ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" травня 2017 р.Справа № 916/466/17

За позовом: Анімаккорд Лтд;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

про стягнення 32000 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Шендрик І.С. - довіреність № б/н від 25.06.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_1 - паспорт серії НОМЕР_2, виданий Дніпровським ВМ ХМВ УМВС України в Херсонській області, від 19.09.2006р.; витяг з ЄДР від 23.02.2017р.

У судовому засіданні було оголошено перерву відповідно до ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: 21.02.2017р. Анімаккорд Лтд звернувся до господарського суду з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій просить суд стягнути з відповідача суму компенсації у розмірі 32 000 грн., а також витрати по сплаті судового збору за подання позову.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем виключних авторських прав Анімаккорд Лтд шляхом розповсюдження наклейок JF Прозрачная „ІНФОРМАЦІЯ_2", на яких незаконно (без дозволу позивача) розміщено малюнок із зображенням персонажу «ІНФОРМАЦІЯ_1», як самостійної складової частини аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_2", права на який належать Анімаккорд Лтд.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.02.2017 року порушено провадження у справі №916/466/17 із призначенням до розгляду в засіданні суду 22.03.2017р.

16.03.2017р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.130-132), згідно якого останній, заперечуючи проти задоволення позову, вказує, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що саме йому належать авторські права на спірну продукцію.

При цьому вважає, що встановлені фактичні обставини, а саме придбання представником позивача товару у період з 26.08.2016р. по 30.08.2016р. свідчать про вчинення єдиного триваючого порушення.

При визначенні розміру компенсації відповідач просить суд врахувати визнання ним факту реалізації спірного товару, припинення порушення авторських прав у добровільному порядку, а також і те, що доведеним є вчинення єдиного триваючого правопорушення на суму 10 грн.

Крім того, просить суд врахувати той факт, що він не є виробником поліграфічної продукції, у зв'язку із чим вважає, що він своїми діями не впливав на перерозподіл долі ринку Анімаккорд Лтд.

З урахуванням викладених обставин, ФОП ОСОБА_1 у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

22.03.2017р. з 10 год. 16 хв. до 11 год. 35 хв. всі працівники та відвідувачі суду були евакуйовані з адміністративної будівлі, у зв'язку із проведенням ГУДСНС України в Одеській області спільно з ГУНП в Одеській області оперативно-розшукових заходів з приводу анонімного повідомлення про закладення вибухового приладу в адміністративній будівлі, у зв'язку із чим судове засідання не відбулось.

Ухвалою суду від 22.03.2017р., з урахуванням вищевказаних обставин, розгляд справи було призначено на 12.04.2017р.

В судовому засіданні 12.04.2017р. представник позивача під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в свою чергу проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у поданому до суду відзиві на позов.

В засіданні суду 12.04.2017р. оголошено перерву до 18.04.2017р.

В судовому засіданні 18.04.2017р. представник позивача надав пояснення по справі, згідно яких зазначив, що ним було запропоновано відповідачу вирішити спір в позасудовому порядку шляхом надання можливості останньому сплатити компенсацію у розмірі 10000 грн. з подальшим наданням відстрочки, проте відповідач від такої пропозиції відмовився.

Натомість, відповідач зазначив, що, на його думку, сума компенсації з огляду на загальну суму продажу товару (10 грн.) є надмірно великою, пропонував відшкодувати позивачу, виключно, судовий збір за подання позову.

Представник позивача з врахуванням того, що ФОП ОСОБА_1 не погоджується вирішити спір в позасудовому порядку, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Ухвалою суду від 18.04.2017р. строк розгляду справи за клопотанням представника відповідача продовжено на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 18.04.2017р. оголошено перерву до 10.05.2017р.

В засіданні суду 10.05.2017р. відповідач надав суду письмові пояснення по справі (а.с.151-152), згідно яких зазначає про відсутність у нього злочинного наміру при здійсненні реалізації спірних наклейок, а також інформації стосовно авторських прав Анімаккорд Лтд.

При цьому зазначає, що зробив все залежне від нього для того, щоб припинити реалізацію товару та порушення авторського права позивача.

