РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017Справа №910/2893/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерно - комерційний банк «Львів»
до За участюТовариства з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача Приватного підприємства «ТДС «Нептун»
прозвернення стягнення на рухоме майно

Представники:

від Позивача: Кравчук Р.С. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

від Третьої особи: Сопільняк Д.В. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство Акціонерно - комерційний банк «Львів» (надалі також - «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (надалі також - «Відповідач») про звернення стягнення на рухоме майно.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 12.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (Позичальник) було укладено кредитний договір № 26, умовами якого передбачено, що банк зобов'язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти та комісії за користування ним. В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 12.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (Заставодавець) було укладено Договір застави майна, умовами якого передбачено, що заставою за даним договором забезпечуються вимоги заставодержателя, що випливають з умов кредитного договору № 26 від 12.04.2012 та додатків до нього, якщо такі є чи будуть укладені в майбутньому укладеного між заставодержателем та заставодавцем, відповідно до якого заставодержатель надав заставодавцю кредит у сумі 1 257 520, 50 грн., який заставодавець зобов'язується повернути в строк до 10.04.2015, зі сплатою 21, 0 % річних, щомісяця сплачувати суму відсотків за користування кредитом у розмірі та в терміни згідно умов кредитного договору, а також оплатити комісії, неустойки та штрафні санкції, у випадках, передбачених кредитним договором. Як зазначає Позивач, станом на 26.01.2017 року загальна заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором становить 729 789 грн. 52 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 508 774 грн. 01 коп.; заборгованість по процентах - 198 113 грн. 32 коп., заборгованість по несплаченій комісії - 8 000 грн. 00 коп., пеня - 14 902 грн. 19 коп. Таким чином, просить Суд в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» за кредитним договором № 26 від 12.04.2012 в сумі 729 789 грн. 52 коп. звернути стягнення на машину для флексографічного друку «ІLМА МР 340», серійний номер 700004-1, виробник - «Graficon AG», яка є предметом застави згідно договору застави, посвідченого 12.04.2012 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 832. Спосіб реалізації предмета застави визначити - шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні звичайних цін на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2017 року порушено провадження у справі № 910/2893/17, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача - Приватне підприємство "ТДС "Нептун", судове засідання призначено на 23.03.2017 року.

21.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із тим, що на адресу Відповідача не надходила копія позовної заяви з додатками, а тому, Відповідач не мав можливості підготуватися до судового засідання.

23.03.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін. Представники відповідача та третьої особи вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 22.02.2017 року не виконали.

Суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання Відповідача про відкладення розгляду справи з вказаних в ньому підстав, оскільки в матеріалах справи містяться докази направлення позовної заяви з додатками на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "ЛЕОПРІНТ". Крім того, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 27.02.2017 року уповноваженою особою Відповідача було отримано копію ухвали про порушення провадження по справі від 22.02.2017 року і Відповідач, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, мав право ознайомитись з матеріалами справи.

В судовому засіданні представник позивача подав оригінали документів на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 22.02.2017 року, однак, вимоги ухвали суду виконав не в повному обсязі.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати письмові пояснення щодо визначення способу реалізації предмета застави шляхом визначення ціни на рівні звичайних цін на такий вид майна, оскільки у рішенні суду про звернення стягнення на майно початкова ціна предмету застави саме в грошовій формі.

2) Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості у розмірі 729 789,52 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2017 року відкладено розгляд справи на 05.04.2017 року, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

05.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява, в якій просить Суд в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "ЛЕОПРІНТ" за кредитним договором №26 від 12.04.2012 року в сумі 729 789,52 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 508 774,01 грн., заборгованість по процентах - 198 113,32 грн., заборгованість по несплаченій комісії - 8 000,00 грн., пеня - 14 902,19 грн. Звернути стягнення на машину флексографічного друку "ILMA MP 340", серійний номер 700004-1, виробник - "Graficon AG", яка є предметом застави згідно договору застави посвідченого 12.04.2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л., зареєстрованого в реєстрі за №832. Спосіб реалізації предмета застави визначити - шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною 1 395 522,00 грн.

05.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшло клопотання про витребування у Позивача доказів виконання вимог ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", а саме витяг з реєстру обтяжень рухомого майна про реєстрацію власного обтяження та докази повідомлення інших обтяжувачів цього рухомого майна.

05.04.2017 року в судове засідання з'явились представники позивача та третьої особи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду не виконав.

