РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017Справа №910/5040/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» стягнення вартості пошкодженого вантажу в розмірі 19 544 грн. 88 коп.
Представники:

від Позивача: ОСОБА_2 (представник за довіреністю);

від Відповідача: Лановенко Л.О. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» (надалі також - «Відповідач») про стягнення вартості пошкодженого вантажу в розмірі 19 544 грн. 88 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01.02.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» (Перевізник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Експедитор) було укладено Договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №4, предметом якого є порядок взаємовідносин, які виникають між експедитором і перевізником при здійсненні автомобільних перевезень вантажів у міжнародному та внутрішньодержавному сполученнях транспортними засобами перевізника по замовленням (заявкам) експедитора та пов'язаних із ними різноманітних послуг. 21.09.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» (Перевізник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Експедитор) погоджено заявку № 40 на транспортно-експедиторські послуги до Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №4 від 21.09.2012 року, відповідно до якої підлягає перевезенню вантаж - офісні крісла в коробках/меблі 1800-2300 кг збірним вантажем; автомобіль - МАН НОМЕР_4; дата завантаження - 29.09.2016, 7:00 ранку; адреса завантаження Steelcase SA Zone Industrielle Rue Auguste Lumiere F-S7400 Sarrebourg (вантажовідправник - Steelcase SA); місце розвантаження - м. Київ (адреса буде вказана додатково, вантаж привезти до складу вантажоодержувача); строк доставки - 4-6/10/16 о 8 год. 00 хв.; вартість послуг 1180,00 євро по курсу НБУ на день завантаження, оплата по оригіналах документів протягом 10-15 банківських днів. Як зазначає Позивач, при перевезенні було виявлено пошкодження вантажу, що було зафіксовано в Акті від 05.10.2016 року, а тому Відповідач повинен відшкодувати вартість пошкодженого вантажу, який був прийнятий ним до перевезення. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 становить 19 544 грн. 88 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2017 року порушено провадження у справі № 910/5040/17, судове засідання призначено на 12.04.2017 року.

10.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 29.03.2017 року.

12.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

12.04.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 29.03.2017 року.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача:

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС";

- надати докази на підтвердження пошкодження вантажу Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСПРЕСС-ТРАНС" при перевезенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2017 року відкладено розгляд справи на 10.05.2017 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

04.05.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів по справі.

04.05.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 10 травня 2017 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив Суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10 травня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

01.02.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» (Перевізник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Експедитор) було укладено Договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №4, предметом якого є порядок взаємовідносин, які виникають між експедитором і перевізником при здійсненні автомобільних перевезень вантажів у міжнародному та внутрішньодержавному сполученнях транспортними засобами перевізника по замовленням (заявкам) експедитора та пов'язаних із ними різноманітних послуг.

За змістом п. 2.2. Договору конкретні умови кожного замовлення зазначаються у заявці експедитора і узгоджуються з перевізником. Підтвердженою вважається заявка, підписана сторонами і скріплена їх печатками (штампами). Підтверджена заявка обов'язкова для виконання сторонами і є невід'ємною частиною цього договору. Заявки оформляються за допомогою факсимільного зв'язку.

Згідно з п.4.7 Перевізник зобов'язаний забезпечити збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до видачі вантажоодержувачу.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що Перевізник несе відповідальність за збереження вантажу: при міжнародних перевезення відповідно до Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (КДПВ), при внутрішніх перевезеннях - відповідно до Статуту автомобільного транспорту УРСР.

Згідно з п. 9.7 Договору останній вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2015, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення. Якщо жодна зі сторін а місяць до закінчення строку дії договору не повідомить письмово іншу сторону про розірвання договору, дія договору автоматично пролонгується на наступні 12 місяців без складання додаткової угоди до договору.

21.09.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» (Перевізник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Експедитор) погоджено заявку № 40 на транспортно-експедиторські послуги до Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №4 від 21.09.2012 року, відповідно до якої підлягає перевезенню вантаж - офісні крісла в коробках/меблі 1800-2300 кг збірним вантажем; автомобіль - МАН НОМЕР_4; дата завантаження - 29.09.2016, 7:00 ранку; адреса завантаження Steelcase SA Zone Industrielle Rue Auguste Lumiere F-S7400 Sarrebourg (вантажовідправник - Steelcase SA); місце розвантаження - м. Київ (адреса буде вказана додатково, вантаж привезти до складу вантажоодержувача); строк доставки - 4-6/10/16 о 8 год. 00 хв.; вартість послуг 1180,00 євро по курсу НБУ на день завантаження, оплата по оригіналах документів протягом 10-15 банківських днів.