У поданих поясненнях відповідач вказує на неспіврозмірність, заявленої до стягнення суми у співвідношенні із сумою продажу товару, яка склала лише 10 грн., що в свою чергу свідчить про зловживання позивачем своїми правами.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 наполягає на тому, що надані позивачем докази в якості підтвердження заявлених вимог, зокрема, фіскальні чеки, спірні наклейки, відео фіксація факту реалізації товару, накладна кур'єрської служби від 12.01.2017р. не є належними доказами по даній справі.

В засіданні суду 10.05.2017р. представник позивача та відповідач в повному обсязі підтримали свої правові позиції, що були викладені ними в попередньому судовому засіданні.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, надані в ході розгляду справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст.2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як встановлено судом, позовні вимоги Анімаккорд ЛТД направлені на стягнення з відповідача суми компенсації у розмірі 32000грн., у зв'язку із порушенням останнім виключних авторських прав позивача на частину аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_2" - персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, предметом доведення по справі про стягнення компенсації за порушення авторського права, про захист авторського права, зокрема, і за змістом п.29 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" є, по-перше, належність позивачу авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, по-друге, додержання відповідачем вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Враховуючи зазначене, суд зазначає, що тягар доказування покладається на сторони наступним чином: позивач має довести наявність у нього авторського права, яке на його думку порушено, а відповідач, в свою чергу, має довести правомірність використання ним об'єкту авторського права.

Оцінюючи належність Анімаккорд ЛТД авторського права на частину аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_2", саме персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_1", суд зазначає наступне.

Статтею 435 Цивільного кодексу України встановлено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Згідно до статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами частини першої статті 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маша та Ведмідь" (Правовласник) та Анімаккорд Лтд (Набувач) було укладено договір про відчуження виключного права на аудіовізуальні твори (анімаційні серіали "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_3") №ММ-2 (а.с.68-75), згідно умов п.1.1. якого, Правовласник у порядку, передбаченому цим договором, передає та відчужує Набувачеві виключне право у повному обсязі на аудіовізуальні твори, а Набувач зобов'язується сплатити Правовласнику обумовлену Договором винагороду.

Відповідно до п.1.1.1. договору, згідно цього договору Правовласник передає та відчужує Набувачеві виключне право на серії у повному обсязі у дати підписання відповідних актів передачі прав.

Пунктом 1.4. договору встановлено, що виключне право на аудіовізуальні твори передається та відчужується Правовласником Набувачеві у повному обсязі для використання його будь-яким способом та у будь-якій формі згідно умов цього договору.

Зі змісту п.1.5. договору вбачається, що виключне право на аудіовізуальні твори переходить від Правовласника до Набувача у день підписання актів прийомки прав.

Згідно п.1.7.1. договору №ММ-2 від 10.12.2014р. до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром по всім діючим ліцензійним договорам (зазначених у відповідному додатку до договору), укладеним правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

У відповідності до п.4.1. договору одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори Правовласник передає набувачеві у повному обсязі виключне право на всі юридично значимі елементи та об'єкти аудіовізуальні творів, що охороняються, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали Серій, Керівництво по стилю, робочі матеріали, назва(и) анімаційних серіалів "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_3", графічні зображення, персонажі музика та фонограми, незалежно від того, чи перераховані вказані елементи та об'єкти безпосередньо у додатках до цього договору.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом усього строку дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації строку дії виключного права за застосованим правом (п.7.1. договору).

Додатком №1 до договору №ММ-2 від 10.12.2014р. сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів (серій Аудіовізуального твору„ІНФОРМАЦІЯ_2" і «ІНФОРМАЦІЯ_3») та права, які підлягають відчуженню згідно договору (а.с.76-80).

Згідно акту передачі прав №1 від 01.01.2015р. (а.с.83-86) ТОВ "Маша та Ведмідь" передало, а Анімаккорд Лтд прийняло виключні права за вищенаведеним договором на серії НОМЕР_4, НОМЕР_5 Аудіовізуального твору„ІНФОРМАЦІЯ_2" і серії НОМЕР_3 Аудіовізуального твору «ІНФОРМАЦІЯ_3»).

Окремо слід відзначити, що господарськими судами з інших справ (зокрема зі справи №916/4424/14 та інші) встановлено наявність у ТОВ "Маша і Мєдвєдь" виключного права інтелектуальної власності на аудіовізуальний твір (серіал „ІНФОРМАЦІЯ_2").