Суд зазначив, що заява Позивача від 05.04.2017 року фактично є заявою про зміну предмету позову.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з п. 3.12 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, Суд прийняв заяву Позивача до розгляду.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав клопотання про витребування доказів. Представник позивача на виконання клопотання подав копію витягу для долучення до матеріалів справи та зазначив, що не повідомляв інших обтяжувачів рухомого майна.

Суд зазначив, що клопотання третьої особи про витребування доказів фактично частково задоволено.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Відповідача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням Звіту про оцінку машини для флексографічного друку ILMA MP 340, що належить "ТД "ЛЕОПРІНТ";

2) Третю особу:

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням Звіту про оцінку машини для флексографічного друку ILMA MP 340, що належить "ТД "ЛЕОПРІНТ";

- належним чином засвідчену копію Договору купівлі-продажу друкарського обладнання №150713КП від 15.07.2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 року відкладено розгляд справи на 19.04.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

19.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшла копія Договору купівлі-продажу друкарського обладнання №150713КП від 15.07.2013 року на виконання вимог ухвали суду від 05.04.2017 року.

19.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог, а також, відкласти розгляд справи для надання можливості Відповідачу провести власну оцінку майна, викликати в судове засідання суб'єкта оціночної діяльності, який проводив оцінку майна та витребувати у Сихівського ВДВС Львівського МУЮ інформацію щодо розміру заборгованості, що підлягає стягненню з Поручителя на користь Позивача.

19.04.2017 року в судове засідання з'явились представники позивача та третьої особи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник третьої особи вимоги ухвали суду від 05.04.2017 року виконав не в повному обсязі.

Суд прийшов до висновку про задоволення клопотання Відповідача в частині відкладення розгляду справи для надання можливості провести власну оцінку майна, а в частині виклику в судове засідання суб'єкта оціночної діяльності - відмовити. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що може надати інформацію щодо розміру заборгованості, що підлягає стягненню з Поручителя на користь Позивача, яку Відповідач просить витребувати у Сихівського ВДВС Львівського МУЮ.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача:

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "ЛЕОПРІНТ";

- надати інформацію з посиланням на належні докази щодо розміру заборгованості, що підлягає стягненню з Поручителя на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк "Львів".

Крім того, в судовому засіданні представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2017 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 10.05.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

10.05.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Третьої особи надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

10.05.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

В судовому засіданні 10 травня 2017 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник Третьої особи надав усні пояснення по суті спору. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 27.04.2017 року уповноваженій особі підприємства Відповідача ухвали суду від 19.04.2017 року.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10 травня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

12.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 26, умовами якого передбачено, що банк зобов'язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Відповідно до п. 2.1. договору, банк видає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах:

2.2.1. розмір та валюта кредиту - 1 257 520, 50 грн.

2.1.2. призначення кредиту - придбання друкарської машини «ILMA MP 340».

2.1.3. процентна ставка - 21 % річних.

2.1.4. дата повернення кредиту - 10.04.2015.

2.1.5. порядок видачі кредиту - траншами, на поточний рахунок позичальника, з подальшим використанням за цільовим призначенням.

2.1.6. графік повернення кредиту - згідно з графіком погашення кредиту.

2.1.7.У разі невиконання вимог, передбачених п. 9.3.6 цього договору, діюча процентна ставка (п. 2.1.3. цього договору) за користування кредитними коштами збільшується на 2 (два) процентних пункти, починаючи з 1-го числа наступного місяця після аналізованого періоду на наступний період. В подальшому, при виконанні позичальником протягом наступного аналізованого періоду вимог п. 9.3.6. цього договору, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на попередньому рівні, визначеному в п. 2.1.3. цього договору, починаючи з 1-го числа наступного місяця після аналізованого періоду на наступний період. Така зміна розміру процентів додаткового погодження сторонами не потребує.

Згідно з п.3.1. договору виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується способами, що обумовлені в ньому та/або договорах, укладених з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком за цим договором.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що позичальник зобов'язується надати банку наступні види забезпечення: Майнові права на флексографічну машину "ILMA MP 340", серійний номер 700004-1, рік виготовлення 2005 по договору № 1 купівлі-продажу друкарського обладнання від 12.04.2012, укладеного ТОВ «ТД «Леопрінт» та ТОВ «Авіс», заставною вартістю 1 257 520, 50 грн.

В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором поручителями надаються наступні види забезпечення: Порука ОСОБА_4 (п. 3.3. договору).

За умовами п. 3.4. договору, позичальник зобов'язується надати в заставу майно (власне та/або поручителів), застава вартість якого становить не менше 1 257 520, 50 грн.

