в заставу майно за згодою сторін оцінено в 2 000 000,00 грн (пункт 1.7 договору застави майбутнього врожаю).

У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься запис про приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна, підстава обтяження: договір застави майбутнього врожаю, 801, 28.04.2014, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, об'єкт обтяження: майбутній урожай зерна кукурудзи 3-го класу, 2014 року урожаю, вирощений на полях загальною площею 681,4791 га, а саме: поле №1 загальною площею 31,3959 га, поле №2 загальною площею 84,3106 га, поле № 3 загальною площею 50,1647 га, поле № 4 загальною площею 36,8517 га, поле № 8 загальною площею 34,5920 га, поле № 9 загальною площею 25,3432 га, поле № 11 загальною площею 11,0521 га, поле № 14 загальною площею 67,2974 га, поле № 19 загальною площею 58,0425 га, поле № 25 загальною площею 57,4408 га, поле № 26 загальною площею 63,9018 га, поле № 27 загальною площею 29,5771 га, поле № 28 загальною площею 41,4212 га, поле № 29 загальною площею 33,1184 га, поле № 33 загальною, площею 40,7388 га, поле № 35 загальною площею 16,2309 га, усі вищезазначені поля знаходяться на території села Стара Олександрівка, Ялинівської сільської ради, Червоноармійського району, Житомирської області, в кількості 2000,00 тонн, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15.02.2017 № 51480510 (т. 3 а.с. 66).

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 23 Закону про банкрутство забезпечені кредитори зобовязані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Відмова кредитора від забезпечення є одностороннім правочином щодо забезпечення виконання зобов'язання. У разі відмови від забезпечення у повному обсязі або частково, забезпечений кредитор повинен оформити своє волевиявлення у письмовому вигляді та направити його на адресу господарського суду та боржника-заставодавця. При цьому під час розгляду заяви кредитора про відмову від забезпечення у справі про банкрутство суди обовязково повинні встановлювати, чи звертався цей кредитор у встановленому законом порядку з відповідною письмовою заявою про відмову від забезпечення повністю або частково до боржника та до господарського суду, а також встановлювати від яких саме предметів забезпечення грошових вимог (договорів забезпечення) відмовився кредитор. У разі не дослідження судами вказаних обставин, це є підставою для скасування відповідних судових рішень та направлення справи на новий розгляд, у звязку з неповним зясуванням обставин справи.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 26.01.2016 у справі №914/1606/14.

Судами обох інстанцій встановлено, що заява Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про відмову від забезпечення до господарського суду не надходила. У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься чинний запис про обтяження.

Не заслоговують на увагу доводи скаржника про те що у зв'язку з відсутністю у кредитора інформації про наявність заставного майна у боржника вимоги кредитора не є такими, що забезпечені заставою майна боржника.

Відповідно до п. 21 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 №01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у визначенні господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки).

Відповідно до п. 1.7 договору застави майбутнього врожаю передане в заставу майно за згодою сторін оцінено в 2 000 000,00 грн

За загальним правилом, договір є обов'язковим для виконання сторонами, вартість предмета застави визначена за згодою між заставодержателем та заставодавцем, сторонами не було внесено змін до договору в частині погодженої вартості предмета застави, суд вважає що вимоги кредитора до боржника забезпечені заставою майна боржника становлять 972 941,52 грн.

Щодо черговості задоволення вимог кредиторів, які пов'язані зі сплатою штрафних санкцій, то такі вимоги стосуються всіх кредиторів незалежно від забезпеченості їх грошових вимог (абзац 4 пункту 21 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, штрафні санції підлягають включення господарським судом до реєстру вимог кредиторів у шосту чергу.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції дійшов вірного висновку визнати вимоги Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до боржника на суму 972 941,52 грн., які забезпечено заставою майна боржника та які необхідно включити до реєстру вимог кредиторів позачергово, 844 000,00 грн. штрафних санкцій, які слід віднести до шостої черги реєстру вимог кредиторів боржника.

Згідно з п. 4.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 №7, розподіл сум судового збору (так само як й інших судових витрат) у непозовному провадженні, зокрема, як-от у справах про банкрутство, здійснюється, оскільки інше не передбачено законом, за загальними правилами ст. 49 ГПК.

Відповідно до платіжного доручення № 1071069 від 09.02.2017 Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" сплачено судовий збір у розмірі 3200,00 грн за розгляд заяви кредитора (т. 2 а.с.135).

Згідно з довідкою Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області від 16.03.2017 № 05-08/625-2015, судовий збір у розмірі 3200,00 грн, сплачений Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України", надійшов до державного бюджету (т. 3 а.с. 154)

У звязку з чим, на підставі ст. 49 ГПК України на боржника покладаються 3200,00 грн судового збору, що сплачені кредитором при поданні до суду заяви з вимогами до боржника, які слід віднести до першої черги реєстру вимог кредиторів.

Згідно з абз. 1 ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство, вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав (абз. 2 ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство).

Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника (абз. 3 ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство).

Черговість задоволення вимог кредиторів, визначена у ст. 45 Закону про банкрутство.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону про банкрутство, розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день з дня, наступного після закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку, з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону (абз. 2-6 ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство).

Усе вищенаведене дає підстави апеляційному суду вважати, що твердження скаржника, викладені в його апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими, зроблені при довільному трактуванні норм чинного законодавства і дійсних обставин справи, а також всі вищенаведені факти ним не спростовані належними доказами.

Враховуючи, що скаржник не надав доказів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що його заперечення позбавлені фактичного та правового обґрунтування, не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, тому ухвала господарського суду Житомирської області від 04.04.2017 у справі № 906/904/16 (пункти 3, 4 резолютивної частини) винесена без порушень норм матеріального та процесуального права, що не дає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Житомирської області від 04.04.2017 у справі № 906/904/16 в частині п.п. 3, 4 резолютивної частини - залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.