ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2017 р.Справа № 922/699/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Зміївській С.С.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"
до 1-ого відповідача Приватне АТ "Термолайф", м. Харків , 3- тя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" м.Дніпро 2-ого відповідача Приватне АТ "Харківський коксовий завод" м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.б/н від 22.11.16); ОСОБА_2 (дов №228 від 10.05.2017 року)

1-го відповідача - не з'явився

2-го відповідача - не з'явився

3-ої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариство «Термолайф» (надалі 1-ийвідповідач) та Приватного акціонерного товариство «Харківський коксовий завод» (надалі 2-ий Відповідач) 3 288 324,16 (три мільйони двісті вісімдесят вісім тисяч триста двадцять чотири) долари США 16 центів, що в гривневому еквіваленті станом на 27 лютого 2017рокустановило 88 707 476,70 грн.

Також позивач просить суд стягнути з відповідачів суму судового збору в розмірі 240000,00 грн. за подання позову.

Позов обґрунтований неналежним виконанням 1-м відповідачем своїх зобов'язань по Договору про відкриття кредитної лінії № 30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012та 2-м відповідачем умов Договору поруки від 04.04.2012. В якості правових підстав позову позивач посилається на положення ст.ст. 526, 527, 530, 553,554, 610 Цивільного Кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 02.03.2017року порушено провадження у справі №922/699/17, розгляд справи призначено на 23.03.2017року.

Ухвалою господарського суду від 02.03.2017року заяву Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено, накладено арешти та заборону державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за заявами усіх без виключення фізичних та юридичних осіб щодо об'єктів нерухомого майна які знаходяться за адресою: Харківська обл., м. Харків, Карачівське шосе, 44 та передані Публічному акціонерному товариству«Сбербанк»в іпотеку Приватним акціонерним товариством«Термолайф»та Приватним акціонерним товариством «Харківський коксовий завод»

Представник позивача в судове засідання 23.03.2017року не зявився, у наданому клопотанні просив суд відкласти розгляд справи, у звязку зі находженням в іншому судовому засіданні.

Представник 1-го відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Надав до суду клопотання (вх. №9861 від 23.03.2017 р.) про зупинення провадження у справі №910/27847/15 до вирішення пов'язаних із нею справ, а саме: справи №904/43/16 та справи №922/5740/15. Також надав клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів: ТОВ «МЕНЕДЖМЕНТ ЛОГІСТИК КОМПАНІ», ТОВ «АРОМАСЕРВІС», АТОВ «CARBO TRADING LIMITED».

Ухвалою господарського суду від 23.03.2017року клопотання позивача задоволено, розгляд справи відкладено до 06.04.2017року.

Представники позивача, 1-го відповідача та 2-го відповідача в судове засідання 06.04.2017року не з'явились. 06.04.2017року до суду від позивача надійшли заперечення (вх.№ 11472) на клопотання про зупинення провадження по справі та залучення третіх осіб, в яких він просив суд відмовити у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариство «Термолайф» про зупинення провадження по справі.

Ухвалою від 06.04.2017 в задоволенні клопотання ПАТ «Термолайф» від 23.03.2017року (вх.№ 9863) про залучення до участі у справі третіх осіб відмовлено. В задоволенні клопотання ПАТ «Термолайф» про зупинення провадження у справі від 23.03.2017 (вх. №9861) відмовлено. Розгляд справи відкладено до 13.04.2017року, у звязку із неявкою в судове засідання представників сторін.

Ухвалою господарського суду від 13.04.2017 року клопотання ПАТ «Харківський коксовий завод» про скасування заходів забезпечення позову від 13.04.2017 (вх. № 12509) та заяву ТОВ «Коксотрейд» від 13.04.2017 (вх. № 12510) про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1-го відповідача ПРАТ «Термолайф» визначено розглянути у наступному судовому засіданні. Розгляд справи відкладено на «26»квітня 2017р. о 10:00.

