ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2017 р.Справа № 923/1247/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Головея В.М., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Федорончук Д.О.

за участю представників сторін у судовому засіданні від 10.05.2017:

від позивача не зявився

від відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕСКО ЮКРЕЙН"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 02.02.2017

по справі № 923/1247/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Еллана"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕСКО ЮКРЕЙН"

про стягнення 1486346,34 грн.

(предмет спору зазначено згідно оскаржуваного рішення)

У судовому засіданні 10.05.2017 згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Еллана" (далі також ТОВ "Еллана", позивач) звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕСКО ЮКРЕЙН" (далі також ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН", відповідач) про стягнення 1486346,34 грн., з яких: 1286950,02 грн. основного боргу, 16649,42 грн. 3% річних, 54051,90 грн. інфляційних втрат та 128695,00 грн. пені.

У правове обґрунтування позову ТОВ "Еллана" послалось на ст. ст. 526, 530, 536, 610, 612, 625, 631 ЦК України, ст.ст. 231, 232 ГК України.

01.02.2017 до місцевого господарського суду надійшла заява ТОВ "Еллана" про зменшення розміру позовних вимог, в якій назване товариство просило стягнути з відповідача 1109102,22 грн., з яких: 872220,83 грн. основного боргу, 20969,39 грн. 3% річних, 77217 грн. інфляційних втрат та 138695 грн. пені, посилаючись на часткове погашення відповідачем заборгованості після порушення провадження у даній справі. Вказану заяву було прийнято судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 02.02.2017 по справі № 923/1247/16 (суддя Ярошенко В.П.) позовні вимоги задоволено: стягнуто з ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН" на користь ТОВ "Еллана" 872220,83 грн. основного боргу, 20969,39 грн. 3% річних, 77217 грн. втрат від інфляції та 138695 грн. пені.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю та документальною підтвердженістю позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та залишити позов без розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Серед доводів апеляційної скарги наведені наступні:

- відповідач не отримував повідомлень суду про розгляд даної справи, що в силу положень ст. 104 ГПК України є безумовною підставою для скасування зазначеного судового рішення;

- оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено, що особи, які підписували видаткові товарно-транспортні накладні, є уповноваженими особами відповідача та мають право отримувати товар, скаржник вважає, що ці накладні не можуть підтверджувати отримання відповідачем товару;

- судом не була розглянута заява позивача про уточнення суми позову, внаслідок чого було винесено рішення без урахування вже сплачених коштів.

У засіданні суду апеляційної інстанції від 12.04.2017 представник позивача просив залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН", будучи належним чином повідомленим про дати, час та місце проведення судових засідань, що підтверджується долученими до матеріалів справи поштовими повідомленнями з відмітками підприємства поштового звязку про вручення поштових відправлень, не зявилось, а отже, не скористалось своїм процесуальним правом прийняти учать у засіданнях суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в процесі перегляду справи апеляційним господарським судом, що між ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН" (покупець) та ТОВ "Еллана" (постачальник) було укладено наступні договори поставки соняшника урожаю 2015 року:

- договір поставки № П16275 від 03.06.2016 (24480 кг соняшника на суму 272167,42 грн);

- договір поставки № П16276 від 03.06.2016 (34090 кг соняшника на суму 379517,83 грн);

- договір поставки № П16277 від 03.06.2016 (20860 кг соняшника на суму 234983,94 грн);

- договір поставки № П16278 від 03.06.2016 (35150 кг соняшника на суму 390393,48 грн);

- договір поставки № П16279 від 03.06.2015 (34750 кг соняшника на суму 385173,17 грн);

- договір поставки № П16280 від 08.06.2016 (11490 кг соняшника на суму 127711,36 грн);

- договір поставки № П16281 від 10.06.2016 (22420 кг соняшника на суму 256036,40 грн);

- договір поставки № П16282 від 10.06.2016 (22200 кг соняшника на суму 238511,26 грн).

Відповідно до п. 1.1 вказаних договорів постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти та оплатити соняшник урожаю 2015 року українського походження (надалі товар), на умовах "DAP доставлено до ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН", Херсонська область, Каховський район, смт. Любимівка, вул. Мелітопольська, 4-А (надалі завод або місце поставки) згідно Інкотермс 2010 в частині, що не суперечить умовам цих договорів.

Ціна товару зазначена в пунктах 3.1 договорів.

Згідно п. 5.1 покупець здійснює оплату повної вартості прийнятого товару на поточний рахунок постачальника протягом трьох банківських днів після приймання покупцем товару за якістю і кількістю в місці поставки, а також отримання певних документів, зокрема факсової копії рахунку-фактури постачальника.

Постачальник зобовязаний протягом двох робочих днів з дати передачі товару надати покупцеві оригінали видаткових і податкових (якщо постачальник платник ПДВ) накладних на товар (п. 5.2 договорів).

