ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" квітня 2017 р.Справа № 924/114/17

Господарський суд Хмельницької області у складі суддя Шпак В.О., розглянувши матеріали справи:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс Агро", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНИЙ ПРОСТІР ПОДІЛЛЯ", м.Шепетівка, Хмельницька обл.

про стягнення 465 846,96 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Акріс Агро", м. Київ звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНИЙ ПРОСТІР ПОДІЛЛЯ", м. Шепетівка, Хмельницька обл. про стягнення 465 846,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №11/11-2016/ЗП від 11.11.2016 року.

Позивач в засіданнях суду позовні вимоги підтримав, мотивуючи тим, що позов заявлено правомірно і він підлягає задоволенню.

27.03.2017 року позивач звернувся із заявою про зменшення розміру позовних вимог (з врахуванням заперечень відповідача) та просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 57 673, 98 грн., 6 196, 30 грн. три відсотки річних та курсову різницю в розмірі 250 248,37 грн.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В п.п. 3.10,3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції №18 від 26.12.2011р. зазначено, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК ( 1798-12 ) права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Враховуючи викладене, заява про зменшення позовних вимог підлягає задоволенню

Предметом спору по данні справі є стягнення 314 118,65 грн., з яких: 57 673, 98 грн. пеня, 6196, 30 грн. три відсотки річних, 250 248,37 грн. курсової різниці.

Відповідач в засіданнях суду та у відзиві на позов заперечив проти задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, щодо стягнення з відповідача різниці між оцінками однакової кількості валюти при курсах долара США відносно гривні за відповідні вказані дати (курсова різниці) в сумі 401 976,68 гривень позивач обґрунтовує тим, що курс долара США по відношенню до гривні на день, що передує дню укладення (17 листопада 2016 року) Додаткової угоди до Договору поставки № 11/11-2016/ЗП від 11 листопада 2016 року та станом на день, що передує підготуванню цієї позовної заяви не є однаковим, посилаючись на пункти 2.6.. 2.8. та 2.9. даного договору. Але позивачем не враховано та не згадано в позовній заяві пункт 2.7, Додаткової угоди до Договору поставки № 11/11-2016/ЗП від 11 листопада 2016 року, відповідно до якого у випадку зміни розміру грошових зобов'язань Покупця в зв'язку зі зміною курсу Долару США до гривні, що складається на міжбанківському валютному ринку, ціна Товару та сума Договору в національній валюті коригується на відповідні суми.

Протягом виконання даною договору жодних додаткових угод між сторонами для зміни ціни Товару зв'язку зі зміною курсу Долара США до гривні не укладалось, акти звіряння взаємних розрахунків не підписувались, нового рахунку на оплату позивач не виставляв, вимоги щодо сплати курсової різниці відповідач не отримував, тобто ціна Товару та сума Договору в національній валюті, як того вимагає п. 2.7. Договору, не коригувалась, жодних доказів коригування, позивачем не надано.

Із посиланням на ст. 14, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, п.2.4. Постанови пленуму ВГСУ № 11 від 29.05.2013 року зазначає, що враховуючи, що у відповідача відсутня будь-яка заборгованість по договору, документи, які підтверджують вартість поставленого товару визначають ціну товару лише в гривнях, виходячи із принципів розумності і справедливості, рівності у захисті прав боржника і кредитора у зобов'язанні, відсутні законодавчі приписи щодо стягнення курсової різниці в розмірі 401 976 (чотириста одна тисяча дев'ятсот сімдесят шість) гривень 68 копійок.

Щодо стягнення пені, відповідач зазначає, що що пунктом 9.9. Договору передбачено, при укладені цього договору. Постачальник зобов'язується надати Покупцю наступні документи, засвідчені печаткою підприємства та-підписом керівника з поміткою „копія вірна:

- копію свідоцтва про державну реєстрацію/ виписки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України;

- копію розширеного витягу з єдиного державного реєстру підприємств України, виданого не раніше одного місяця до дати підписання цього договору:

- копію довідки з єдиного державною реєстру підприємств України (виданого управлінням статистики):

- копію останньої зареєстрованої редакції Статуту або витягу, Статут) підприємства (сторінки із підписами, засвідчувальними та реєстраційними написами, загальними положеннями, видами діяльності, де вказані керівник та засновники, а також обмеження керівника на підписання документів. У випадку наявності обмежень керівника на підписання документів, їло стосуються даного Договору, надати копію Довіреності, або іншого документу, що дозволяє підписання необхідних документів:

