ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 р. Справа №917/2120/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", 36000, м. Полтава, вул. Соборності, 33

до 1.Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, 36040, м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30

2. Бюджетно - фінансове управління виконавчого комітету Полтавської міської ради, вул. Соборності,36, м. Полтава, 36000

про стягнення заборгованості у сумі 154 830,11 грн.

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління державної казначейської служби України у м. Полтаві Полтавської області, вул. Небесної Сотні, 1/23, м. Полтава, 36014.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2; ОСОБА_3

2. ОСОБА_4; ОСОБА_5

від третьої особи: не з'явився

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунаційних послуг на пільгових умовах в сумі 154 830,11 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях (вх. канцелярії суду №4957 від 11.04.2017р.).

Представники Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради проти задоволення позовних вимог заперечують посилаючись на те, що видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Законом України "Про державний бюджет України на 2016р." видатки на відшкодування послуг зв"язку пільговим категоріям населення у вигляді субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам не були передбачені. Вини управління у відсутності коштів у державному бюджеті немає, а тому нести відповідальність за рішення і дії, в чинені іншими органами Управління не повинно. Представники Відповідача 1 зазначають, що Управління вчиняло всі можливі дії щодо вирішення питання погашення кредиторської заборгованості, зокрема були направлені численні запити, листи до компетентних органів з метою висвітлення проблеми наявності боргів. Таким чином, управлінням було вчинено усіх необхідних та можливих дій щодо вирішення питання погашення боргу перед Публічним акціонерним товариством "Укртелеком", а тому відсутня бездіяльність управління, як і вина у відсутності необхідних бюджетних коштів. Крім того, управління зазначає, що відповідно до ОСОБА_2 підписаних між ним та ПАТ "Укртелеком" сума заборгованості за надані послуги зв"язку становить 76 919,75 грн., а не 154 830,11 грн.

Від Бюджетно - фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради 05.05.2017р. надійшов відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві фінансове управління зазначає, що Бюджетно-фінансове управління виконавчого комітету Полтавської міської ради є місцевим фінансовим органом, який здійснює функції з складання, виконання місцевих бюджетів та контролю за витрачанням коштів. Бюджетно-фінансове управління здійснює фінансування головних розпорядників бюджетних коштів в межах наявних фінансових ресурсів відповідно до затверджених у міському бюджеті призначень. Законом України "Про Державний бюджет України на 2015р. передбачено субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг в тому числі з послуг зв"язку. Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради являється головних розпорядником з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Розрахунки з ПАТ "Укртелеком" здійснюються на підставі актів звіряння складених між сторонами та спільних протокольних рішень. Фінансове управління з актів звіряння складає зведений реєстр по погашенню заборгованості за послуги зв"язку та направляє його до Департаменту фінансів Полтавської ОДА для проведення розрахунків по погашенню заборгованості по послугах зв"язку з ПАТ "Укртелеком". Отже, Бюджетно-фінансове управління виступає розпорядником бюджетних коштів лише в частині перерахування міжбюджетних трансфертів. Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв"язку не була передбачено, це й призвело до відсутності джерела погашення з боку кредиторської заборгованості за взятими зобов"язаннями за субвенцією. Крім того , відповідач 2 зазначає, що згідно зведеного реєстру заборгованість по пільгах окремим категоріям громадян з послуг зв"язку за листопад 2015р. станом на 01.012016р. по ПАТ "Укртелеком" становить 76 919,75 грн.

Третя особа явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила та 16.03.2017р. надіслала на адресу суду пояснення № 06-13/684 від 15.03.2017 р. (вх. Канцелярії суду № 3623) в якому зазначає, що при розгляді позовної заяви покладається на розсуд суду і просить дану справу розглядати без участі їхнього представника.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 р.).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, відсутність клопотання щодо продовження строку вирішення спору, суд не оцінює неявку представника третьої особи у судове засідання як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, суд спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету міністрів України від 11 квітня 2012 № 295 визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" (позивач) є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.