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної №б/н від 29.09.2016 року компанія Steelcase SA (вантажовідправник) здійснила завантаження вантажу (офісні меблі) вагою 1623 кг об'ємом 55м3, вантаж було отримано вантажоодержувачем - Дочірнім підприємством з 100 відсотковим іноземним капіталом "Офіс Солюшнз Україна" 05.10.2016 року, що підтверджується скріпленням печаткою вказаного підприємства у накладній в графі "вантаж отримано". При цьому, у вказаній міжнародній товарно-транспортній накладній зазначено про те, що вантаж було завантажено в інший транспортний засіб без відома отримувача, ушкоджені столешня №WP37149AO до столу XCW37148832, столешня №WP3G15601 до столу XCW3H148055, столешня №WP3GB5J01 до столу XCW3H148055, підлокітник крісла №466160МР.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що при перевезенні було виявлено пошкодження вантажу, що було зафіксовано в Акті від 05.10.2016 року, а тому Відповідач повинен відшкодувати вартість пошкодженого вантажу, який був прийнятий ним до перевезення. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 становить 19 544 грн. 88 коп.

26.01.2017 року Позивач направив на адресу Відповідача пропозицію від 25.02.2017 року щодо досудового врегулювання оплати вартості пошкодженого вантажу під час виконання перевезення вантажу згідно з заявкою №40 від 21.09.2016 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 26.01.2017 року, фіскальним чеком від 26.01.2017 року, рекомендованим повідомленням про вручення 01.02.2017 року уповноваженій особі підприємства Відповідача поштового відправлення, яка залишена без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №4 від 01.02.2012 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 909 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Відповідно до ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як встановлено Судом, 21.09.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» (Перевізник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Експедитор) погоджено заявку № 40 на транспортно-експедиторські послуги до Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №4 від 21.09.2012 року, відповідно до якої підлягає перевезенню вантаж - офісні крісла в коробках/меблі 1800-2300 кг збірним вантажем; автомобіль - МАН НОМЕР_4; дата завантаження - 29.09.2016, 7:00 ранку; адреса завантаження Steelcase SA Zone Industrielle Rue Auguste Lumiere F-S7400 Sarrebourg (вантажовідправник - Steelcase SA); місце розвантаження - м. Київ (адреса буде вказана додатково, вантаж привезти до складу вантажоодержувача); строк доставки - 4-6/10/16 о 8 год. 00 хв.; вартість послуг 1180,00 євро по курсу НБУ на день завантаження, оплата по оригіналах документів протягом 10-15 банківських днів.

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної №б/н від 29.09.2016 року компанія Steelcase SA (вантажовідправник) здійснила завантаження вантажу (офісні меблі) вагою 1623 кг об'ємом 55м3, вантаж було отримано вантажоодержувачем - Дочірнім підприємством з 100 відсотковим іноземним капіталом "Офіс Солюшнз Україна" 05.10.2016 року, що підтверджується скріпленням печаткою вказаного підприємства у накладній в графі "вантаж отримано". При цьому, у вказаній міжнародній товарно-транспортній накладній зазначено про те, що вантаж було завантажено в інший транспортний засіб без відома отримувача, ушкоджені столешня №WP37149AO до столу XCW37148832, столешня №WP3G15601 до столу XCW3H148055, столешня №WP3GB5J01 до столу XCW3H148055, підлокітник крісла №466160МР.

05.10.2016 року комісією у складі ОСОБА_5 комірника ДП «Офіс Солюшнз Україна», ОСОБА_6 комірника ДП «Офіс Солюшнз Україна», ОСОБА_7 керівника матеріально - технічного забезпечення ДП «Офіс Солюшнз Україна», ОСОБА_8 водія ТОВ «ЕКСПРЕС - ТРАНС», складено Акт №2, відповідно до якого при доставці вантажу із Франції автомобілем НОМЕР_1 виявлено ушкодження, а саме подряпини на столешнях WP37149AO до столу XCW37148832 - 1 шт., WP3G15601 до столу XCW3H148055 - 1 шт., WP3GB5J01 до столу XCW3H148055 - 1 шт., подряпина на підлокітнику крісла 466160МР. Акт додається до ЦМР без номеру від 29.09.2016 року, вага 1623 кг. При цьому, вказаний Акт №2 від 05.10.2016 року не підписаний з боку ОСОБА_8 водія ТОВ «ЕКСПРЕС - ТРАНС», проте на Акті міститься відмітка двох осіб - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що водій ОСОБА_8 відмовився підписувати акт.

Правовідносини, що виникають з перевезення вантажу регулюються главою 64 Цивільного кодексу України.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 924 цього Кодексу перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов'язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.

Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов'язаної сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 907/939/14, від 03 серпня 2016 року у справі № 918/1094/15.