- копію протоколу/наказу чи іншого документу про призначення на посаду осіб уповноважених підписати договір;

- копію свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ (виданого до 01.01.2014р.);

- копію витягу з реєстру платників ПДВ про реєстрацію платника ПДВ/ реєстрацію суб'єкта спеціального режиму оподаткування ПДВ;

- копію довідки про набуття або підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи;

- копію довідки від Постачальника про площі земельних ділянок, що перебувають у власності або в користуванні (оренді, суборенді), завірені підписом керівника та печаткою.

Продавця та форму 4-сг затверджену Наказом Держстату України від 17.07.2012 р. № 301 про Посівні площі сільськогосподарських культур, якщо культури, поставка яких є предметом даного договору, підлягають поставці до 02.12 поточної о року, що завірені підписом керівника та печаткою Продавця - для виробників с/г продукції.

Відповідно до п. 4.7. Договору при ненаданні в зазначений строк документів, вказаних в п. 9.9. Договору, Покупець має право притримати оплату за товар, зазначену в п. 2.1. Договору, в повному обсязі до моменту надання зазначених документів.

Зазначених вище документів позивачем не надано, тому відповідно до умов Договору, відповідач мав право не виконувати зобов'язання, визначеного п. 2.1. Договору щодо оплати Товару, отже оплату притримано у відповідності до умов Договору.

Відповідач вважає, що у зв'язку з неналежним виконання позивачем своїх зобов'язань та правомірністю притримання оплати, підстави для застосування відповідальності, визначеної п, 4.3. Договору, відповідно до ст. 549 ЦК України та ст. 230 ГК України, відсутні, тому у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення пені в сумі 57 673 (п'ятдесят сім тисяч шістсот сімдесят три) гривень 98 копійок та суми трьох процентів річних в сумі 6 196 (шість тисяч сто дев'яносто шість) гривень 30 копійок має бути відмовлено.

В судове засідання 24 квітня 2017 року повноважні представники сторін не з`явились.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу можу бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 передбачено, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців).

Підпунктом 3.9.1 Постанови передбачено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

11 листопада 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Акріс Агро", м. Київ (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНИЙ ПРОСТІР ПОДІЛЛЯ", м.Шепетівка (покупець) укладено договір поставки № 11/11-2016/ЗП відповідно до якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця кукурудзу 3-го класу, урожаю 2016 року, в загальній кількості 3000,000 тон +/-5%, в подальшому по тексту іменується "Товар", а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар. (п.1.1. договору)

Загальна вартість Товару складає 12 300 000,00 (дванадцять мільйонів триста тисяч грн., 00 коп.) гривень -5 % в тому числі ПДВ. (п.1.3 договору)

Відповідно до п.1.5 договору перехід прав власності підтверджується видатковою накладною, оформленою датою передачі товару. Постачальник зобов'язується строком до 25.11.2016 року провести передачу права власності Покупцю на Товар (пункт 1.7 договору).

Відповідно до п. 1.8 договору Разом з Товаром постачальник передає Покупцеві такі документи: - рахунок фактура, - видаткова накладна на Товар; - посвідчення про якість зерна (форма 47); -товарно-транспортна накладна.

Сторони погодили, що відповідно до п. 2.1. покупець сплачує 100% вартості Товару на розрахунковий рахунок Постачальника, зазначений у Договорі, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати надання Покупцю документів вказаних в п. 1.8. Договору. Датою проведення оплати вважається дата зарахування банком грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (пункт 2.3 договору).

Відповідно до п. 3.5 покупець зобов'язаний: отримати товар; здійснити оплату за Товар, в розмірах та порядку, визначених чинним Договором.

Сторони погодили, що відповідно до п. 4.3 покупець за даним договором несе наступну відповідальність: - за порушення терміну оплати Товару сплачує за вимогою Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової станки НБУ, яка діятиме у відповідний період, від суми боргу за кожний день прострочки.

