КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"26" квітня 2017 р. Справа №910/3516/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Суліма В.В.

Тарасенко К.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 (суддя Мудрий С.М.) у справі № 910/3516/17

за позовом Київської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Обслуговуючого кооперативу "Служба гідротехнічних споруд кар"єру № 7 з розробки Бортницького родовища пісків"

про витребуванян земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 зупинено провадження у справі № 910/3516/17 до розгляду Дарницьким районним судом міста Києва справи № 753/5207/17 за позовом ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу "Служба гідротехнічних споруд кар"єру № 7 з розробки Бортницького родовища пісків" про визнання недійсними договорів та набранням рішенням по ній законної сили.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2017, Заступник прокурора міста Києва звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати, а матеріали справи № 910/3516/17 повернути до Господарського суду міста Києва для подальшого розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 910/3516/17 передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Сулім В.В., Тарасенко К.В.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів дійшла всиновку, що вказана апеляційна скарга не приймається до розгляду та підлягає поверненню скаржнику з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент звернення апелянта з апеляційною скаргою), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на дату звернення апелянта з апеляційною скаргою у квітні 2017 року, визначено, що при зверненні до господарського суду за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено у розмірі 1600,00 грн.

Таким чином, за подачу у квітні 2017 року апеляційної скарги на ухвалу Господарського судуміста Києва від 10.04.2017, ставка судового збору складає 1 600,00 грн.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, судом встановлено, що апелянтом взагалі не подано до наведених матеріалів апеляційної скарги доказів сплати судового збору за апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду в порядку та розмірі, визначених Законом України "Про судовий збір", мотивуючи таку несплату тим, що апелянт вживає заходи щодо сплати судового збору, у зв'язку з чим апелянт просить відстрочити йому сплату судового збору до прийняття рішення апеляційною інстанцією.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що органи прокуратури не віднесено до кола осіб які мають пільги щодо сплати судового збору згідно з приписами ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Водночас в апеляційній скарзі заявник просить відстрочити сплату судового збору.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Слід зазначити, що даною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору, з урахуванням належності поданих стороною доказів неможливості здійснення такої оплати та складного фінансового становища.

В п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вказано, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Колегія суддів зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення від сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин та поданих доказів.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 2 ст. 32 ГПК України ці дані встановлюються такими засобами:

- письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

- поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

При цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За практикою Європейського суду з прав людини принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63). Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянтом не подано взагалі доказів щодо відсутності у апелянта коштів на рахунках та відсутності бюджетних асигнувань, а також інших доказів, за допомогою яких можна б було встановити відсутність коштів для сплати судового збору, а також перевірити наявність обставин щодо підстав відстрочення такого.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на недоведеність скаржником обставин, які перешкоджають сплаті судового збору, заява апелянта про відстрочення сплати судового збору за поданих апелянтом доказів та наведених обставин - відхиляється.

При цьому, суд звертає увагу апелянта на те, що вимоги процесуального закону не обмежують апелянта у повторному заявлені клопотання про відстрочення/розстрочення/ звільнення від сплати судового збору при наявності документально підтверджених та обґрунтованих доказів неможливості сплати розміру судового збору.

Після усунення обставин, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга на підставі ч. 4 ст. 97 ГПК України (тобто з поданням відповідного клопотання) може бути подана повторно.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі № 910/3516/17 не приймається до розгляду і повертається Київським апеляційним господарським судом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтею 86, п.3 ч.1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 у справі № 910/3516/17 - повернути без розгляду.

2.Матеріали справи №910/3516/17 повернути до Господарського суду Київської області.

3.Ухвала може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у порядку та строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді В.В. Сулім

К.В. Тарасенко