ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року Справа № 915/103/17

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 13.01.2017 р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 2152/1 від 10.10.2016 р.

ОСОБА_3, довіреність № 2603 від 20.12.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, юридична адреса: 01033, м.Київ, вул. Щорса, 36-Б; поштова адреса: 01014, м.Київ, бул. Дружби народів, 38,

до відповідача: Державного підприємства Миколаївський бронетанковий завод, вул. 1 Слобідська, будинок 120, м. Миколаїв, 54017,

про стягнення коштів у сумі 54006 грн. 28 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Дельта Банк звернулось до господарського суду з позовом до Державного підприємства Миколаївський бронетанковий завод про стягнення заборгованості по кредитному договору №02/016/08-К від 13.02.2008р. у розмірі 54006 грн. 28 коп., з яких: прострочену заборгованість по процентам 48463 грн. 78 коп., штрафу, передбаченим п. 3.17 Кредитного договору 5542 грн. 50 коп., а також судовий збір.

Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

У відзиві від 27.02.2017 р. відповідач позовні вимоги не визнав, зазначаючи зокрема, що штраф і пеня у відповідності до ст.. 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошового зобовязання за кредитним договором суперечить ст. 61 Конституції України. Окрім цього, просить застосувати строки позовної давності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, при цьому суд виходив з такого:

13 лютого 2008 року мiж Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк» (далі-позивач) та державним підприємством «Миколаївський ремонтно-механічний завод» (далі-відповідач) було укладено кредитний договір № 02/016/08-К.

Згідно кредитного договору, відповідачу було надано кредит у межах загальної суми 187450,00 грн. строком до 12 лютого 2014 року для придбання автомобіля.

Пунктом 1.4 кредитного договору сторони дійшли згоди, що процентна ставка за кредитом дорівнює 18% річних. При невиконанні позичальником умов, передбачених п.3.22 цього договору , банк має право встановити процентну ставку за кредитом у розмірі 20 % річних.

Позичальник зобовязався використовувати кредит на цілі, вказані у п.1.2. договору.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору, відповідач зобовязався виконувати свої договірні зобовязання починаючи з останнього робочого дня місяця по 5-те число місяця наступного за місяцем за який сплачуються проценти, у день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом та у день повного погашення заборгованості за кредитом. Якщо 5-е число припадає на вихідний або святковий день, проценти сплачуються наступного робочого дня.

Матеріали справи свідчать, що відповідач зобов'язався починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому надано кредит, частково повертати отриманий кредит до 12 числа кожного місяця у сумі 2565,97 грн. та повністю погасити заборгованість за кредитом 12 лютого 2014 року у відповідності до п.3. кредитного договору.

Додатковою угодою №1 від 05.06.2009 р. сторони доповнили п.3.2. та п.3.3 кредитного договору та було встановлено, що: "як виняток, сплата процентів за користування кредитом травень 2009 року здійснюється до 05 липня 2009 року включно" та "як виняток, погашення кредиту в сумі 2565,97 грн., що має бути здійснено до 12 червня 2009 року здійснюється до 05 липня 2009 року включно".

Відповідно до п. 3.17. Кредитного договору, за ненадання Банку у встановлені цим договором строки будь-яких документів, обов'язковість надання яких передбачено пунктами 3.6, 3.8. 3.13 цього Договору, сплачувати Банку штраф у розмірі 3 (три) проценти від загальної суми отриманих кредитних коштів згідно з цим Договором.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно то закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 230 ГК України передбачає штрафні санкції за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань. Штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 220 ГК України, учасник господарських відносин, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором за збитки завдані " простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Статтями 224, 229 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням, а також сплатити штрафні санкції.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Проте відповідач, всупереч умовам Кредитного договору та нормам законодавства, не здійснює платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе зобов'язання.

27 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4. реєстраційний № 2466 (надалі Договір купівлі-продажу).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачена можливість заміни кредитора у зобов'язанні і наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, відповідно до умов Договору та згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 Цивільного кодексу України у зобов'язанні Позичальника за Кредитним договором відбулася зміна кредитора, а Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» набуло статусу нового «кредитора, в тому числі і за Кредитним договором № 02/016/08-К від 13.02.2008 року.

Заборгованість відповідача по простроченим процентам за період з 01.01.2011 р. по 12.01.2011 р. у розмірі 36066,72 грн. підтверджується рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2011 № 5016/149/2011 (17/6).

Позичальник умови кредитного договору не виконував належним чином, а тому станом на 24.01.2017 року виникла заборгованість по простроченим процентам за період з 01.03.2012 р. по 13.02.2014 р. у розмірі 48 463 грн. 78 коп., та штрафу у розмірі 5542 грн. 50 коп. за не подання фінансової звітності передбаченої п. 3.6 кредитного договору, які підлягають задоволенню.

Проте, в частині стягнення 48 463 грн. 78 коп. заборгованості по простроченим процентам позовних вимог належить відмовити з нижченаведеного.

У відзиві від 27.02.2017 року відповідач просить відмовити в позові в зв`язку пропуском позивачем строку для звернення в суд з вимогою про захист свого цивільного права.

В обґрунтування наведеного відповідач посилається на статі 256, 257, 266, ч. 4 статті 267 Цивільного кодексу України.

Тобто, відповідач клопоче про застосування у даній справі до вимог позивача позовної давності.

У звязку з порушенням відповідачем виконання зобовязання за кредитним договіром № 02/016/08-К від 13.02.2008 ПАТ «Кредитпромбанк» 01.09.2010 року звернувся з письмовим повідомленням вимогою № 4737/02.3-б.б.-14 до відповідача про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором, що також було встановлено рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22.03.2011 у справі № 5016/149/2011 (17/6).

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Така точка зору викладена у постанові Верховного суду України від 09 листопада 2016 року № 6-2251цс16.

Таким чином, звернувшись до суду з позовом про стягнення коштів 14 лютого 2017 року - позивач пропустив строк позовної давності. А отже позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості по простроченим процентам підлягають задоволенню лише в сумі 814,85 грн., яка була заявлена позивачем в строки, що не підпадають під позовну давність.

Крім того, слід зазначити, що позивачем не заперечувався факт пропуску строку позовної давності, які в свою чергу просив визнати поважним у клопотання від 13.03.2017 за вих. № 02.3-1855 (а.с.90-91).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вищенаведене клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності від 13.03.2017 за вих. № 02.3-1855- судом відхиляється, за не доведеністю саме дійсних перешкод для звернення до суду, які об'єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право на подання позову протягом законодавчо встановленого строку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Миколаївський бронетанковий завод (54017, м. Миколаїв, вул. 1 Слобідська,будинок 120, ідентифікаційний код 07856371) на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, (01033, м.Київ, вул. Щорса, 36-Б, ідентифікаційний код 34047020) 814 (вісімсот чотирнадцять) грн. 85 коп. заборгованість по простроченим процентам; 5542 (пять тисяч пятсот сорок два) грн. 50 коп. - штрафу, а також 188 (сто вісімдесят вісім) грн. 34 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 27.04.2017.

Суддя С.М.Коваль.