25.04.2017 року від Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» м.Київ (позивача ) надійшли наступні документи :

- клопотання про долучення до матеріалів справи документів по справі(вх.№13977 від 26.04.2017 року), вказані документи долучені до матеріалів справи,

- клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та продовження строку розгляду справи (вх.№13782 від 25.04.2017року),

- заперечення на заяву ТОВ «Коксотрейд» від 13.04.2017 (вх. № 12510) про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1-го відповідача ПРАТ «Термолайф» .

- заперечення на клопотання ПАТ «Термолайф» про скасування заходів забезпечення позову (вх.№13786 від 25.04.2017 року).

Представник позивача в судове засідання 26.04.2017 року з'явився позовні вимоги підтримав у повному обсязі, заперечував проти клопотань першого відповідача про скасування заходів забезпечення позову від 13.04.2017 (вх. № 12509) та заяви ТОВ «Коксотрейд» від 13.04.2017 (вх. № 12510) про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1-го відповідача ОСОБА_3 «Термолайф» .

Представники першого відповідача в судовому засіданні 26.04.2017 року заперечували проти заявлених позовних вимог, підтримували раніше подані клопотання щодо клопотання позивача про відкладення розгляду справи та продовження строку просили залишити на розсуд суду .

Представник другого відповідача в судове засідання 26.04.2017 року не з'явився про причину неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 26.04.2017 задоволено заяву ТОВ «Коксотрейд» від 13.04.2017 (вх. № 12510) про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні 1-го відповідача ПРАТ «Термолайф». Допущено Товариство з обмеженою відповідальністю «Коксотрейд» (49000,м.Дніпро, площа ОСОБА_4, буд.1,оф.330, ) до участі у справі №922/699/17 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні першого відповідача -ПАТ «Термолайф» на підставі ст. 27 ГПК України. У задоволенні клопотання ПАТ «Харківський коксовий завод» про скасування заходів забезпечення позову від 13.04.2017 (вх. № 12509) відмовлено. Клопотання позивача про продовження строку розгляду справи задоволено, продовжено строк розгляду спору на підставі ч.3ст.69 ГПК України, до 13.05.2017року включно та задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на «11» травня 2017 р. о 12:30.

В судовому засіданні 11.05.2017року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, через канцелярію господарського суду надав (вх. №14932від 11.05.2017 року) про долучення до матеріалів справи документів, в підтвердження заявлених позовних вимог. Вказані документи долучені до матеріалів справи на підставіст.22 ГПК України.

Представник першого та другого відповідачів в призначене судове засідання 11.05.2017року своїх повноважних представників не направили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами, без участі відповідача, в порядку ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши всебічно та повно надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд установив наступне.

04.09.2012 року між позивачем (Банк) та першим відповідачем(Позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО з наступними змінами та доповненнями (надалі - Кредитний договір), за умовами якого Позичальнику було відкрито Кредитну лінію та надано кредит у сумі 30 980 000,00 дол. США (надалі - Кредит). Позичальник зобовязався своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування Кредитом, виконати інші умови Кредитного договору та повернути Банку Кредит у терміни, встановлені Кредитним договором та/або додатковими угодами до нього.

Відповідно 6.1. Кредитного договору чітко визначає, що Позичальник зобовязується сплачувати Банку за користування Кредитом проценти у розмірі, передбаченому Кредитним договором. Проценти за Кредитом нараховуються на загальну суму заборгованості за Кредитноюлінією в валюті заборгованості.

Пунктом 6.2. Кредитного договору встановлено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно протягом дії Кредитного договору із розрахунку 360 днів у році.