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Стаття 8 Закону України "Про авторське право і суміжні права", встановлює, що об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, в тому числі аудіовізуальні твори.

За змістом ст. 9 Закону частина твору, яка може використовуватись самостійно, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.

Відповідно до п. 18 Постанови Верховного Суду України „Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" від 04.06.2010 р. №5, назва твору, фрази, словосполучення та інші частини твору, які можуть використовуватися самостійно, підлягають охороні як об'єкт авторського права тільки у тому випадку, коли вони є результатом творчої діяльності автора і є оригінальними.

При цьому, суд зазначає, що при розгляді аналогічних справ судом досліджувався висновок експерта, складений за результатами проведення експертизи, призначеної Одеським апеляційним господарським судом у справі №916/1026/14. Зазначеним висновком встановлено обставини, які враховуються судом при вирішенні питання захисту персонажу „ІНФОРМАЦІЯ_1" як частини аудіовізуального твору.

Так, згідно з вказаним висновком зображення персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_1" було створено для анімаційного дитячого серіалу, при цьому цей персонаж наділено автором певними ознаками, що його індивідуалізують та виділяють серед зображень інших вигаданих мультиплікаційних персонажів. Персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_1" є маленькою дівчинкою 5-7 років, яка непосидюча, не може всидіти на місці, допитлива, цікава, доброзичлива, має незалежний характер, вперта, наполеглива. Зовнішні характеристики: маленький зріст, біле волосся, біла пряма чолка на лобі, велика голова, великі зелені очі, при посмішці та при розмові видно два передніх верхніх та два передніх нижніх зуби, вдягнена у сорочку, сарафан, хустинку і сандалі, які залежно від ігрової ситуації змінюються за кольором та сезонністю.

Отже персонаж ІНФОРМАЦІЯ_1 є динамічним образом, створеним в процесі творчої діяльності її автора, який виражений у об'єктивній формі (у вигляді зображення, що має фіксацію на кіноплівці), має риси та властивості (ім'я, особливості зовнішнього вигляду та характеру), які вирізняють її поміж інших вигаданих персонажів, тобто має усі ознаки оригінальності.

Таким чином, згідно висновку експерта, персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_1" з мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_2" є частиною аудіовізуального твору, яка може використовуватись самостійно.

Враховуючи зазначене, оскільки персонаж аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_2" - "ІНФОРМАЦІЯ_1" є частиною вказаного аудіовізуального твору та може використовуватися самостійно, останній розглядається судом як твір.

При цьому суд критично відноситься до позиції відповідача щодо того, що персонаж який є авторським (а.с.94), має значні відмінності по відношенню до зображення, що міститься на спірних наклейках „ІНФОРМАЦІЯ_2", а надана позивачем порівняльна таблиця не свідчить про їх схожість. Так, розглянувши матеріали справи та оцінивши питання щодо схожості зображень з позиції споживача, суд дійшов висновку про доведеність позивачем факту неправомірного використання персонажу „ІНФОРМАЦІЯ_1".

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши умови вищевказаного договору, суд доходить висновку про наявність у позивача виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_2" у переданій йому частині та на його складові частини, в тому числі і на персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_1", а отже і наявність права захищати свої права, зокрема, шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Щодо факту використання об'єктів даних прав відповідачем та додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору, суд вказує наступне.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 26.08.2016р. та 30.08.2016р. в магазині „ІНФОРМАЦІЯ_4", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, позивачем було придбано наклейки JF Прозрачная „ІНФОРМАЦІЯ_2" 26.08.2016р. в кількості 1 шт. вартістю 5,00грн. та 30.08.2016р. в кількості 1 шт. вартістю 5,00грн.

Зазначені факти підтверджуються відповідними товарними чеками № 4813 від 30.08.2016р (а.с.96) та №4743 від 26.08.2016р. (а.с.97), а також фіскальним чеком від 30.08.2015р. (а.с.96).

Під час розгляду справи відповідач не заперечував проти факту продажу вищевказаного товару в його магазині.

