ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017 року Справа № 904/10751/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г. (доповідач)

суддів: Іванов О.Г., Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання: Манчік О.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №14-127 від 13.05.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №124/1177 від 23.11.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017р. у справі № 904/10751/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Дніпро

до Державного підприємства "Виробниче об"єднання "Південний машинобудівний завод ім.О.М.Макарова", м.Дніпро

про стягнення 1323210грн. 94 коп.

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.05.2017р. справу № 904/10751/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів Чимбар Л.О., Іванов О.Г.

Ухвалою суду від 10.05.2017р. даною колегією суддів справу № 904/10751/16 прийнято до свого провадження.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 року (суддя Кеся Н.Б. ) в позові відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що на момент набрання чинності Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі Закон) заборгованість у Відповідача за спожиті енергоносії була погашена; матеріалами справи доводено те, що на Відповідача поширюється дія вищевказаного Закону, оскільки Відповідач є теплогенеруючою організацією (є відповідна ліцензія); імперативними приписами вищевказаного Закону встановлено необхідність здійснення списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань та три відсотки річних з дня набрання чинності цим Законом на суму боргу, якщо його погашено до набрання цим Законом чинності; з дня набрання чинності цього Закону Позивач спірні суми не списав, проте, ці обставини не надають Позивачеві права стягувати спірні суми з Відповідача в судовому порядку; позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача зазначених нарахувань на погашену суму боргу суд визнає такими, що суперечать положенням вищевказаного Закону. Не погодившись з рішенням суду Позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що на момент звернення позивача з позовом предмет спору був наявний, оскільки Закон України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не набрав чинності; Законом передбачене чітке коло осіб, що мають право на списання заборгованості та нарахувань, передбачений також і певний порядок списання заборгованості; учасниками процедури врегулюванні заборгованості є теплопостачальні та тепло генеруючі підприємства, які включені до реєстру; на даний час реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості не сформований Кабінетом Міністрів України, а відтак відповідач не включений до реєстру, списання заборгованості є неправомірним

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи наведені в апеляційній скарзі. Просив рішення скасувати та позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник у судовому засіданні зазначили, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга є безпідставною.

Господарський суд правильно дійшов висновку, що єдиною умовою для списання неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних при відсутності кредиторської заборгованості на день набрання чинності Законом є набрання чинності даним Законом. Міністерством регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства на запит відповідача надано розяснення, що неустойка, інфляційні та річні, нараховані на заборгованість за спожитий відповідачем природний газ, яка (заборгованість) погашена до набрання чинності Законом, підлягають списанню на підставі ч.3 ст.7 Закону.

Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, встановила наступне.

Державне підприємство "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД імені ОСОБА_3", згідно Ліцензії серії АГ № 500437, виданої Національною комісією регулювання електроенергетики України 23.09.2011р. має право на виробництво теплової енергії на теплоцентралях та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії ( а.с.109).

31.12.2014 р. між Публічним акціонерним товариством Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (Продавець) та Державним підприємством "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД імені ОСОБА_3" (Покупець) укладено договір №1519/15-КП-4/ПТ купівлі-продажу природного газу.

Згідно п.п. 1.1, 1.2 Договору продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанею "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями .

Продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року газ обсягом до 1576 тис. куб. Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу у розмірі +/-5% (плюс/мінус п'ять відсотків) від узгодженого сторонами згідно з пунктом 2.1 цього договору планового обсягу продажу газу без коригування планового обсягу (п.п. 2.1., 2.1.2 договору).

Відповідно до п.п.3.3., 3.4. Договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актами приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцю три примірники Акту приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою покупця та газотранспортного підприємства, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Акти є підставою для остаточних розрахунків.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом (пункт 5.1. договору).

Ціна за 1000,0 куб. м. газу становить 6600,00 грн. (до змін 5900,00 грн.) без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф транспортування природного газу магістральними трубопроводами - 615,10 грн., крім того ПДВ - 20% - 123,02 грн., всього з ПДВ - 738,12 грн.

До сплати за 1000 куб. м. природного газу - 7347,10 грн., крім того ПДВ - 20% - 1469,42 грн.), всього з ПДВ - 8816,52 грн. ( п.5.2 Договору в редакції додаткової угоди № 7 від 21.10.2015р).

