РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017Справа №910/5582/17

За позовом: комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району"

до: Державного комітету України у справах національностей та релігій

про: стягнення 61 462,28 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники сторін:

Від позивача: Яковіщук Я.М. - представник за довіреністю

Від відповідача: Чебан І.М. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/5582/17 за позовом комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" до Державного комітету України у справах національностей та релігій про стягнення 61 462,28 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 року порушено провадження у справі №910/5582/17.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по оплаті наданих у січні 2012 року комунальних послуг (холодне та гаряче водопостачання, опалення за січень 2012 року) згідно Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №М-Б010 від 06.07.2011 року, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 29 391,84 грн - суму основного боргу, 27 910,49 грн - інфляційні втрати, 4159,95 грн - 3 % річних.

Відповідачем подано відзив, в якому просив суд застосувати наслідків спливу строку позовної давності до вимог позивача, в зв'язку з чим відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 25.04.17р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2011 року між комунальним підприємством "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" (виконавець) та Державним комітетом України у справах національностей та релігій (споживач) укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №М-Б010 від 06.07.2011 року (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору виконавець зобов'язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги централізованого опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами; строки і на умовах, що передбачені договором.

Споживач користується нежитловим приміщенням за адресою: м.Київ, вул.Володимирська, 9, загальною площею 1159,8 кв.м.

Згідно з п.4.2.1. Договору споживач зобов'язаний оплачувати послуги у встановлений договором строк.

Сторонами договору були укладені Додаткові угоди до Договору щодо визначення вартості обумовлених договором послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання в силу ст. 525 Цивільного кодексу України не допускається.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.3 ст.20 Закону України споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що умовами договору сторони не визначили строк оплати послуг, а відтак у відповідності до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, відповідач повинен був оплатити послуги у січні 2012 року не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, а саме не пізніше 20.02.2012 року.

Позивачем виставлено відповідачу рахунок №6905 від 15.02.2012 року на оплату комунальних послуг в січні 2012 року на суму 29 391,84 грн, з яких 22606,41 грн - опалення за січень 2012 року, 1816,55 грн - гаряче водопостачання та 70,24 грн - холодне водопостачання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості за надані комунальні послуги у січні 2012 року в розмірі 29 391,84 грн, наявність заборгованості відповідач не заперечував.

24.04.2017 року відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності .

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, відповідачем в розумінні ч. 3 ст. 267 ЦК України заявлено про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до п.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З огляду на те, що відповідач зобов'язаний був оплатити надані послуги у січні 2012 року не пізніше 20.02.2012 року, то строк позовної давності сплинув 21.02.2015 року.

Як вбачається зі штампу канцелярії Господарського суду міста Києва позивач звернувся з даним позовом до суду 05.04.2017 року, в зв'язку з чим ним пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за надані у січні 2012 року комунальні послуги на суму 29 391,84 грн., а відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 29 391,84 грн слід відмовити.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 27 910,49 грн - інфляційні втрати та 4159,95 грн - 3 % річних.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки в процесі судового розгляду не було встановлено факту прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем, а вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є похідними від вимоги про стягнення основного боргу, у якій позивачу відмовлено, то вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повне рішення складено: 04.05.17 р.