Згідно з п. 4.1. договору за надання кредиту позичальник сплачує банку наступні комісії, встановлені тарифами банку:

4.1.1. за розгляд кредитної заявки - 1 257, 52 грн., сплачується клієнтом самостійно в день підписання кредитного договору;

4.1.2. за видачу кредиту - 1, 75 % від суми кредиту, сплачується клієнтом самостійно в день підписання кредитного договору;

4.1.3. за управління кредитом - 400,00 грн., яка нараховується щомісячно та сплачується клієнтом самостійно або на умовах договірного списання коштів не пізніше останнього робочого дня місяця.

4.1.4. інші комісії - відповідно до діючих тарифів банку.

Відповідно до п. 5.8. договору банк у випадках, передбачених п. 2.8. договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Згідно з п. 5.9. договору позичальник зобов'язаний протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п. 5.8.) достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором.

Договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань (п. 11.1. договору).

У відповідності до п. 7.1 договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення кредиту або його частини, оплати процентів, комісій) позичальник на вимогу банку сплачує йому пеню:

- за зобов'язаннями у національній валюті - в розмір подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки;

- за зобов'язаннями в іноземній валюті - 0,05 % за кожен день прострочки від простроченої/несплаченої суми.

07.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (Позичальник) укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № 26 від 12.04.2012, відповідно до якого сторони дійшли згоди викласти п. 2.5. кредитного договору в наступній редакції: «Для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок № 1036.980.»

05.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (Позичальник) укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № 26 від 12.04.2012, згідно з яким сторони вирішили п. 3.2. кредитного договору викласти в наступній редакції: «Позичальник зобов'язується надати банку наступі види забезпечення: Машина для флексографічного друку ILMA MP 340, серійний номер 700004-1, рік виготовлення 2005, виробник «Graficon AG», країна виробник Швейцарія, заставною вартістю 2 284 485, 00 грн.»

20.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (Позичальник) укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору № 26 від 12.04.2012, відповідно до якого сторони дійшли згоди викласти п. 3.3. та п. 3.4. кредитного договору в наступній редакції: «У якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором поручителями надаються наступні види забезпечення:

1) Порука фізичної особи ОСОБА_4

2) Порука Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Леопрінт».

Позичальник зобов'язаний надати в заставу майно (власне та/або поручителя), заставна вартість якого становить не менше 2 284 485, 00 грн.»

Крім того, 31.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (Позичальник) укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору № 26 від 12.04.2012, відповідно до якого сторони вирішили підпункт 2.1.6. пункту 2.1. кредитного договору викласти в наступній редакції:

Графік повернення кредиту - згідно наступного графіку погашення:

-20 000, 00 грн. - в термін до 31.12.2013;

- по 26 000, 00 грн., щомісячно, з січня 2014 по липень 2014 включно;

- по 56 000, 00 грн., щомісячно, з серпня 2014 по листопад 2014 включно;

- по 80 000, 00 грн., щомісячно, з грудня 2014 по лютий 2015 включно;

- 81 520, 50 грн. - в термін до 10.04.2015.

Пункт 3.3. кредитного договору виклали в наступній редакції:

У якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором поручителями надаються наступні види забезпечення:

1. Лабораторія підбору фарб, 1 шт., заставною вартістю 10 685, 00 грн., що належать ТзОВ «Компанія «Леопрінт»;

2. Машина перемотувальна «Леско», 2 шт., заставною вартістю 119 846, 00 грн., що належить ТзОВ «Компанія «Леопрінт»;

3. Пристрій для монтажу трафаретних форм, 1 шт., заставною вартістю 28 167, 00 грн., що належить ТОВ «Компанія «Леопрінт»;

4. Автомобіль Volkswagen-VW, Crafter 2006 р.в., 1 шт., заставною вартістю 90 000, 00 грн., що належить ТзОВ «Компанія «Леопрінт»;

5. УФ лампи, 7 шт., заставною вартістю 57 147, 00 грн., що належить ТзОВ «Компанія «Леопрінт»;

6. Кондиціонер ПЦР18 (09*2), 3 шт., заставною вартістю 25 261, 00 грн., що належить ТзОВ «Компанія «Леопрінт»;

7. Порука фізичної особи ОСОБА_4, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, Паспорт: НОМЕР_2, виданий 11.01.1999, Галицьким РВ ЛМУУМВС України у Львівській обл.;

8. Порука Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Леопрінт».