Відповідно до п.6.1. Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Згідно пункту 11.1, Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 30 червня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. На виконання умов договору, позивач протягом січня квітня, жовтня - грудня 2015 року поставив Відповідачу природний газ на загальну суму 12 161 732,01 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.01.15р. у обсязі 511,549 тис.куб.м.; від 28.02.15р. у обсязі 298,410 тис.куб.м; від 31.03.15р. у обсязі 196,927 тис.куб.м; від 30.04.15р. у обсязі 26,311 тис.куб.м; від 31.10.15р. у обсязі 16,7 12 тис.куб.м; від 30.11.15р. у обсязі 123,569 тис.куб.м; від 31.12.15р. у обсязі 274,588 тне.куб.м. Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень до них (а.с. 34-40).

Відповідач свої зобовязання щодо своєчасної оплати вартості поставленого газу не виконував. Оплату здійснював частинами і не своєчасно. Повністю борг був погашений 17.08.2016р.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт несвоєчасної оплати відповідачем за спожитий газ підтверджено матеріалами справи.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі не виконання покупцем умов п. 6.1 цього Договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 Договору сторони погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю 5 років. Позивач нарахував та просив стягнути пеню за несвоєчасну оплату природного газу у розмірі 783 670,61 грн., за період з 15.02.2015р. по 14.07.2016р. Згідно ст..625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу суму 60 840,18грн. 3% річних за період з 15.02.15р. по 16.08.2016р. та 478 700,15 грн. інфляційних втрат за період з лютого 2015р. по квітень 2016р.

При прийнятті рішення по справі господарським судом враховано, що 30.11.2016р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р. № 1730-VIII (далі Закон).

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Дана норма Закону чітко визначає підстави списання нарахованої пені, інфляційних, процентів річних, та заборону нарахування даних санкцій це погашення заборгованості до набрання чинності Законом.

Оскільки відповідач погасив заборгованість до набрання чинності Законом (до 30.11.2016р.), то нараховані позивачем пеня, інфляційні та 3% річних підлягають списанню, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При цьому господарський суд правильно вирішив позов по суті, а не припинив провадження по справі, так як між сторонами наявний спір і відсутні підстави, передбачені ст.80 ГПК України. Предмет спору був би відсутній у тому випадку, як би позивач сам списав нараховані санкції.

Посилання позивача на те, що для списання нарахованих пені, інфляційних та процентів річних необхідно включення відповідача до реєстру є безпідставним та суперечить нормам Закону, а саме частині 3 статті 7, яка прямо передбачає списання з дня набрання чинності Законом.

Колегія суддів звертає увагу, що Законом передбачено врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (без урахування суми неустойки, інфляційний, процентів річних) шляхом проведення взаєморозрахунків щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах, яка залишилася непогашеною станом на 01.01.2016р. і є непогашеною на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, та шляхом реструктуризації заборгованості за спожиті енергоносії станом на 01.07.2016р. і яка не погашена станом на 01.12.2016р.

І саме для участі в процедурі врегулювання заборгованості шляхом взаєморозрахунків та реструктуризації відповідні підприємства повинні бути включені до Реєстру та укласти Типові договори.

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка, інфляційні, проценти річних, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію (ч.3 ст.5, ст..6 Закону).

Стаття 7 Закону регулює порядок списання неустойки, інфляційних та процентів річних нарахованих на реструктуризовану заборгованість за природний газ спожитий станом на 01.07.2016р. та нарахованих на заборгованість за використаний природний газ, яка (заборгованість) погашена до набрання чинності Законом (30.11.2016р.).

При цьому підставою для списання нарахованих санкцій на реструктуризовану заборгованість є повне виконання договору про реструктуризацію (ч.1 ст.7 закону).

Підставою ж списання санкцій нарахованих на заборгованість, яка була погашена до набрання чинності Законом є саме набрання чинності Законом (ч.3 ст.7 Закону). І списання санкцій з цих підстав не потребує включення підприємства до Реєстру, оскільки як зазначалося вище в Реєстр включаються підприємства для участі в процедурі врегулювання заборгованості шляхом взаєморозрахунків та реструктуризації.

З наведених підстав апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 101 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017р. у справі № 904/10751/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 15.05.2017р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ Л.О.Чимбар

__________________ ОСОБА_4