Згідно з п. 6.3. Кредитного договору проценти, нараховані відповідно до пунктів 6.1.-6.2. Кредитного договору, Позичальник зобовязаний сплачувати щомісяця не пізніше 3 (трьох) робочих днів (у вересні 2014 року не пізніше 20 (двадцяти) робочих днів; у жовтні 2014 року не пізніше 21 (двадцять один) робочих днів; у період з листопада 2014 року по червень 2015 року не пізніше 10 (десяти) робочих днів), наступних за днем закінчення Періоду. Умовами Кредитного договору передбачено, що процентна ставка, яка застосовується змінювана процентна ставка (п. 1.3.). В п. 1.3.1. зазначено, що розмір змінюваної процентної ставки за користування Кредитом в іноземній валюті (долар США) визначається як сума погодженого сторонами індексу (надалі «Базова процентна ставка») і маржі Банку та розраховується за наступною формулою: R= LIBOR 6M+M, наведені визначення розуміються в такому значені: «R» - розмір змінюваної процентної ставки за користування Кредитом у відсотках річних; «LIBOR 6M» - Базова процентна ставка; «М» - маржа Банку.

Пунктом 6.6. Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із своїх зобовязань, передбачених цим Договором, змінювана процентна ставка за користуванням Кредитом збільшується шляхом збільшення розміру змінюваної процентної ставки на 2 (два) процентних пункти, після чого розмір змінюваної процентної ставки буде розраховуватися за формулою R= (LIBOR 6M+M)+ 2% (два проценти) річних.

Позичальник погоджує зазначену в цьому пункті Договору зміну розміру змінюваної процентної ставки, що не потребує укладення Сторонами додаткової угоди до цього Договору.

Відповідно до п. 1.3.8. Сторони погоджують, що зміна розміру змінювальної процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку, зазначеному в цьому пункті Договору, відбувається автоматично і не потребує між Сторонами будь-якої додаткової угоди/договору про внесення змін до цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 24 лютого 2017 року за ПРАТ «Термолайф» обліковується загальна заборгованість за Кредитним договором в сумі 37 500 606,25 дол. США (тридцять сім мільйонів пятсот тисяч шістсот шість доларів США 25 центів) та 439 342 185,73 гривень, яка складається з:

- заборгованості за Кредитом - 28 500 000,00 дол. США (з них прострочена 28 500 000,00 дол. США);

- процентів за користування Кредитом 9 000 606,25 дол. США (з них прострочених 8 775 614,58 дол. США);

- пені за прострочення повернення заборгованості за Кредитом 349 878 062,08 гривень;

- пені за прострочення сплати процентів за користування Кредитом 89 464 123,65 гривень.

Заборгованість по сплаті процентів за період з 04.04.2016 р. по 03.11.2016 р. (214 днів) та з 04.12.2016 р. по 23.02.2017 р. (82 дні) становить 3 288 324,16 дол. США.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 10561 Цивільного кодексу України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частиною 1статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, згідно вимог статті 530 ЦК України, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Також з метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника за Кредитним договором, 04 вересня 2012 року між Банком та Приватним акціонерним товариством «Харківський коксовий завод» (Поручитель) було укладено Договір поруки (надалі - Договір поруки).

За Договором поруки Поручитель поручився перед Банком за виконання Позичальником свого обовязку згідно з Кредитним договором. За умовами п. 4.1. Договору поруки Позичальник та Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники.

Поручитель та Позичальник залишаються зобовязаними перед Банком до того моменту, поки всі зобовязання за Кредитним договором не будуть виконані повністю.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя).

Згідно положень ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Поручитель відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банку вимагати виконання зобов'язань, вказаних у договорі, повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому.

Поручитель відповідає перед банком за виконання зобов'язань у повному об'ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Як встановлено судом, позивачем були виконані всі зобовязання перед першим відповідачем щодо надання кредитних коштів згідно умов Кредитного договору.

Однак, першим відповідачем зобов'язання з погашення кредитної заборгованості та заборгованості по нарахованим процентам у встановлені Кредитним договором строки не виконуються, що призвело до утворення простроченої заборгованості. Зокрема, відповідно до наданого позивачем та не спростованого відповідачами розрахунку, прострочена заборгованість перед Банком за Кредитним договором становить в сумі 37 500 606,25 дол. США (тридцять сім мільйонів пятсот тисяч шістсот шість доларів США 25 центів) та 439 342 185,73 гривень, яка складається з:

- заборгованості за Кредитом - 28 500 000,00 дол. США (з них прострочена 28 500 000,00 дол. США);

- процентів за користування Кредитом 9 000 606,25 дол. США (з них прострочених 8 775 614,58 дол. США), в тому числі, заявлена в позові заборгованість по сплаті процентів за період з 04.04.2016 р. по 03.11.2016 р. (214 днів) та з 04.12.2016 р. по 23.02.2017 р. (82 дні) становить 3 288 324,16 дол. США

- пені за прострочення повернення заборгованості за Кредитом 349 878 062,08 гривень;

- пені за прострочення сплати процентів за користування Кредитом 89 464 123,65 гривень.