При ненаданні в зазначений строк документів, вказаних в п. 9.9. Договору, Покупець має право протримати оплату за товар, зазначену в п. 2.1. Договору, в повному обсязі до моменту надання зазначених документів. В разі здійснення Постачальником поставки усієї партії Товару або його частини Покупець має притримати повернення Постачальнику Товару та /або його частини до моменту надання зазначених документів Покупцю.

Відповідно до п. 8.1 договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2016 року, але у будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному Договору. Закінчення терміну дії договору не звільняє Сторони від виконання зобов'язань, які виникли у період дії Договору та відповідальності за порушення цих зобов'язань.

Відповідно до п. 8.3 договору сторони погодили, що даний договір укладений за допомогою засобів факсимільного та/або електронного звязку є обовязковим до виконання в повному обсязі, і є прирівняний до оригіналу, до моменту обміну оригіналами примірників даного договору.

Пунктом 9.9 сторони визначили перелік документів відповідно до якого постачальник зобовязується передати покупцю засвідчені печаткою підприємства та підписом керівника з поміткою „копія вірна:

- копію свідоцтва про державну реєстрацію/ виписки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України;

- копію розширеного витягу з єдиного державного реєстру підприємств України, виданого не раніше одного місяця до дати підписання цього договору;

- копію довідки з єдиного державного реєстру підприємств України (видану управлінням статистики);

- копію останньої зареєстрованої редакції Статуту або витягу із Статуту підприємства (сторінки із відписами, засвідчувальними та реєстраційними написами, загальними положеннями, видами діяльності, де мазані керівник та засновники, а також обмеження керівника на підписання документів. У випадку наявності обмежень керівника на підписання документів, що стосуються даного Договору, надати копію Довіреності, або іншого документу, що дозволяє підписання необхідних документів;

- копію протоколу/наказу чи іншого документу про призначення на посаду осіб, уповноважених

підписати договір;

- копію свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ (виданого до 01.01.2014р.);

- копію витягу з реєстру платників ПДВ про реєстрацію платника ПДВ/ реєстрацію суб'єкта спеціального режиму оподаткування ПДВ;

- копію довідки про набуття або підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи;

- копію довідки від Постачальника про площі земельних ділянок, що перебувають у власності або в користуванні (оренді, суборенді), завірені підписом керівника та печаткою Продавця та форму 4-сг затверджену Наказом Держстату України від 17.07.2012 р. за № 301 про Посівні площі сільськогосподарських культур, якщо культури, поставка яких є предметом даного договору, підлягають поставці до 02.12 поточного року, що завірені підписом керівника та печаткою Продавця - для виробників с/г продукції.

Сторонами договір підписано та скріплено печатками сторін відповідно до вимог п.8.3 договору.

17.11.2016 року сторони уклали додаткову угоду відповідно до якої внесли зміни до розділу 2 договору поставки №11/11-2016/ЗП від 11.11.2016 року.

2.1. Покупець сплачує 100% вартості Товару на розрахунковий рахунок Постачальника, зазначений у Договорі, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати надання Покупцю документів вказаних в п. 1.8. Договору.

2.2. Сторонами визначено, що мінімальна партія до оплати становить не менше 500 тонн.

2.3. Датою проведення оплати вважається дата зарахування банком грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

2.4. Валюта платежу за Договором - національна валюта України.

2.5. Сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання Покупця по оплаті товару в іноземній валюті доларах США.

2.6. Ціна Товару визначається в національній валюті гривні, еквівалентно до курсу Долару США, що складеться на міжбанківському валютному ринку України на момент закриття в день, що передує дню підписання Договору. При визначенні ціни в національній валюті зазначається курс долару США, на підставі якого визначається ціна в національній валюті.

2.7. У випадку зміни розміру грошових зобов'язань Покупця в зв'язку зі зміною курсу Долару США до гривні, що складається на міжбанківському валютному ринку, ціна Товару та сума Договору в національній валюті коригується на відповідні суми.

2.8. Сума коштів в національній валюті, що підлягає сплаті Покупцем постачальнику при оплаті Товару, визначається на підставі курсу купівлі Долару США на час закриття торгів (графа „закриття/АSК), що складається на міжбанківському валютному ринку України на попередній банківській день до дати перерахування коштів від Покупця на

рахунок Постачальника. У випадку виникнення необхідності у Постачальника визначити розмір грошового зобов'язання Покупця при нездійсненні ним оплати, в тому числі при підготовці вимоги, претензії, позову, розмір грошового зобов'язання Покупця в національній валюті визначається на підставі курсу купівлі Долару США на час закриття торгів (графа „закриття/АSК), що складається на міжбанківському валютному ринку України на попередній банківській день до дати визначення зобов'язання (підготовки вимоги, претензії, позову, тощо).