Укласти нотаріальний договір (договори) застави майна зазначеного в підпунктах з 1 по 6 включно п. 3.3. кредитного договору № 26 від 12.04.2012 не пізніше 03.01.2014. Вразі не укладення договору (договорів) застави зазначеного вище майна в термін не пізніше 03.01.2014 банк має право в односторонньому порядку припинити дію даного додаткового договору, про що повідомляє позичальник в письмовій формі.

Пункт 3.4. кредитного договору викласти в наступній редакції: Позичальник зобов'язаний надати в заставу майно (власне та/або поручителів), заставна вартість якого становить не менше 2 615 861, 00 грн.

12.04.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІС» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (Покупець) було укладено Договір № 1 купівлі - продажу друкарського обладнання, умовами якого передбачено, що продавець зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти у власність та оплатити друкарське обладнання, специфікація якого наведена в Додатку № 1 та Додатку № 2 до даного договору, що є невід'ємною частиною даного договору і сплатити за нього продавцю грошову суму, встановлену даним договором.

Відповідно до специфікації на обладнання, що є додатком № 1 до договору купівлі - продажу обладнання № 1 від 12.04.2012, у власність покупцю передається обладнання: Друкарська флексографічна машина типу, модель - ІLMА МР340.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору купівлі - продажу обладнання № 1 від 12.04.2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АВІС» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» в свою чергу прийняло друкарське обладнання, а саме флексографічну машину ІLMА МР-340, вартість переданого обладнання складає 1 257 520, 50 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі обладнання № 1 від 12.04.2012 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 12.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (Заставодавець) було укладено Договір застави майна, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л. за реєстровим № 832, умовами якого передбачено, що заставою за даним договором забезпечуються вимоги заставодержателя, що випливають з умов кредитного договору № 26 від 12.04.2012 та додатків до нього, якщо такі є чи будуть укладені в майбутньому укладеного між заставодержателем та заставодавцем, відповідно до якого заставодержатель надав заставодавцю кредит у сумі 1 257 520, 50 грн., який заставодавець зобов'язується повернути в строк до 10.04.2015, зі сплатою 21,0 % річних, щомісяця сплачувати суму відсотків за користування кредитом у розмірі та в терміни згідно умов кредитного договору, а також оплатити комісії, неустойки та штрафні санкції, у випадках, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п. 1.2. договору заставодавець з метою забезпечення виконання зобов'язань перед заставодержателем, викладених у Основному зобов'язанні, передає в заставу належне йому на праві власності майна, а саме: Машина для флексографічного друку ILMA MP 340 (виробник «Graficon AG», Швейцарія), серійний номер 700004-1 (згідно балансової довідки ТзОВ «ТД «Леопрінт» № 102/04/6 від 12.04.2012, додатку № 1 до балансової довідки № 102/04/06 від 12.04.2012, які є додатком до цього договору застави та складають його невід'ємну частину), рік випуску 2005, правовстановлюючі документи: договір № 1 купівлі - продажу друкарського обладнання, який укладено між ТзОВ «АВІС» та заставодавцем 12.04.2012, додаток №1 до договору купівлі-продажу друкарського обладнання від 12.04.2012 № 1, додаток № 2 до договору купівлі - продажу друкарського обладнання від 12.04.2012 № 1, акт приймання-передачі обладнання № 1 від 12.04.2012, податкова накладна № 1 від 12.04.2012, видаткова накладна № 1 від 12.04.2012, балансова вартість станом на 12.04.2012 року - 1 047 933, 75 грн.

Згідно з п. 1.3. договору заставна вартість предмета застави визначається сторонами у сумі 2 284 485, 00 грн.

Обтяження предмета застави підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом (п. 1.4. договору).

Пунктом 5.1. договору встановлено, що право звернення стягнення на предмет застави заставодержатель набуває:

якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строк суми відсотків, комісій, неустойки (пені, штрафних санкцій);

незалежно від настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором:

- якщо інші, ніж заставодержатель, особа набула право стягнення на предмет застави

- при початку процедури ліквідації заставодавця, а також у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності застоводавця або визнання його банкрутом.

Відповідно до п. 5.3. договору, заставодержатель, у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави, на власний розсуд звертає стягнення на предмет застави:

- на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса;

- у позасудовому порядку відповідно до чинного законодавства.

Вибір способу звернення стягнення на предмет застави, в тому числі й способу позасудового порядку звернення стягнення, здійснюється застоводержателем на його розсуд.

При цьому, витрати заставодержателя, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням та/або звернення стягнення на предмет застави, підлягають відшкодуванню заставодавцем у повному обсязі і забезпечується цією заставою.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання/нотаріального посвідчення і діє до повного виконання заставодавця зобов'язань за кредитним договором та додаткових договорів до нього. Всі витрати, пов'язані з нотаріальним посвідченням цього договору та державною реєстрацією обтяжень рухомого майна заставою, несе заставодавець (п. 6.1. договору).