Пунктами 7.3 договорів сторони передбачили, що у випадку прострочення оплати товару покупцем проти строків, вказаних в п. 5.1 договорів (за винятком випадків, коли затримка оплати викликана неналежним виконанням зобовязань постачальником), покупець сплачує постачальнику неустойку в формі пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше 10% від загальної вартості товару.

Пунктами 8.1 договорів передбачено, що договори набувають чинності з дати їх підписання і діють до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цими договорами.

На виконання вищевказаних договорів постачальник здійснив поставку товару загальною кількістю 205,440 т, що підтверджується:

1) товарно-транспортними накладними: №682259 від 03.06.2016 - 24,480 т; №682260 від 03.06.2016 - 17,090 т; №682258 від 03.06.2016 - 17,000 т; №682261 від 03.06.2016 - 20,860 т; №682262 від 04.06.2016 - 16,960 т; №682892 від 04.06.2016 - 18,190 т; №682893 від 05.06.2016 - 17,200 т; №682894 від 05.06.2016 - 17,550 т; №682895 від 08.06.2016 - 11,490 т; №682896 від 10.06.2016 - 22,200 т; №682897 від 10.06.2016 - кількість 22,420 т;

2) видатковими накладними:

- №РН-0000175 від 03.06.2016 на загальну суму 272167,42 грн за 24,480 т (ТТН 682259 від 03.06.2016);

- №РН-0000176 від 03.06.2016 на загальну суму 379517,83 грн за 34,090 т (ТТН 682260 від 03.06.2016, ТТН 682258 від 03.06.2016);

- №РН-0000177 від 03.06.2016 на загальну суму 234983,94 грн за 20,860 т (ТТН 682261 від 03.06.2016);

- №РН-0000178 від 04.06.2016 на загальну суму 390393,48 грн за 35,150 т (ТТН 682262 від 04.06.2016, ТТН 682892 від 04.06.2016);

- №РН-0000179 від 05.06.2016 на загальну суму 385173,17 грн за 34,750 т (ТТН 682894 від 05.06.2016, ТТН 682893 від 05.06.2016);

- №РН-0000183 від 08.06.2016 на загальну суму 127711,36 грн за 11,490 т (ТТН 682895 від 08.06.2016);

- №РН-0000188 від 11.06.2016 на загальну суму 256036,40 грн за 22,420 т (ТТН 682897 від 10.06.2016);

- №РН-0000189 від 11.06.2016 на загальну суму 238511,26 грн за 22,200 т (ТТН 682896 від 10.06.2016).

Товар за видатковими накладними отримано відповідачем в особі ОСОБА_1, згідно довіреностей №318 від 03.06.2016, №319 від 03.06.2016, №320 від 03.06.2016, №321 від 03.06.2016, №322 від 03.06.2016, №326 від 08.06.2016, та ОСОБА_2, згідно довіреностей №328 від 10.06.2016, №329 від 10.06.2016, якими покупець уповноважив вказаних осіб отримати від ТОВ "Еллана" соняшник за вищевказаними договорами поставки.

Позивачем були виставлені рахунки-фактури, в яких було визначено асортимент, кількість, ціна товару, загальна сума поставки, а саме:

- рахунок - фактура № СФ-0000177 від 03.06.2016 на суму 272167,42 грн;

- рахунок - фактура № СФ-0000178 від 03.06.2016 на суму 379517,83 грн;

- рахунок - фактура № СФ-0000179 від 03.06.2016 на суму 234983,94 грн;

- рахунок - фактура № СФ-0000180 від 04.06.2016 на суму 390393,48 грн;

- рахунок - фактура № СФ-0000181 від 05.06.2016 на суму 385173,17 грн;

- рахунок - фактура № СФ-0000185 від 08.06.2016 на суму 127711,36 грн;

- рахунок - фактура № СФ-0000191 від 11.06.2016 на суму 256036,40 грн;

- рахунок - фактура № СФ-0000192 від 11.06.2016 на суму 238511,26 грн.

Однак, відповідачем оплата за вказаними договорами поставки здійснена з порушенням встановлених цими договорами строків та лише частково.