До стягнення у даній справі позивачем заявлено заборгованість по сплаті процентів в сумі 3 288 324,16 дол. США (три мільйони двісті вісімдесят вісім тисяч триста двадцять чотири) долари США 16 центів), що нараховані за період з 04.04.2016 р. по 03.11.2016 р. (214 днів) та за період з 04.12.2016 р. по 23.02.2017 р. (82 дні).

Другий відповідач свої зобовязання за договором поруки також не виконав та заявлену до стягнення суму не погасив, що й зумовило звернення позивача з даним позовом.

Щодо доводів представника другого відповідача про наявність підстав для відмови в позові до поручителя з посиланням на внесення сторонами кредитних договорів змін до кредитних договорів внаслідок яких мало місце збільшення обсягу відповідальності без згоди поручителя судом встановлено наступне.

У відповідності до абз.5 пп.2.1.1.3 договору поруки, сторони погодили, що зміна розміру змінюваної процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку, зазначеному в п. 1.3, п. 6.6 основного договору відбувається автоматично і не потребує укладання між сторонами будь-якої додаткової угоди/договору про внесення змін до цього договору, та така зміна є погодженою поручителем.

При цьому умовами кредитного договору (пп.1.3.3.) встановлені та визначені, як «Максимальний розмір збільшення змінюваної процентної ставки», так і «Максимальний розмір змінюваної процентної ставки» (20% річних), а поручителем в свою чергу підписанням договору поруки надано згоду на можливе зміну процентної ставки до максимального розміру змінюваної процентної ставки, який складає 20% (абз. 6 пп.2.1.1.3. договору поруки).

Тобто, при укладенні договору поруки поручителем надано згоду на забезпечення виконання зобовязань на умовах змінюваної процентної ставки, що відбувається автоматично без укладення будь-яких додаткових договорів у разі її зміни, а також з встановленням умовами договору поруки максимально можливого розміру такої ставки.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що мало місце внесення змін до кредитних договорів в частині перегляду в сторону збільшення максимального розміру змінюваної процентної ставки. Наведений висновок також підтверджується розрахунками заборгованості з яких вбачається, що розмір процентної ставки за кредитним договором не перевищував максимального розміру змінюваної процентної ставки.

Щодо доводів представника другого відповідача про відсутність згоди поручителя на відтермінування строків сплати окремих траншів з огляду на невідповідність таких посилань умовам договору поруки.

Так, умовами кредитного договору (пп.1.4) встановлено строки повернення кредиту за кредитною лінією - 01.09.2017р., поручителем при укладенні договору поруки (абз. 2 пп.2.1.1.3. договору) погоджено зазначені строки дії кредитної лінії. Матеріали справи не містять, а сторонами або третьою особою не надано суду жодної додаткової угоди до кредитних договорів, якими змінювались зазначені строки дії кредитної лінії.

Щодо доводів про відтермінуваня строку сплати окремих траншів, судом встановлено, що, положеннями пункту 6.2. Договору поруки сторони погодили, що поручитель дає згоду на пролонгацію Основного/их договору/ів, яка може бути здійснена Кредитором та Боржником/ами. При цьому дія цього Договору автоматично продовжується на строк такої пролонгації.

Водночас відповідно до статті 1 («Тлумачення термінів») Договору поруки пролонгація Основного/их договору/ів - перенесення на пізніший (у порівнянні з передбаченим Основним/ими договором/ами) термін строку виконання Боржником/ами зобовязань, зазначених в Основному/их договорі/ах.

Відтак, зміна розміру та/або строків повернення позичальниками чергових траншів (платежів) за кредитними лініями, в межах визначеного сторонами кінцевого строку кредитної лінії та в межах ліміту кредитної лінії, а також при наявності згоди поручителя (п.6.2. Договору поруки) на можливе перенесення строку виконання зобовязань не призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Також суд враховує, що не є збільшенням основного зобовязання надання чергового траншу в межах ліміту кредитної лінії, а будь-яких доказів перевищення лімітів кредитних ліній матеріали справи не містять.

Окрім того, суд вважає необгрунтованими посилання представника 2-го відповідача як на підставу збільшення обсягу відповідальності поручителя на встановлення окремими додатковими угодами комісії за управління коштами кредитної заборгованості в частині внесення змін до кредитних договорів. Так, у відповідності до правових позицій Верховного Суду України у справах № 6-160цс13 та №6-701 цс15 відповідні комісії не можуть бути підставою для припинення поруки на підставі ч.1 статті 559 ЦК України, з огляду на те, що така комісія сплачена боржником в день підписання додаткової угоди, не є борговою сумою та не збільшують обсягу відповідальності поручителя.

При цьому відсутність заборгованості по комісії за внесення змін до кредитних договорів підтверджується наявними у справі розрахунками заборгованості та виписками по особовим рахунками.

З урахуванням наведеного на підставі досліджених судом умов договору поруки та умов кредитного договору судом констатовано відсутність підстав вважати припиненою поруку Приватного акціонерного товариство «Харківський коксовий завод" на підставі положень частини 1 статті 559 ЦК України та положень частини 4 статті 559 ЦК України.

Таким чином, наведені законодавчі приписи та установлені фактичні обставини щодо невиконання відповідачами взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплати процентів за його користування у розмірі та у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача3 288 324,16 дол. США (три мільйони двісті вісімдесят вісім тисяч триста двадцять чотири) долари США 16 центів), що складає частину заборгованості по процентах за Договором про відкриття кредитної лінії № 30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012року.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України, Декрет.

Отже, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті, за наявності у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій.

З огляду на те, що виконання договірних зобовязань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті й проценти за кредитним договором (статті 1054) можуть стягуватися в іноземній валюті, оскільки такі проценти є платою за користування грошима.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові на позивача; при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.6, 8,19,124, 129 Конституції України,ст.ст.11,16, 204,525,526, 546,548, 610, 611, 612, 629,1046,1049,1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 20,173,174,179,193, 232, 343, 345 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 4, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 65, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Термолайф»(61071, м. Харків, шосе Карачівське, б. 44, ідентифікаційний код юридичної особи: 34015182) та Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» (61010, м. Харків, Набережна Червоношкільна, б. 24, ідентифікаційний код юридичної особи: 24481702) на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (01601, Україна, м. Київ, вул. Володимирська, 46; р/р 3739604 в ПАТ «Сбербанк» МФО 320627; ідентифікаційний код 25959784) частину заборгованості по процентах за Договором про відкриття кредитної лінії № 30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 року в розмірі 3 288 324,16 (три мільйони двісті вісімдесят вісім тисяч триста двадцять чотири) долари США 16 центів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Термолайф» (61071, м. Харків, шосе Карачівське, б. 44, ідентифікаційний код юридичної особи: 34015182) на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (01601, Україна, м. Київ, вул. Володимирська, 46; р/р 3739604 в ПАТ «Сбербанк» МФО 320627; ідентифікаційний код 25959784) 120 000,00 грн. (сто двадцять тисяч гривень 00 копійок) судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» (61010, м. Харків, Набережна Червоношкільна, б. 24, ідентифікаційний код юридичної особи: 24481702) на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» (01601, Україна, м. Київ, вул. Володимирська, 46; р/р 3739604 в ПАТ «Сбербанк» МФО 320627; ідентифікаційний код 25959784) 120 000,00 грн.(сто двадцять тисяч гривень 00 копійок) судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_5