05.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (Заставодавець) укладено договір про внесення змін до договору застави майна від 12.04.2012, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л., зареєстрований в реєстрі за № 284, яким сторони домовились внести зміни до договору застави, виклавши в новій редакції підпункт 1.6 пункту 1 договору застави: «На строк дії даного договору предмет застави залишається у володінні (користуванні) заставодавця за адресою: м. Львів, вул. П. Голоском, будинок 27».

Судом встановлено, що на виконання умов Кредитного договору № 26 від 12.04.2012 року Позивачем було перераховано Відповідачу кредитні кошти в сумі 1 257 520 грн. 50 коп., що підтверджується меморіальним ордером № TR.197186.1186.331 від 12.04.2012 року та платіжним дорученням № 364 від 12.04.2012 року.

13.05.2014 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено лист-вимогу №331/0-12 від 08.05.2014 року, в якому просить в тридцятиденний термін з дати отримання вимоги повністю погасити прострочену заборгованість по кредитному договору № 26 від 12.04.2012 року, яка станом на 08.05.2014 становить 64 947, 48 грн., в т.ч. 52 000, 00 грн. - сума простроченої кредитної заборгованості, 12 947, 48 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам. Вказаний лист отриманий Відповідачем 16.05.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що станом на 26.01.2017 року загальна заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором становить 729 789 грн. 52 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 508 774 грн. 01 коп.; заборгованість по процентах - 198 113 грн. 32 коп., заборгованість по несплаченій комісії - 8 000 грн. 00 коп., пеня - 14 902 грн. 19 коп. Таким чином, просить Суд в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» за кредитним договором № 26 від 12.04.2012 в сумі 729 789 грн. 52 коп. звернути стягнення на машину для флексографічного друку «ІLМА МР 340», серійний номер 700004-1, виробник - «Graficon AG», яка є предметом застави згідно договору застави, посвідченого 12.04.2012 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 832. Спосіб реалізації предмета застави визначити - шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною 1 395 522 грн. 00 коп. з урахуванням Заяви про зміну предмету позову від 05.04.2017 року, яка прийнята Судом до розгляду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерно - комерційний банк «Львів» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Кредитного договору № 26 від 12.04.2012 року та додаткових угод між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

В силу положень статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

За приписами ст. 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, на виконання умов Кредитного договору № 26 від 12.04.2012 року Позивачем було перераховано Відповідачу кредитні кошти в сумі 1 257 520 грн. 50 коп., що підтверджується меморіальним ордером № TR.197186.1186.331 від 12.04.2012 року та платіжним дорученням № 364 від 12.04.2012 року, проте Відповідач надані кредитні кошти у визначений договором строк не повернув.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 12.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (Заставодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (Заставодавець) було укладено Договір застави майна, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л. за реєстровим № 832, умовами якого передбачено, що заставою за даним договором забезпечуються вимоги заставодержателя, що випливають з умов кредитного договору № 26 від 12.04.2012 та додатків до нього, якщо такі є чи будуть укладені в майбутньому укладеного між заставодержателем та заставодавцем, відповідно до якого заставодержатель надав заставодавцю кредит у сумі 1 257 520, 50 грн., який заставодавець зобов'язується повернути в строк до 10.04.2015, зі сплатою 21,0 % річних, щомісяця сплачувати суму відсотків за користування кредитом у розмірі та в терміни згідно умов кредитного договору, а також оплатити комісії, неустойки та штрафні санкції, у випадках, передбачених кредитним договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Зокрема, застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом (ст. 1 Закону України "Про заставу").

Таким чином, застава як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між заставодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та заставодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з застави, полягає в реалізації заставодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в заставу майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок заставного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого преважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від заставодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Як передбачено ст. 572 Цивільного кодексу України, Законом України "Про заставу", в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст.574 Цивільного кодексу України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно з ст.576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Предметом застави може бути майно, яке заставодавець набуде після виникнення застави.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено Судом, 13.05.2014 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено лист-вимогу №331/0-12 від 08.05.2014 року, в якому просить в тридцятиденний термін з дати отримання вимоги повністю погасити прострочену заборгованість по кредитному договору № 26 від 12.04.2012 року, яка станом на 08.05.2014 становить 64 947, 48 грн., в т.ч. 52 000, 00 грн. - сума простроченої кредитної заборгованості, 12 947, 48 грн. - сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам. Вказаний лист отриманий Відповідачем 16.05.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

29.01.2016 року державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Лукашовим О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 4993482 з примусового виконання наказу Сихівського районного суд м. Львова від 21.01.2016 року у справі № 464/11022/14-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» 688 101, 02 грн.