2.9. Сторони домовились, що курс купівлі Долару США на час закриття торгів (графа „закриття/АSК), що складається на міжбанківському валютному ринку України підтверджується даними веб-сайту http://minfin.com.ua а в разі неможливості вільного використання ресурсу (в наступній черговості): даними сайту http://finmonitor.com.ua, даними

будь-якої банківської установи на вибір Постачальника.

Інші умови договору поставки підлягають обовязковому виконанню сторонами.

21.11.2016 року додатковою угодою №1 до договору поставки №11/11-2016/ЗП від 11.11.2016 року сторони внесли наступні зміни:

пункт 1.7 виклали в редакції: „Постачальник зобовязується передати товар покупцеві не пізніше 27.11.2016 року

пункт 2.1. виклали в редакції: „Покупець зобовязується оплатити товар у термін до 08.12.2016 р.

22 листопада 2016 року сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору поставки №11/11-2016/ЗП від 11.11.2016 року сторони внесли наступні зміни:

Підпункт 1.1. викласти в такій редакції:

Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця кукурудзу 3-го класу, урожаю 2016 року, в загальній кількості 2 889,380 тон +/-5%, в подальшому по тексту іменується "Товар", а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити Товар.

Підпункт 1.2. викласти в такій редакції:

„Ціна однієї тонни Товару становить 4050,00 (чотири тисячі п'ятдесят грн. 00 коп.) гривень, в тому числі ПДВ.

Підпункт 1.3. викласти в такій редакції:

„Загальна вартість Товару складає 11 701 989,00 (одинадцять мільйонів сімсот одна тисяча дев'ятсот вісімдесят4 дев'ять грн. 00 коп.) гривень +/-5%, в тому числі ПДВ.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу товар, відповідно до видаткових накладних: видаткова накладна №71 від 12.11.2016 року, видаткова накладна №75 від 15.11.2016 року, видаткова накладна №77 від 16.11.2016 року, видаткова накладна №79 від 17.11.2016 року, видаткова накладна №81 від 18.11.2016 року, видаткова накладна №83 від 19.11.2016 року, видаткова накладна №85 від 20.11.2016 року, видаткова накладна №87від21.11.2016 року, видаткова накладна №90 від 22.11.2016 року, видаткова накладна №92 від 25.11.2016 року.

Відповідачем на підстав і платіжних доручень здійснював оплату товару: платіжне доручення №21 від 08 грудня 2016 року на суму 3 760 887,78 грн., платіжне доручення №25 від 09 грудня 2016 року на суму 239 112,22 грн., платіжне доручення №33 від 12 грудня 2016 року на суму 4 701 989,00 грн., платіжне доручення № 129 від 15 грудня 2016 року (на суму 1 300 000,22 грн., платіжне доручення №47 від 21 грудня 2016 року на суму 200 000,00 грн., платіжне доручення №66 від 26 грудня 2016 року на суму 500 000,00 грн., платіжне доручення №78 від 29 грудня 2016 року на суму 300 000,00 грн., платіжне доручення №12 від 10 січня 2016 року на суму 700 000,00 грн.

Позивач в позовні заяві стверджує, відповідач здійснив оплату заборгованості із порушенням термінів зазначених в п.2 додаткової угоди із посиланням на ст. 625 ЦК України, внаслідок чого позивач звернувся із позовом (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) про стягнення з 57 673, 98 грн. пені, 6 196, 30 грн. три відсотки річних та 250 248,37 грн. курсової різниці.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається із матеріалів справи сторони уклали договір поставки № 11/11-2016/ЗП, умови якого змінювали на підстави додаткової угоди від 17 листопада 2016 року та додаткової угоди №1 від 21 листопада 2016 року.