Так, станом на день звернення з позовом ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН" сплачено:

- за договором № П16275 від 03.06.2016 про поставку 24480 кг соняшника на суму 272167,42 грн борг сплачено за платіжними дорученнями №1567 від 08.06.2016 на суму 170000,00 грн та №1611 від 30.06.2016 на суму 102167,42 грн;

- за договором № П16276 від 03.06.2016 про поставку 34090 кг соняшника на суму 379517,83 грн борг сплачено за платіжними дорученням №1630 від 07.07.2016 на суму 100000,00 грн;

- за договором № П16277 від 03.06.2016 про поставку 20860 кг соняшника на суму 234983,94 грн борг сплачено за платіжними дорученнями №1565 від 08.06.2016 на суму 174983,94 грн та №1548 від 07.06.2016 на суму 60000 грн;

- за договором № П16278 від 03.06.2016 про поставку 35150 кг соняшника на суму 390393,48 грн борг сплачено за платіжним дорученням №1547 від 07.06.2016 на суму 390393,48 грн;

- за договорами: № П16279 від 03.06.2016 про поставку 34750 кг соняшника на суму 385173,17 грн, № П16280 від 08.06.2016 про поставку 11490 кг соняшника на суму 127711,36 грн, № П16281 від 10.06.2016 про поставку 22420 кг соняшника на суму 256036,40 грн, № П16282 від 10.06.2016 про поставку 22200 кг соняшника на суму 238511,26 грн - оплата відсутня.

Таким чином, станом на 15.11.2016 заборгованість відповідача за вищезазначеними договорами становила 1286950,02 грн.

Після порушення провадження у справі ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН" частково оплатило заборгованість, внаслідок чого заборгованість відповідача за договорами станом на 25.01.2017 становила 872220,83 грн, що зумовило звернення позивача до суду із вищезгаданою заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Стаття 712 ЦК України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник зобов'язаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У силу ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Розглянувши спір по суті, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 872220,83 грн основного боргу, 20969,39 грн. 3% річних та 77217 грн. втрат від інфляції.

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог ТОВ "Еллана" нарахувало 197540,95 грн. пені, але згідно з умовами п. 7.3 договорів просило стягнути з відповідача 10% від загальної вартості товару 138695,00 грн.

Здійснивши перевірку правильності нарахувань пені, суд дійшов вірного висновку, що цей розрахунок має помилки та здійснив власний розрахунок, перевірений судом апеляційної інстанції, згідно якого розмір пені становить 214509,01 грн, але 10% від загальної вартості товару (1389117,44 грн) становить 138911,74 грн. Отже, за здійсненим судом розрахунком сума пені є більшою, ніж заявлена позивачем.

Відтак, оскільки відповідно до положень ГПК України суд позбавлений права самостійно виходити за межі позовних вимог про стягнення суми, вимога щодо стягнення пені у розмірі 138695,00 грн. обґрунтовано задоволена судом у повному обсязі.

Посилання скаржника на те, що він не отримував повідомлень суду про розгляд даної справи, що в силу положень ст. 104 ГПК України є безумовною підставою для скасування зазначеного судового рішення, не приймаються судовою колегією до уваги з огляду на наступне.

У абз. 3 п.п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розяснено, що за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Матеріали справи містять докази направлення на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (74822, Херсонська обл., Каховський район, селище міського типу Любимівка, вул. Мелітопольська, будинок 4 А), копії ухвали про порушення провадження від 23.11.2016, ухвал про відкладення розгляду справи, зокрема від 17.01.2017, та отримання копій вказаних ухвал представником відповідача (а.с. 78, 85, 102).

Відтак, ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН" було повідомлене судом про час і місце розгляду справи належним чином, однак у жодне з чотирьох засідань суду не зявилось, а отже, не скористалось своїм процесуальним правом прийняти учать, в тому числі, у судовому засіданні місцевого господарського суду від 02.02.2017.

Доводи скаржника про те, що судом не встановлено, а позивачем не доведено, що особи, які підписували видаткові та товарно-транспортні накладні, є уповноваженими особами відповідача та мали право отримувати товар, спростовуються матеріалами справи. Так, як вище згадувалось, товар за видатковими накладними отримано відповідачем в особі ОСОБА_1, згідно довіреностей №318 від 03.06.2016, №319 від 03.06.2016, №320 від 03.06.2016, №321 від 03.06.2016, №322 від 03.06.2016, №326 від 08.06.2016, та ОСОБА_2, згідно довіреностей №328 від 10.06.2016, №329 від 10.06.2016, якими покупець уповноважив вказаних осіб отримати від ТОВ "Еллана" соняшник за вищевказаними договорами поставки.

Щодо посилань скаржника на те, що судом не була розглянута заява позивача про уточнення суми позову, внаслідок чого було винесено рішення без врахування вже сплачених коштів, судова колегія зазначає, що таке твердження ТОВ "ДЕСКО ЮКРЕЙН" також спростовується матеріалами справи, які свідчать, що судом розглядались позовні вимоги, викладені саме в заяві ТОВ "Еллана" про зменшення розміру позовних вимог, з огляду на часткове погашення відповідачем заборгованості після порушення провадження у даній справі.

З огляду на викладене, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101 103, 105 ГПК України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 02.02.2017 по справі № 923/1247/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 15.05.2017.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: В.М. Головей

Суддя: Я.Ф. Савицький