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, Публічне акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів» звернулося до Сихівського районного суд м. Львова з позовом до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ПП «ТДС «Нептун», ТзОВ «АВІС», Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ», про стягнення заборгованості за кредитним договором № 26 від 12.04.2012 у розмірі 688 101, 02 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19.11.2015 у справі № 64/11022/14-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» 688 101, 02 грн. заборгованості за кредитним договором №26 від 12 квітня 2012 року. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» 3 654, 00 грн. судового збору.

Так, у рішенні Сихівського районного суду м. Львова від 19.11.2015 у справі № 64/11022/14-ц встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» за кредитним договором №26 від 12 квітня 2012 року, між ОСОБА_4 та ПАТ Акціонерно-комерційний банк «Львів» було укладено договір поруки від 12 квітня 2012 року, а також між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Леопрінт» та банком укладено договір поруки від 20 вересня 2013 року, за умовами яких останні несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ».

Як вбачається з листів Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 03.05.2017 року та №1816 від 05.05.2017 року, погашення кредитної заборгованості згідно з виконавчим листом №464/11022/14-ц, виданого 21.01.2016 року Сихівським районним судом м. Львова, не проводилось, заборгованість станом на 03.05.2017 року становить 688 101 грн. 02 коп., звернення стягнення на майно боржника не здійснено у зв'язку винесенням постанови про розшук зареєстрованого за боржником транспортного засобу.

Таким чином, Суд зазначає, що на час розгляду даної справи рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19.11.2015 року у справі № 64/11022/14-ц не виконано, в матеріалах справи відсутні докази сплати ОСОБА_6, як поручителем за зобов'язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» за Кредитним договором №26 від 12 квітня 2012 року, заборгованості у розмірі 688 101 грн. 02 коп. Крім того, матеріали справи не містять доказів вчинення державним виконавцем дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на примусове виконання рішення Сихівського районного суд м. Львова від 19.11.2015 року у справі № 464/11022/14-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» 688 101, 02 грн. заборгованості за кредитним договором №26 від 12 квітня 2012 року, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Враховуючи вищевикладене, Суд не приймає до уваги пояснення представника Третьої особи щодо подвійного стягнення заборгованості за Кредитним договором № 26 від 12.04.2012 року на користь одного стягувача, оскільки відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. На час розгляду даної справи рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19.11.2015 року у справі № 64/11022/14-ц не виконано, але у разі виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, до нього переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. (ч.2 ст. 556 Цивільного кодексу України)

Як вбачається з матеріалів справи, всупереч умов Кредитного договору № 26 від 12.04.2012 року та додаткових угод до нього Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів, а тому згідно з п.5.8 кредитного договору та ч.2 ст. 1050 ЦК України, у позивача виникло право вимагати дострокового погашення існуючої заборгованості.

Станом на 26.01.2017 року загальна заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» перед Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» за Кредитним договором № 26 від 12.04.2012 року становить 729 789 грн. 52 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 508 774 грн. 01 коп.; заборгованість по процентах - 198 113 грн. 32 коп., заборгованість по несплаченій комісії - 8 000 грн. 00 коп., пеня - 14 902 грн. 19 коп., що підтверджується детальним розрахунком заборгованості Позичальника станом на 26.01.2017 року, наданим Позивачем.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати заборгованості Позичальником перед Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» на загальну суму в розмірі 729 789 грн. 52 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Пунктом 5.1. договору застави встановлено, що право звернення стягнення на предмет застави заставодержатель набуває:

якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строк суми відсотків, комісій, неустойки (пені, штрафних санкцій);

незалежно від настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором:

- якщо інші, ніж заставодержатель, особа набула право стягнення на предмет застави

- при початку процедури ліквідації заставодавця, а також у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності застоводавця або визнання його банкрутом.

Відповідно до п. 5.3. договору застави, заставодержатель, у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави, на власний розсуд звертає стягнення на предмет застави:

- на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса;

- у позасудовому порядку відповідно до чинного законодавства.

Вибір способу звернення стягнення на предмет застави, в тому числі й способу позасудового порядку звернення стягнення, здійснюється застоводержателем на його розсуд.

