УХВАЛА

28.04.2017Справа № 910/12286/16

За заявоюДержавного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ"
провідстрочку виконання рішення
у справі №910/12286/16
за позовомЗаступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
доДержавного підприємства "УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ"
простягнення 1 446 720,00 грн.

Представники сторін:

Від заявника - не прибув

Від прокуратури - Красільнік П.П, посв. № 44520

Від Міністерства оборони України - Ніколова В.М, 220/473/д від 26.12.16

встановив :

Заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ» про стягнення на користь Міністерства оборони України 1 446 720,00 грн., з яких 813 780,00 грн. пені та 632 940,00 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.08.2016 у справі №910/12286/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2016, позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Державного підприємства «УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ» на користь Міністерства оборони України пеню у розмірі 813 780,00 грн., штраф у розмірі 632 940,00 грн. та судовий збір у розмірі 21 700,80 грн.

14.11.2016 на виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

11.04.2017 до канцелярії суду надійшла заява Державного підприємства «УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ», в якій заявник просить відстрочити виконання рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2016 строком на три роки.

Представник позивача з'явився у судове засідання 28.04.2017, надав письмові пояснення, у яких просить відмовити у задоволенні заяви Державного підприємства «УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ».

Представник відповідача (заявника) у судове засідання 28.04.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Дослідивши матеріали поданої заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, господарський суд визнав подану заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19, п.1 ч.3 ст. 129 Конституції України, суд управнений здійснювати повноваження виключно на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Тобто, підставами задоволення заяви про відстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим.

Згідно з п. 7.1.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012, розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до п. 7.2 вказаної Постанови Пленуму підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За змістом наведеної норми, відстрочка виконання рішення є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Так, в силу приписів ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що майже всі кошти ДП «УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ», відповідно до укладених з ПАТ «Фортуна-банк» договорів банківського вкладу від 18.11.2014 №11ДПС/191/2113/ЮР, від 26.05.2015 №11ДПС/250/2113/ЮР, від 30.10.2015 №11ДПС/290/2113/ЮР, від 22.02.2016 №11ДПС/20/2113/ЮР, від 14.03.2016 №11ДПС/23/2113/ЮР, від 05.04.2016 №11ДПС/32/2113/ЮР, перебували на рахунках АТ «Фортуна-банк», та незважаючи на те, що частина строків вкладів за зазначеними договорами закінчилася, однак враховуючи те, що банк тривалий час перебував в скрутному стані, кошти на теперішній час з відсотками не повернуті.

Крім того, 26 січня 2017 року Правління Національного банку України прийняло рішення №55-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «Фортуна-банк» до категорії неплатоспроможних», а 21 лютого 2017 року рішення №89-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фортуна-банк», у зв'язку із чим майже всі кошти державного підприємства заблоковані в ПАТ «Фортуна-банк».

Також заявник зазначав, що з метою належного забезпечення виробничої діяльності підприємства, ним відкрито рахунки в ПАТ «ПриватБанк», однак власних оборотних коштів, що було вкладено на рахунки цього банку, не вистачає на покриття навіть власних потреб.

При цьому, відповідно до ухвал слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/23126/15-к у володіння ДП «УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ» перейшов цілісний майновий комплекс Одеського нафтопереробного заводу, що дає змогу налагодити його виробничу діяльність, працевлаштувати осіб, забезпечити паливом власного виробництва потреби Держави, що, в свою чергу, збільшить надходження податків до Державного бюджету України та державних цільових фондів.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності, заявник зазначав, що ним вживаються всі заходи щодо приведення розрахунків підприємства до належного стану, втім вказане потребує певного проміжку часу та значно ускладнює виконання рішення суду, заявник просив задовольнити його заяву та відстрочити виконання рішення суду у справі №910/12286/16 строком на три роки.

Проаналізувавши наведені у заяві мотиви та надані заявником докази, суд дійшов висновку, що заявником не надано документів, проаналізувавши які, можна дійти до висновку про неможливість виконання рішення господарського суду, не доведено суду й винятковості обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду, як і жодним чином не обґрунтовано термін, на який слід відстрочити виконання судового рішення.

З огляду вищевстановлені судом обставини, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховуючи заперечення Генеральної прокуратури України, а також те, що рішення суду є обов'язковим до виконання та має бути виконане, суд не вбачає правових підстав для відстрочення виконання рішення господарського суду м. Києва від 02.08.2016 по справі №910/12286/16.

Зважаючи на вищевикладене суд відмовляє у задоволені заяви ДП «УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ» про відстрочку виконання рішення господарського суду м. Києва від 02.08.2016 по справі №910/12286/16.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Державного підприємства «УКРТРАНСНАФТОПРОДУКТ» про відстрочку виконання рішення господарського суду м. Києва від 02.08.2016 по справі №910/12286/16 відмовити.

Суддя В.О.Демидов