У судовому засіданні судом було також поставлено на обговорення питання щодо необхідності перегляду диску з відеофіксацією, який було долучено позивачем до позовної заяви, та який переглядався судом в порядку підготовки справи до розгляду.

Натомість, сторони зазначили, що, на їх думку, необхідність такого перегляду в судовому засіданні відсутня.

При цьому судом не приймаються до уваги твердження відповідача, які були викладені ним в його останніх письмових поясненнях від 10.05.2017р. щодо того, що такий диск з відеофіксацією не може бути об'єктивним доказом по справі у зв'язку із тим, що з нього не вбачається чіткого зображення спірної наклейки, оскільки повністю спростовується самим диском з такою фіксацією та вищевказаною позицію відповідача щодо визнання факту реалізації спірного товару.

Суд також критично відноситься і до позиції відповідача щодо того, що надані позивачем товарні чеки від 26.08.2016р. та від 30.08.2016р. не є належними доказами порушення авторського права, з огляду на те, що такі докази судом приймаються в якості розрахункових документів, що засвідчують придбання саме товару„ІНФОРМАЦІЯ_2", а відтак і використання ним об'єкта авторських прав позивача.

Стосовно тверджень ФОП ОСОБА_1 щодо того, що накладна кур'єрської служби від 12.01.2017р., яка свідчить про отримання направленого Анімаккорд Лтд листа про припинення порушення авторського права від 10.01.2017р. не може бути об'єктивним доказом у справі, оскільки була підписана не ним, а його братом, не приймається до уваги, оскільки, по-перше, такі твердження під час розгляду справи не знайшли свого реального відображення, а, по-друге, направлення позивачем такого роду документу, як вищевказаний, є його правом, а не обов'язком.

При цьому суд зазначає, що, вирішуючи спір по суті, не розглядає лист, як єдиний доказ, на підставі якого ґрунтуються висновки суду, а враховує його у сукупності з іншими доказами у справі.

Як встановлено судом, та вказане не спростовано сторонами під час судового розгляду, на оглянутих судом товарах, фотографії яких містяться у матеріалах справи (а.с.93), розміщено малюнок із зображенням персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_1", як самостійної складової частини аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_2".

Суд зазначає, що Угодою про торговельні аспекти прав інтелектуальної власності (ТРІПС), яка зі вступом України до Світової організації торгівлі з 16.05.2008 є частиною національного законодавства України, передбачено, що процедури, які стосуються захисту прав інтелектуальної власності, не повинні бути безпідставно ускладнені або вартість їх здійснення не повинна бути високою або супроводжуватися значними матеріальними затратами, містити безпідставні часові обмеження або невиправдані затримки (частина друга статті 41). З огляду на викладене, постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 N 5 "Про деякі питання практики призначення судових експертиз у правах зі спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності" судам роз'яснено, зокрема, що з урахуванням конкретних обставин справи та у разі, коли знань судді достатньо для з'ясування обставин справи, пов'язаної із захистом прав інтелектуальної власності, можливе вирішення суддею питань, які виникають у розгляді справи, з позиції споживача без призначення судової експертизи (пп.1.4 постанови Пленуму).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що зібраних сторонами доказів, як письмових, так і речових, а також знань судді достатньо для з'ясування обставин даної справи, та вирішення питань щодо ідентифікації персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_1", як самостійної складової частини аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_2" з позиції споживача, без призначення судової експертизи.

Як встановлено судом з наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.125-128), Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює такі види підприємницької діяльності: ремонт обладнання зв'язку; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет.

З урахуванням зібраних у справі доказів, зокрема, квитанції та товарних чеків від 26.08.2016р.та від 30.08.2016р. (а.с.96,97) вбачається, що відбулася реалізація саме товару „ІНФОРМАЦІЯ_2", суд вважає, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, а навпаки підтверджено використання ним об'єкта авторських прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність жодних доказів, які б свідчили про наявність у відповідача правових підстав для використання частини аудіовізуального твору -мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_2" - персонажу "ІНФОРМАЦІЯ_1", суд доходить висновку про порушення відповідачем виключних авторських прав позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема, подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Право суб'єкта авторського права, передбачене пунктом "г" частини першої статті 52 Закону України "Про авторські та суміжні права" подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій, як альтернативні способи захисту своїх прав відповідають праву суду, передбаченому пунктом "г" частини другої цієї ж статті винести рішення про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

У пункті 51 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (із змінами і доповненнями), з-поміж іншого зазначено, що у вирішенні відповідних спорів господарським судам слід мати на увазі таке. Компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Таким чином, стягнення компенсації хоча і є самостійним способом захисту авторського права, однак за своєю суттю воно фактично замінює право на стягнення доходу, отриманого порушником, або на відшкодування збитків і має бути співрозмірним.

Як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування розміру компенсації у сумі 32000 грн. позивач зазначає, що відповідач свідомо та умисно виставив контрафактний товар на продаж, не звернувшись при цьому до позивача ні за офіційною інформацією про поставлений товар, ні за дозволом на його реалізацію. При цьому, відповідач зобов'язаний при прийманні товару до реалізації перевіряти останній на предмет відповідності вимогам чинного законодавства України.

Також позивач звертає увагу суду на те, що точну кількість потерпілих споживачів можна отримати, виключно, із даних відповідача щодо кількості реалізованих примірників контрафактної продукції.

При цьому, позивач зазначає, що відновлення попереднього стану до факту порушення прав позивача є неможливим з огляду на наявні факти продажу відповідачем контрафактних товарів та фактичну неможливість інформування кожного з покупців про факти придбання ними саме контрафактного товару, а також відповідну неможливість вилучити у покупців придбані контрафактні товари з метою їх знищення.

Крім того, позивач наголошує на понесених ним збитках у вигляді неотримання суми ліцензійного платежу від виробника контрафактного товару.

При визначенні розміру компенсації, яку Анімаккорд Лтд має намір стягнути в примусовому порядку, останній вважає, що співмірним її розміром за вищевказані правопорушення є 10 мінімальних заробітним плат (32000грн.) (10 мінімальних заробітних плат 10*3200).

Вирішуючи питання щодо стягнення компенсації та її розміру, суд враховує наступне.

За приписом статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

У підпункті 51.3 пункту 51 вищевказаної постанови від 17.10.2012 №12 йдеться про те, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності. Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Разом з тим, згідно п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016р., цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року.

Пунктом 3 вказаних положень Закону установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Таким чином, суд вважає, що мінімальна заробітна плата, яка на момент прийняття рішення становить 3200грн., не може бути застосована, як розрахункова велична для визначення розміру компенсації за порушення авторських прав.

В даному випадку вона повинна бути застосована у вищевказаному розмірі -1600 грн.

При визначенні розміру компенсації суд враховує, що доведеним є факт реалізації контрафактного товару на суму 10 грн., а також припинення порушення авторських прав у добровільному порядку, про що опосередковано свідчить відсутність вимог про вилучення контрафактних товарів з обороту.

При цьому, доказів оптового, багаторазового продажу відповідачем вищевказаних канцелярських товарів із розміщенням на них зображення персонажу „ІНФОРМАЦІЯ_1" матеріали справи не містять.

Крім того, при визначенні розміру компенсації, яка, як вже було зазначено судом, за своєю суттю фактично замінює право на відшкодування збитків, суд також бере до уваги відсутність доведених збитків позивача.

Одночасно, суд враховує, що, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, можливість стягнення з порушника надмірних грошових сум як компенсації за порушення авторського права спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу захисту компенсація перетворюється на джерело отримання суб'єктом авторського або суміжного права невиправданих додаткових прибутків.

З урахуванням вищевикладеного, а також з огляду вищевказаних приписів Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016р., суд вважає обґрунтованим та достатнім розмір компенсації у вигляді 16 000 грн.

Приймаючи до уваги, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, а також те, що судові витрати складають мінімальний розмір судового збору, вказані витрати у сумі 1600 грн. покладаються на відповідача, відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Анімаккорд Лтд (Республіка Кіпр, 1095, м. Нікосія, Ніку Георгіу, буд.6, корп.С, 7 поверх, офіс 703, реєстраційний номер НЕ 244451) суму компенсації в розмірі 16 000 /шістнадцять тисяч/ грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 600 /одна тисяча шістсот/ грн. 00 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15 травня 2017 р.

Суддя Ю.М. Щавинська