При цьому, витрати заставодержателя, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням та/або звернення стягнення на предмет застави, підлягають відшкодуванню заставодавцем у повному обсязі і забезпечується цією заставою.

Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Згідно зі ст. 3 Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяженням є право обтяжувача на рухоме майна боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Пунктом 1.4. договору застави сторони передбачили, що обтяження предмета застави підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом.

Так, відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 12.04.2012 року за № 12395483 приватним нотаріусом Ющук І.Л. зареєстровано обтяження (приватне) об'єкта рухомого майна, а саме: Машина для флексографічного друку ILMA MP 340 (виробник "Graficon AG" Швейцарія ), серійний номер 700004-1, обтяжувачем є Публічне акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів».

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 кожна особа має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на встановлені обставини у справі, Суд дійшов висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Кредитного договору № 26 від 12.04.2012 року, зокрема, враховуючи надіслання на адресу боржника листа-вимоги про погашення заборгованості, у Позивача виникло право задовольнити за рахунок переданого в заставу майна Відповідача (заставодавця) свої вимоги у повному обсязі шляхом звернення стягнення на предмет застави в судовому порядку.

Судом розглянуті та відхилені заперечення Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, що майно, на яке Позивач просить звернути стягнення, належить на праві приватної власності Приватному підприємству «ТДС «Нептун», з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (Продавець) та Приватним підприємством «ТДС «Нептун» (Покупець) укладено Договір купівлі - продажу друкарського обладнання №150713КП, відповідно до умов якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю, а Покупець зобов'язався прийняти у власність та оплатити друкарське обладнання, специфікація якого наведена у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору, що є невід'ємною частиною даного Договору, і сплатити за нього Продавцю грошову суму, встановлену даним Договором.

Відповідно до специфікації на обладнання, що є Додатком №1 до Договору купівлі - продажу друкарського обладнання №150713КП від 15.07.2013 року, обладнанням є Друкарська флексографічна машина типу, модель - ІLMА МР340.

На виконання умов Договору купівлі - продажу друкарського обладнання №150713КП від 15.07.2013 року Продавець передав, а Покупець в свою чергу прийняв друкарське обладнання, а саме Друкарську флексографічну машину типу, модель - ІLMА МР340, вартість майна 200 000 грн. 00 коп., що підтверджується Актом приймання - передачі обладнання від 15.07.2013 року.

Проте, відповідно до п.4.1.4 Договору застави Заставодавець зобов'язаний не відчужувати предмет застави у будь - який спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб, не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом застави, а також не виступати поручителем за третіх осіб, без отримання попередньої письмової згоди на це від Заставодержателя.

Суд зазначає, що Відповідачем не надано Суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, а матеріали справи не містять таких доказів, на підтвердження отримання попередньої письмової згоди Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» на відчуження предмета застави за Договором купівлі - продажу друкарського обладнання №150713КП від 15.07.2013 року третій особі - Приватному підприємству «ТДС «Нептун».

Крім того, відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 12.04.2012 року за № 12395483 приватним нотаріусом Ющук І.Л. зареєстровано обтяження (приватне) об'єкта рухомого майна, а саме: Машина для флексографічного друку ILMA MP 340 (виробник "Graficon AG" Швейцарія ), серійний номер 700004-1, обтяжувачем є Публічне акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів».

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що у зв'язку з наявністю обтяження на предмет застави - машину для флексографічного друку ILMA MP 340 (виробник "Graficon AG" Швейцарія ), серійний номер 700004-1, обтяжувачем за яким є Публічне акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів», а також відсутністю попередньої письмової згоди Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» на відчуження предмета застави за Договором купівлі - продажу друкарського обладнання №150713КП від 15.07.2013 року третій особі, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» не мало право відчужувати вказаний предмет застави, а тому Договір купівлі - продажу друкарського обладнання №150713КП від 15.07.2013 року в силу частини 2 статті 17 Закону України «Про заставу» та 2 ст. 215 Цивільного кодексу України є нікчемним. В даному випадку вказаний договір не підлягає визнанню недійсним згідно з ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, оскільки за змістом частини другої статті 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Обтяжувач набуває права вимагати виконання забезпеченої обтяженням вимоги незалежно від настання строку виконання в разі, якщо порушено провадження у справі про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Це правило відповідає речовій природі застави як способу забезпечення, що отримало назву «право слідування».

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі №6-7цс13.

У пункті 9.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" визначено, що у резолютивній частині рішення про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження господарські суди повинні зазначати дані, визначені в частині другій статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;

- опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;

- заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

- спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;

- пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;

- початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 591 Цивільного кодексу України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.