Згідно із ст.87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України ( ч.2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Згідно з пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

В пункті 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Отже, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг Шевченківського району м.Полтави є Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради (відповідач), а отже відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання населенню Шевченківського району послуг зв'язку на пільгових умова) повинен здійснювати відповідач за рахунок державних субвенцій.

Як вказує позивач, у період з листопада 2015 року по грудень 2015 року (включно) ПАТ "Укртелеком" в особі Полтавської філії ПАТ "Укртелеком" (позивач) надавало послуги зв'язку на пільгових умовах населенню Шевченківському районні м. Полтави, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п.18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гаранта їх соціальні захисту», п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. З ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захисті 5 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 4 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства» на загальну суму 154 830,11 грн.

Всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг з листопада 2015 року по грудень 2015 року (включно) відповідачем відшкодовані не були.

Факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо відшкодування позивачу наданих пільговій категорії населення послуг зв'язку підтверджується оформленими сторонами актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги форми « 3-пільга», затвердженим наказом Мінпраці України від 28.03.2003 № 83.

Крім того, поіменні списки абонентів за формою « 2-пільга» щомісячно надсилались позивачем на електронну адресу відповідача: UPSZN08, що підтверджується витягами з електронної пошти позивача щодо відправлення вихідних повідомлень на вищезазначену електрону адресу.

За таких обставин, Публічне акціонерне товариства «Укртелеком» в особі Полтавської філії ПАТ «Укртелеком» звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради про стягнення 154830,00 грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII; «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 р. № 1584-ІІІ; «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ; «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 р. № 203/98-ВР; «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII; «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. № 2402-ІІІ та «;Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ.

В вище перелічених законах закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

В порушення вищезазначених вимог Бюджетного кодексу України, Постанови № 256, Поряду № 256, а також вимог встановлених Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій від 11.01.2005 № 20 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 №64 Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій), відповідач не здійснив відшкодування позивачу наданих послуг зв'язку пільговим категоріям населення, в результаті чого станом на 01 січня 2016 року утворилася заборгованість в розмірі 154 830,11 грн.

Факт неналежного виконання Відповідачем зобов'язань щодо відшкодування Позивачу наданих пільговій категорії населення послуг зв'язку підтверджується оформленими сторонами актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги форми 3-пільга, затвердженими наказом Мінпраці України від 28.03.2003 № 83.

Заперечення відповідачів проти позову судом відхиляються, оскільки Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, який є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення Шевченківського району м.Полтави, був зобов'язаний здійснювати відшкодування витрат, понесених Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення, за рахунок державних субвенцій. При цьому неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення.

Щодо розміру заборгованості то суд зазначає наступне, відповідно до актів звірки форми "3-пільга" станом на 01.01.2016р. в графі "Заборгованість станом на 01.01.2016р." Управління не включило заборгованість за грудень 2015р. в сумі 77 910,39 грн., а вказало за листопад 2015р. в сумі 76 919,75 грн.. Згідно розрахунку заборгованості за 2015р. ПАТ "Укртелеком" надало послугу зв"язку пільговим категоріям населення на суму 959376,74 грн. Оплата за 2015р. становить 804 546,63 грн., отже заборгованість становить 154 83011 грн.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА_4 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року у" справі №3-28гс32.

Питання погашення існуючої заборгованості за послуги зв'язку, надані на пільгових умовах, Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради не вирішено, заборгованість за листопад - грудень 2015 року у сумі 154 830,11 грн. не сплачена, чим порушено законні права та інтереси ПАТ "Укртелеком".

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 154 830,11 грн. заборгованості з відшкодування витрат надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах з Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об"єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

З урахуванням викладеного, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з покладенням судових витрат, відповідно до ст.49 ГПК України, на Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради (36040, м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Полтавської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"(36000, м. Полтава, вул. Соборності, 33, рах. №4903 в ПАТ "АЛЬФА-БАНК" м.Київ, МФО 300346, , отримувач: ПАТ "Укртелеком") заборгованість в розмірі 154830,11 грн. та витрати на сплату судового збору в розмірі 2 322,46 грн.

Повне рішення складено 15.05.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.