Відповідно до ч.2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі, боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі, кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як передбачено приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як передбачено ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно умов договору поставки (п. 1.7) №11/11-2016/ЗП від 11 листопада 2016 року, п. 1 додаткової угоди №1, п. 1 додаткової угоди №2 позивач поставив товар відповідно до видаткових накладних: видаткова накладна № 71 від 12.11.2016 року, видаткова накладна № 75 від 15.11.2016 року, видаткова накладна № 77 від 16.11.2016 року, видаткова накладна № 79 від 17.11.2016 року, видаткова накладна № 81 від 18.11.2016 року, видаткова накладна № 83 від 19.11.2016 року, видаткова накладна № 85 від 20.11.2016 року, видаткова накладна №87від21.11.2016 року, видаткова накладна № 90 від 22.11.2016 року, видаткова накладна № 92 від 25.11.2016 року.

Відповідач прийняв товар та оплатив його відповідно до платіжних доручень: платіжне доручення № 21 від 08 грудня 2016 року на суму 3 760 887,78 грн., платіжне доручення № 25 від 09 грудня 2016 року на суму 239 112,22 грн., платіжне доручення № 33 від 12 грудня 2016 року на суму 4 701 989,00 грн., платіжне доручення № 129 від 15 грудня 2016 року (на суму 1 300 000,22 грн., платіжне доручення № 47 від 21 грудня 2016 року на суму 200 000,00 грн., платіжне доручення № 66 від 26 грудня 2016 року на суму 500 000,00 грн., платіжне доручення № 78 від 29 грудня 2016 року на суму 300 000,00 грн., платіжне доручення № 12 від 10 січня 2016 року на суму 700 000,00 грн.

Сторони погодили в договорі та додатковими угодами погодили граничний строк оплати товар, зокрема пунктом 2.1 визначили, що покупець зобовязаний оплатити товар у термін до 08.12.2016 року.

Позивач звернувся про стягнення 57 673, 98 грн. пені внаслідок порушення строків оплати товару.

Відповідно до п. 4.3 покупець за даним договором несе наступну відповідальність: - за порушення терміну оплати Товару сплачує за вимогою Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової станки НБУ, яка діятиме у відповідний період, від суми боргу за кожний день прострочки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом неустойки є грошова сума, рухоме і нерухоме майно, а частина 2 - якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Стаття 230 Господарського кодексу України передбачає, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано

Перевіривши правильність нарахування пені заявлено до стягнення позивачем ,суд прийшов до висновку, що правомірним є нарахування пені в сумі 57690,12 грн. в зазначений період, враховуючи що позивачем зазначена менша сума в розмірі 57673,98 грн., задоволенню підлягає сума зазначена позивачем.

Доводи відповідача, щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені із посиланням на п.4.7 договору судом до уваги не приймається, оскільки сторонами погоджено кінцевий термін сплати заборгованості відповідно до п. 2 додаткової угоди №1 від 21 листопада 2016 року.

Позивачем заявлено 6196,30 грн. три відсотки річних.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перерахунку 3% річних, суд прийшов до висновку, що правильним є нарахування річних в розмірі 6181,30 грн. 3% річних грн. та підлягає стягненню з відповідача.

В частині 15,21 грн. 3%річних належить відмовити.

Позивачем заявлено до стягнення 250 248,37 грн. курсової різниці.

Додатковою угодою від 17 листопада 2016 року до договору поставки сторони погодили, що ціна Товару визначається в національній валюті гривні, еквівалентно до курсу Долару США, що складеться на міжбанківському валютному ринку України на момент закриття в день, що передує дню підписання Договору. При визначенні ціни в національній валюті зазначається курс долару США, на підставі якого визначається ціна в національній валюті.

У випадку зміни розміру грошових зобов'язань Покупця в зв'язку зі зміною курсу Долару США до гривні, що складається на міжбанківському валютному ринку, ціна Товару та сума Договору в національній валюті коригується на відповідні суми.

Сума коштів в національній валюті, що підлягає сплаті Покупцем постачальнику при оплаті Товару, визначається на підставі курсу купівлі Долару США на час закриття торгів (графа „закриття/АSК), що складається на міжбанківському валютному ринку України на попередній банківській день до дати перерахування коштів від Покупця на.

рахунок Постачальника. У випадку виникнення необхідності у Постачальника визначити розмір грошового зобов'язання Покупця при нездійсненні ним оплати, в тому числі при підготовці вимоги, претензії, позову, розмір грошового зобов'язання Покупця в національній валюті визначається на підставі курсу купівлі Долару США на час закриття торгів (графа „закриття/АSК), що складається на міжбанківському валютному ринку України на попередній банківській день до дати визначення зобов'язання (підготовки вимоги, претензії, позову, тощо).