Звітом про оцінку машини для флексографічного друку ILMA MP 340, що належить «ТД «Леопрінт», складеним суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9, встановлено, що станом на 03.04.2017, ринкова вартість Машинки для флексографічного друку ILMA MP - 340, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТД «Леопрінт» становить 1 392 522 грн. 00 коп.

Вказаний звіт виконаний Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9 (сертифікат Суб'єкта оціночної діяльності № 807/15 від 19.10.2015 року, виданий Фондом державного майна України, строк дії з 19.10.2015 р. по 19.10.2018 р.), оцінювач - ОСОБА_9, право експерта-оцінювача на проведення оцінки підтверджується кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача № 5718 від 12.06.2007 р. за напрямами проведення робіт по оцінці нерухомих речей, оцінка машин і обладнання, оцінка рухомих речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності;

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Правова поведінка - це соціальна поведінка особи (дія або бездіяльність) свідомо - вольового характеру, яка регулюється нормами права та тягне за собою юридичні наслідки.

Протиправна поведінка несе соціально негативні наслідки та суперечить нормам права. Тобто здійснюється не по праву, незаконного, без належних підстав; не відповідає певним нормам права, правил, вимогам. Протиправна поведінка здійснюється особою неправомірно, особою, яка не наділена певними права та повноваженнями.

Враховуючи вищевикладене, а також оскільки в порушення статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України Відповідачем не наведено та не доведено належними та допустимими доказами протиправності звіту, складеного суб'єктом оціночної діяльності Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9, Суд приймає до уваги саме вказаний звіт про оцінку машини для флексографічного друку ILMA MP 340, що належить «ТД «Леопрінт» в якості належного та допустимого доказу відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом продажу на публічних торгах у порядку, визначеному законом (ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про заставу" реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).

Оскільки Позивачем обраний спосіб реалізації предмету застави за Договором застави майна від 12.04.2012 року шляхом продажу предмету застави на прилюдних торгах за початковою ціною 1 395 522 грн. 00 коп., початкова ціна предмета застави має бути визначена з урахуванням звіту з незалежної оцінки майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Таким чином, розглянувши обставини даної справи, Суд приходить до висновку, що Публічне акціонерне товариство Акціонерно - комерційний банк «Львів» як заставодержатель майна, яким забезпечене виконання простроченого боржником зобов'язання за Кредитним договором № 26 від 12.04.2012 року, має пріоритетне право перед іншими на майно, передане в заставу.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на передбачене договором застави майна та чинним законодавством право заставодержателя на задоволення своїх кредиторських вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави внаслідок порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, а також те, що матеріалами справи підтверджено, а Відповідачем в порядку статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України не спростовано факт наявності заборгованості за Кредитним договором № 26 від 12.04.2012 року, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерно - комерційний банк «Львів» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерно - комерційний банк «Львів» - задовольнити повністю.

2. В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (01023, м.Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 120, офіс 17, Ідентифікаційний код юридичної особи 36562694) перед Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк «Львів» (79008, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ СЕРБСЬКА, будинок 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 09801546) за Кредитним договором №26 від 12.04.2012 року у розмірі 729 789 (сімсот двадцять дев'ять тисяч сімсот вісімдесят дев'ять) 52 (п'ятдесят дві) коп., з яких: заборгованість по кредиту - 508 774 грн. 01 коп., заборгованість по процентах - 198 113 грн. 32 коп., заборгованість по комісії - 8 000 грн. 00 коп.., пеня - 14 902 грн. 19 коп., звернути стягнення на машину флексографічного друку "ILMA MP 340", серійний номер 700004-1, виробник "Graficon AG", яка є предметом застави за Договором застави від 12.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцком Т.Л., зареєстрованого в реєстрі за №832.

Встановити спосіб реалізації предмета застави - шляхом проведення прилюдних торгів в рамках процедури виконавчого провадження, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та з дотриманням вимог Закону України "Про заставу", з початковою ціною реалізації предмета застави, визначеною на підставі оцінки предмета застави суб'єктом оціночної діяльності, яка складає 1 395 522 (один мільйон триста дев'яносто п'ять тисяч п'ятсот двадцять дві) грн. 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «ЛЕОПРІНТ» (01023, м.Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 120, офіс 17, Ідентифікаційний код юридичної особи 36562694) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» (79008, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ СЕРБСЬКА, будинок 1, Ідентифікаційний код юридичної особи 09801546) судовий збір у розмірі 10 946 (десять тисяч дев'ятсот сорок шість) грн. 84 (вісімдесят чотири) коп.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 15 травня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин