ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2017 року Справа № 904/6081/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Березкіна О.В., Антонік С.Г.,

Секретар судового засідання Манчік О.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №2262 від 27.10.2016 р.;

від позивача: ОСОБА_2, представник , довіреність №2046 від 25.10.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, представник, довіреність №1/81 від 03.01.2017 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2016р. у справі №904/6081/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_4 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 83117грн.04коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.16 року у справі №904/6081/16 (суддя Новікова Р.Г.) позов задоволено. Стягнуто з приватного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат м. Кривий Ріг на користь публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії ОСОБА_4 залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця плату за користування вагонами в розмірі 80565грн.72коп. та збір за зберігання вантажу в сумі 2551грн.32коп., судовий збір в розмірі 1378грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення частково, внаслідок чого задовольнити позов частково в розмірі 26882,52грн., в інший частині позову відмовити.

Посилається на те, що диспетчер в першу чергу має відправляти затримані поїзди згідно тих наказів, які було видано раніше. Проте, під час дії спірного наказу №246 раніше було відправлено поїзд, що був затримано пізніше.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши у судовому засіданні представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, перевірив правильність висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, повноту їх дослідження та юридичну оцінку, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Взаємовідносини залізниці з контрагентами визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та відповідними договорами. Порядок та умови експлуатації залізничних під"їзних колій, подачі та збирання вагонів згідно зі ст. 21 ЗУ "Про залізничний транспорт" та ст. 71 Статуту визначаються договором.

Як вбачається з матеріалів справи, взаємовідносини щодо подачі та забирання вагонів між ПАТ "ОСОБА_4 залізниця" та ПРАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", регулюються договором про експлуатацію залізничної підїзної колії № ПР/М-12-2/14-1438 НЮдч, за умовами п. 1 якого, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується якого експлуатується під'їзна колія, яка належить Власнику (відповідачу), що примикає до станцій ОСОБА_4 залізниці: ОСОБА_4 - стрілками №№ 2, 4, 6 до колій № 6 та № 8 станції ОСОБА_4; Рядова - стрілкою № 8 до колії № 6 станції Рядова.

Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Межею підїзної колії є знак "Межа підїзної колії", які встановлено: по станції ОСОБА_4 біля маневрового світлофору М-10, розташованого на відстані 61,5 м від вістряка стрілки №2 станції ОСОБА_4, маневрового світлофору М08, розташованого на відстані 86,2 м від граничного стовпчика стрілки №4 станції ОСОБА_4, маневрового світлофору М06, розташованого на відстані 147,2 м від граничного стовпчика стрілки №6 станції ОСОБА_4; по станції Рядова: біля вхідного світлофору ЧК, розташованого на відстані 500м від вістряка стрілки №8 станції Рядова.

Положення п. 20 вказаного Договору передбачено, що останній укладається терміном на пять років з 29.10.2012 до 28.10.2017.

Відповідно до п. 4 Договору рух поїздів на під'їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції по сигналізації на залізницях України та Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії Власника.

Згідно п. 11 Договору час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Пунктом 15 Договору сторони узгодили, що власник колії сплачує залізниці плату, зокрема: за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів; за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання, яка сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів.

Позивачем було складено відомості плати форми ГУ-46 №№18029067, 19029106, 18029068, 17029066, 19029069 , згідно яких було нараховано плату за користування вагонами в розмірі 80565грн.72коп. та збір за зберігання вантажу згідно накопичувальних карток за формою ФДУ-92 №23029018 в сумі 2551грн.32коп., які були нараховані на підставі акту про затримку вагонів №53 від 13.02.2016р., складених станцією Савро та актів загальної форми №№ ГУ-23 №№679, 680, 685, 686,688, 691, 692, 693, 694, 695, 697, 698, 699, 702, 703, 703, 706, 707, 709, 713, 714, 715, 718, 719, 720, 721, 722, 724, 725, 731, 732, 736, 737, 738, 743, 744, 748, 749, 750, 753, 754, 757, 758, 759, 762, 763, 774, 775, складених на станції ОСОБА_4 залізниці за весь час затримки вагонів на станції підходу Савро згідно наказу №246від 13.02.2016р.

Позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу за час їх затримки з вини вантажовласника у сумі 83117,04грн.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у звязку з неприйняттям вагонів вантажовласником ПАТ «Північний ГЗК» і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу та відповідно про правомірність нарахування відповідачу плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажу.

Стаття 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ст. 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 46 Статуту залізниць України встановлює, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби.

Згідно зі статтею 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками підїзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та увільнення від зазначеної плати у разі затримки вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства.

Плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини у сторони у зобовязанні.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно п.8 Правил зберігання вантажів: "Збір за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача, після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо)" та п. 2 Тарифного керівництва № 1 п.п. 2.1 "Збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях справляється в розмірі 5, 90 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба округляється до повної".

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів встановлено, що порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких у графі "найменування вантажу" вказується: "Власник вагона (найменування власника). Направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)". Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів встановлений у пункті 17 розділ) 1 Тарифного керівництва N1. Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов'язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов'язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обов'язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом N1, а також інші права та обов'язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Відповідно до п. 12 Правил користування вагонами та контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів.

Згідно з п.8 Правил користування вагонами та контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно п.3 Правил складання актів, п.8 Правил користування вагонами, саме акт загальної форми ГУ-23 є документом для матеріальної відповідальності, оскільки, містить інформацію про час початку та кінця затримки.

Як вбачається з матеріалів справи, вагони, які прямували на адресу одержувача за залізничними накладними, наведеними у тексті позовної заяви, були затримані на шляху прямування, а саме на ст. підходу Савро, згідно наказу № 246.

По факту затримки вагонів на підходах до ст. Терни станцією затроимки Савро було складено акти форми ГУ-23а №53 та акт загальної форми ГУ-23 №53 від 13.02.2016р.

Зайнятість прийомо-відправних колій по станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер дирекції з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку УЗ і власних, вагонів з вантажами на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Згідно Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, приймання поїздів на станцію має проводитись на вільні колії, які призначені для цього технічно - розпорядчим актом станції.

Позивач в позовній заяві в якості вини відповідача у затримці вагонів на підходах до станції призначення та правомірності дій залізниці щодо видачі наказу №246 зазначив наявність актів загальної форми ГУ-23, перелічив їх в таблиці №1 позовної заяви.

Однак, апеляційний суд з вказаного переліку вважає необхідним зазначити, що на момент затримки вагонів на ст. Савро під час дії спірного наказу №246 (діяв з 13.02.2016р. 01-30год. По 16.02.2016р. 03-45год.) раніше відправлено поїзди, що були затримані пізніше, а саме:

- за наказом №260 (діяв з 14.02.2016р. 12-35год. по 15.02.2016р. 05-40год);

- за наказом №265 (діяв з 15.02.2016р. 00-10год по 15.02.2016р. 10-50год).

Як вбачається з Інструкції оформлення затриманих поїздів на підходах до станції призначення на ОСОБА_4 залізниці (п.12) та п.11 Порядку оформлення затриманих поїздів, що складаються з завантажених вагонів, порожніх власних (орендованих) вагонів і вагонів власності державних вагонних компаній з ознакою «УТЛЦ» на підходах до станції призначення на Криворізькій дирекції залізничних перевезень при поновленні приймання вагонів вантажовласником, зі станції затримки у першу чергу повинні відправлятись вагони, які вказані у заявці вантажовласника, з урахуванням поїздної обстановки на дільниці, а за відсутності заявки враховувати можливість відправлення вагонів, які були затримані першими.

Разом з тим, в період дії наказу № 246 залізницею доставлені на станцію призначення відповідачу вагони, які були затримані пізніше за наказами №№260, 265.

Апеляційним судом ухвалою від 01.03.2017р. було зобовязано позивача обгрунтувати причини відправлення вагонів по наказам №260 та №265 на станцію призначення раніше пропуску вагонів, затриманих згідно наказу №246 в контексті положень вищезазначених п. 12 Інструкції оформлення затриманих поїздів на підходах до станції призначення на ОСОБА_4 залізниці та п.11 Порядку оформлення затриманих поїздів, що складаються з завантажених вагонів, порожніх власних (орендованих) вагонів і вагонів власності державних вагонних компаній з ознакою «УТЛЦ» на підходах до станції призначення на Криворізькій дирекції залізничних перевезень.

В наданих поясненнях (т.2, а.с. 190) позивач пояснив, що поїзний диспетчер при наявності вільних колій станції призначення надає пріоритет у перевезенні вантажів, які йдуть за графіком руху, з метою уникнення відповідальності залізниці від штрафу за прострочення в доставці вантажу. Затримані вагони є не графікованими, тобто для їх відправлення необхідні такі умови:

1. вільні колії на станції призначення;

2. наявність вільного локомотиву і локомотивної бригади;

3. вільні колії попутних станцій для пропуску даних вагонів.

Однак вказані пояснення не містять обгрунтування та підстави щодо відсутності у

залізниці можливості відправлення вагонів, які були затримані першими згідно наказу № 246.

Навпаки, пояснення позивача з вказаного питання на а.с. 196, т.2 визначають, що для вагонів, затриманих на ст. Савро згідно спірного наказу №246 та наказу №260, були рівні можливості відправки та однакова поїздна обстановка на дільниці, а тому залізниця повинна була в даному випадку надати безперечний пріоритет та відправити з ст. Савро 15.02.2016р. о 5:40 (час закінчення дії наказу № 260 (а.с. 197, 200, т.2) вагони, затримані по наказу № 246.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що у позивача була можливість закінчити дію наказу №246 15.02.2016р. о 05:40 (час закінчення дії наказу № 260).

Таким чином, затримка вагонів по наказу № 246 після 05:40 15.02.2016р. мала місце з причин, які не залежали від відповідача, як вантажовласника, а виникла в результаті невиконання залізницею вимог п. 12 Інструкції оформлення затриманих поїздів на підходах до станції призначення на ОСОБА_4 залізниціп та п.11 Порядку оформлення затриманих поїздів, що складаються з завантажених вагонів, порожніх власних (орендованих) вагонів і вагонів власності державних вагонних компаній з ознакою «УТЛЦ» на підходах до станції призначення на Криворізькій дирекції залізничних перевезень.

Такі дії залізниці порушили інтереси вантажовласника, оскільки нарахування проводяться від кількості затриманих вагонів (по спірному наказу №246 затримано вагонів на 5 більше, ніж по наказу 260), а також, залежно від терміну затримки збільшуються відповідні тарифи нарахування за користування вагонами та збір за зберігання вантажу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу згідно наказу №246 повинен розраховуватись з 13.02.2016р. з 01:30год. по 15.02.2016р. 05:40год. та становить 52:10год., внаслідок чого плата за користування вагонами становить 55199,28грн., збір за зберігання вантажу становить 2551,32грн. згідно розрахунку, зробленого відповідачем, який надано на вимогу апеляційного суду (а.с.207, т.2). Цей розрахунок колегією суддів перевірено та визнано правильним.

Необгрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що позивач підтверджує доданими до позову документами надходження на адресу ПАТ «Північний ГЗК» лише 29 вагонів, в той же час плату за користування вагонами нараховано по 60 вагонам. Вказані доводи не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки надходження на адресу ПАТ «Північний ГЗК» саме 60 вагонів підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відомостей про нарахування плати за користування вагонами, копіями накопичувальних карток, копією наказу №246, копією акту про затримку № 53 від 13.02.2016р., копією повідомлення № 78 про затримку вагонів з переліком номерів цих вагонів, копіями накладних (а.с. 116-123, т.1, а.с.111-114, т.2).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов до помилкового висновку про те, що позивач довів належним чином вину відповідача у затримці вагонів за період з 15.02.2016р. 05:40год. по 16.02.2016р. 03:45 по наказу №246, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню частково, з задоволенням позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача плати за користування вагонами в сумі 55199,28грн. та збору за зберігання вантажу 2551,32грн.

Керуючись ст.ст. 103-105 ГПК України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2016 року у справі №904/4195/16 скасувати частково.

Постановити нове рішення.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Північний гірничо-збагачувальний комбінат м. Кривий Ріг на користь публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії ОСОБА_4 залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця плату за користування вагонами в розмірі 55199,28грн. та збору за зберігання вантажу 2551,32грн., судовий збір в розмірі 1378грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії ОСОБА_4 залізниця на користь публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" судовий збір в сумі 1788,79грн. за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Видачу наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у порядку і строки визначені ст. 110 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Постанова виготовлена в повному обсязі 03.05.2017 року.