Сторони домовились, що курс купівлі Долару США на час закриття торгів (графа „закриття/АSК), що складається на міжбанківському валютному ринку України підтверджується даними веб-сайту http://minfin.com.ua а в разі неможливості вільного використання ресурсу (в наступній черговості): даними сайту http://finmonitor.com.ua, даними

будь-якої банківської установи на вибір Постачальника.

Статтею 192 Цивільного кодексу України встановлено, що законним платіжним засобом, обовязковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Положеннями ч. 2 ст. 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. (ч.2 ст. 533 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, судом враховано, що положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Відповідно до ст.632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін; зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках та на умовах, встановлених договором або законом.

Тобто, сторонам надано право визначати зокрема, у договорі, грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, що дає можливість учасникам цивільного обороту уникнути впливу інфляційних процесів на суму їхніх грошових зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, за отриманий товар відповідач оплату проводив, але з порушенням граничного строку визначеною в п.2.1 додаткової угоди №1 від 21 листопада 2016 року.

Суд погоджується із доводами позивача зазначених в уточненому розрахунку курсової різниці (відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог) наданим відповідно до заперечень відповідача, де зазначено, що з врахуванням дати укладення Договору (11 листопада 2016 року) та дати сплати грошових коштів (08 грудня 2016 року, 09 грудня 2016 року, 12 грудня 2016 року, 15 грудня 2016 року, 21 грудня 2016 року, 26 грудня 2016 року, 29 грудня 2016 року, 10 січня 2017 року) для визначення розміру курсової різниці необхідно мати інформацію про курс долару США на такі дати: 10 листопада 2016 року, 07 грудня 2016 року, 08 грудня 2016 року, 09 грудня 2016 року, 14 грудня 2016 року, 20 грудня 2016 року, 23 грудня 2016 року; 28 грудня 2016 року, 09 січня 2017 року.

Курс гривні по відношенню до долара США (кількість гривень за один долар США) відповідно до даних веб-сайту http://minfin.com.ua на час закриття торгів у зазначені вище дати дорівнював наступним показникам (копія показників курсу наявна в матеріалах справа):

10 листопада 2016 року - 25,5550;

7 грудня 2016 року-25,9500; . : ,

8 грудня 2016 року - 25,7400;

9 грудня 2016 року - 25,9500;

14 грудня 2016 року - 26,3100;

20 грудня 2016 року-26,4500;

23 грудня 2016 року - 26,2500;

28 грудня 2016 року - 26,9500;

10 січня 2017 року - 27,1000.

Перевіривши правильність нарахування курсової різниці, суд вважає, що вимога позивача про стягнення 250 248,37 грн. курсової різниці є правомірною та підлягає задоволенню.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покласти на відповідача пропорційно до задоволення позовних вимог

Питання щодо повернення частини суми судового збору вирішується на підставі п.1 ч.1. ст..7 Закону України „Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 83, 84, 85,116 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс Агро", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНИЙ ПРОСТІР ПОДІЛЛЯ", м. Шепетівка, Хмельницька обл. про стягнення 465 846,96 грн. задоволити частково.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕЛЕНИЙ ПРОСТІР ПОДІЛЛЯ", Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Тітова, буд.1а, (код 40164763) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Акріс Агро" м. Київ, вул. Євгена Коновальця, б. 36-Б, літ. А2 (код 39187824) 57673,98 грн. (пятдесят сім тисяч шістсот сімдесят три гривні девяносто вісім копійок) пені, 6181,30 грн. (шість тисяч сто вісімдесят одна гривня тридцять копійок) 3% річних, 250248,37 грн. (двісті пятдесят тисяч двісті сорок вісім гривень тридцять сім копійок ) курсової різниці та судовий збір в розмірі 4711,56 грн. (чотири тисячі сімсот одинадцять гривень пятдесят шість копійок).

Видати наказ.

В частині стягнення 15,21 грн. 3% річних відмовити.

Повний текст рішення складено 03 травня 2017 р.

Суддя В.О. Шпак

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, 01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, 36 - Б літ. А2

02090, АДРЕСА_1

3 - відповідачу. 30400, Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Тітова, 1А