КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"15" травня 2017 р. Справа №910/11436/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Пантелієнка В.О.

Доманської М.Л.

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою Гаражно-будівельного кооперативу "Авіатор"

на ухвали Господарського суду м. Києва від 13.04.2017

у справі № 910/11436/16 (суддя Пасько М.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Аксепт -

Транс"

до Гаражно - будівельного кооперативу "Авіатор"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі за текстом - ТОВ) "АКСЕПТ-ТРАНС" звернулося до місцевого суду з заявою про порушення справи про банкрутство Гаражно-будівельного кооперативу (далі за текстом - ГБК) "АВІАТОР" (ідентифікаційний код 22954533), оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2016 порушено провадження у справі № 910/11436/16 та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Колошина В.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2017 у справі № 910/11436/16 відмовлено представнику боржника в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи № 910/11436/16; відмовлено представнику боржника в задоволенні клопотань про зупинення провадження у справі № 910/11436/16; відмовлено представнику боржника в задоволенні клопотання про припинення провадження у справі № 910/11436/16.

Іншою ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2017 у справі № 910/11436/16 визнано кредиторами гаражно-будівельного кооперативу "АВІАТОР" ТОВ "АКСЕПТ-ТРАНС" на суму 1704793,72 грн, з яких: 1342621,06 грн - вимоги четвертої черги, 345636,66 грн - вимоги шостої черги, а 16536,00 грн - вимоги першої черги; Швеця О.В. на суму 99331,00 грн - вимоги четвертої черги; затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 1804124,72 грн. Вирішено інші процесуальні питання пов`язані з подальшим розглядом справи.

Не погоджуючись із зазначеними ухвалами господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотань представника боржника від 13.04.2017 та про затвердження реєстру вимог кредиторів боржника від 13.04.2017, ГБК "Авіатор" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у прохальній частині якої зазначено: «1. Визнати: 1) що порушення строку оскарження 2-х повних ухвал від 13.04.17р. відбулося з вини місцевого суду, поновити цей строк; 2) що вирішення і винесення 2-х повних ухвал від 13.04.17р. без зазначення в них: - про право і оскарження з посиланням на закон на підставі проголошення в с/з одної з них неповної ухвали є грубим порушенням норм процесуального права з ознаками службових злочинів; - що банкрутство ГБК ґрунтується на фіктивних і визнаних у справі №761/15179/15-ц недійсними документах у ТОВ «Аксепт-Транс» є грубим порушенням норм матеріального права».

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 12.05.2014, згідно п.п.2.3.44, п.п.2.3.46 п.2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, апеляційна скарга ГБК "Авіатор" на ухвали господарського суду міста Києва від 13.04.2017 у судовій справі № 910/11436/16 передана раніше визначеному автоматизованою системою складу суду: головуючий суддя - Верховець А.А., судді: Пантелієнко В.О., Доманська М.Л.

Розглянувши апеляційну скаргу ГБК "Авіатор" та додані до неї документи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і має бути повернута скаржнику без розгляду враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 3 ст. 94 ГПК України встановлено, що до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі. Недотримання зазначених вимог є підставою для повернення поданої апеляційної скарги у відповідності зі ст. 97 ГПК України.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України „Про судовий збір".

За визначенням ст. 1 Закону України „Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 Закону України „Про судовий збір").

Згідно зі ст. 3 Закону України „Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційних та касаційних скарг на судові рішення.

Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22.05.2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 01.09.2015, статтю 4 Закону України „Про судовий збір", яка передбачає ставки судового збору, викладено в новій редакції.

Відповідно ч. 1 ст. 4 вказаного Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" передбачає встановлення станом на 1 січня 2017 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1600,00 грн.

За подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір справляється за ставкою, визначеною пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", а саме 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегією суддів встановлено, що апелянтом до апеляційної скарги не додано жодних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги (на жодну із двох оскаржуваних ухвал) у даній справі, як і не зазначено про такі документи в додатках до скарги, що в силу положень ч. 3 ст. 97 ГПК України є підставою для її повернення.

Відносно посилань в мотивувальній частині апеляційної скарги боржника на те, що судовий збір за оскарження зазначених вище ухвал ГБК не повинен сплачувати на підставі статті 60 Конституції України, якою передбачено, що явно злочинні накази та розпорядження не повинні виконуватись, за їх видання повинна наступати юридична відповідальність, колегія суду апеляційної інстанції зауважує наступне,

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору є правом суду, відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених стороною обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Колегія суду критично ставиться до посилань боржника відносно того, що дана апеляційна скарга грунтується не на нормах ГПК україни, а на таких джерелах права, як Конституція України і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № 2 R(81)7: «Тією мірою, якою судові витрати становлять явну перешкоду для доступу до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України. Саме вільний доступ до правосуддя є конституційним правом особи і основою справедливого судочинства.

Однак, клопотання про звільнення від сплати судового збору заявником апеляційної скарги і не заявлено. За таких обставин, апеляційна скарга, не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з доданими до неї документами скаржнику без розгляду по суті на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Більше того, п.3 ч.1 ст. 94 ГПК України передбачено вимоги до апеляційної скарги передбачені, відповідно до зазначеного пункту наведеної статті, апеляційна скарга подається у письмовій формі і повинна містити вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу.

Суд акцентує увагу, що вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу мають узгоджуватись з викладеними у ст. 103 ГПК України повноваженнями апеляційної інстанції, тобто в апеляційній скарзі може бути викладена вимога: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Проте, як вбачається із прохальної частини апеляційної скарги, остання не містить жодної із наведених вище вимог скаржника, які узгоджуються із передбаченими у ст. 103 ГПК України повноваженням суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга Гаражно-будівельного кооперативу "Авіатор" не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню.

Згідно з ч. 4 ст. 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно. Оскільки апеляційна скарга повертається на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження на даний час не розглядається.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 95, п. п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Не приймати до розгляду апеляційну скаргу Гаражно-будівельного кооперативу "Авіатор" на ухвали Господарського суду м. Києва від 13.04.2017 у справі № 910/11436/16 та повернути її (з доданими до апеляційної скарги матеріалами) Гаражно-будівельному кооперативу "Авіатор".

2. Ухвала може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її винесення.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді В.О. Пантелієнко

М.Л. Доманська