Перевізник несе відповідальність, якщо не доведе, що втрата, псування й ушкодження вантажу відбулися внаслідок обставин, яким він не міг запобігти чи усунення яких від нього не залежало, зокрема внаслідок вини перевізника чи відправника вантажу; особливих природних властивостей перевезеного вантажу; недоліків тари й пакування, яких не можна було встановити шляхом зовнішнього огляду при прийманні вантажу до перевезення й інших обставин, передбачених законом.

Із зазначеного вбачається, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу у випадках, коли причиною його незбереження була непереборна сила. Втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу внаслідок випадку, що не підлягає під визначення непереборної сили, відповідно до частини першої ст. 924 ЦК України не звільняють перевізника від відповідальності за незбереження вантажу.

Таким чином, Суд зазначає, що законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини (ч.1 статті 314 ГК України).

Згідно ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України, у разі втрати вантажу перевізник відповідає перед замовником в розмірі вартості втраченого вантажу.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що Перевізник несе відповідальність за збереження вантажу: при міжнародних перевезення відповідно до Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (КДПВ), при внутрішніх перевезеннях - відповідно до Статуту автомобільного транспорту УРСР.

Оскільки за Заявкою № 40 від 21.09.2016 року на транспортно-експедиторські послуги до Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №4 від 21.09.2012 року перевезення здійснювалось за маршрутом Франція - Україна, то до даних правовідносин сторін підлягають застосування положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.

Згідно зі статтею 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, Женева, 19 травня 1956 року (далі - Конвенція), ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах.

Статтею 3 Конвенції визначено, що перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов'язки, як за власні дії і недогляди.

Відповідно до статей 4, 9 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної; вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Пунктами 1, 2 статті 17 Конвенції визначено, що перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за затримку доставки. Перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Пунктом 1 статті 18 Конвенції встановлено, що тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в пункті 2 статті 17, лежить на перевізнику.

Як вбачається з міжнародної товарно - транспортної накладної CMR б/н від 29.09.2016 року товар завантажено на автомобіль Відповідача без зауважень Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» (Перевізника) щодо якості та цілісності вантажу.

Так, відповідно до п. 4.10 Договору Перевізник зобов'язаний контролювати процес завантаження/розвантаження транспортного засобу, включаючи перевірку зовнішнього стану упакування, поштучне перерахування вантажних місць і їх маркування на предмет відповідності заявці і CMR або ТТН.

Суд звертає увагу, що зауважень Перевізника під час завантаження товару не було.

Згідно з п.4.7 Перевізник зобов'язаний забезпечити збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до видачі вантажоодержувачу.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що Відповідач прийняв вантаж до перевезення без зауважень та заперечень, підписавши товарно-транспортну накладну, оскільки застережень щодо невідповідності вантажу щодо якості та цілісності вказана накладна не містить, а тому з моменту прийняття без будь-яких зауважень вантажу до перевезення, відповідальність за його схоронність до моменту передання вантажоодержувачу несе саме Перевізник, в даному випадку Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС».

05.10.2016 року комісією у складі ОСОБА_5 комірника ДП «Офіс Солюшнз Україна», ОСОБА_6 комірника ДП «Офіс Солюшнз Україна», ОСОБА_7 керівника матеріально - технічного забезпечення ДП «Офіс Солюшнз Україна», ОСОБА_8 водія ТОВ «ЕКСПРЕС - ТРАНС», складено Акт №2, відповідно до якого при доставці вантажу із Франції автомобілем НОМЕР_1 виявлено ушкодження, а саме подряпини на столешнях WP37149AO до столу XCW37148832 - 1 шт., WP3G15601 до столу XCW3H148055 - 1 шт., WP3GB5J01 до столу XCW3H148055 - 1 шт., подряпина на підлокітнику крісла 466160МР. Акт додається до ЦМР без номеру від 29.09.2016 року, вага 1623 кг. При цьому, вказаний Акт №2 від 05.10.2016 року не підписаний з боку ОСОБА_8 водія ТОВ «ЕКСПРЕС - ТРАНС», проте на Акті міститься відмітка двох осіб - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що водій ОСОБА_8 відмовився підписувати акт.

Суд зазначає, що факт відмови водія від підписання Акту №2 від 05.10.2016 року підтверджується залученням третіх незацікавлених осіб до його складання.

За таких підстав, Суд приймає до уваги Акт №2 від 05.10.2016 року в якості належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження факту доставки Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» пошкодженого вантажу, який був прийнятий Відповідачем до перевезення без зауважень та застережень.

При цьому, Суд зазначає, що Відповідачем в свою чергу не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження відсутності вини Перевізника у пошкодженні вантажу при здійсненні міжнародного перевезення на підставі Заявки № 40 від 21.09.2016 року на транспортно-експедиторські послуги до Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №4 від 21.09.2012 року, оскільки обов'язок доведення невинуватості перевізника покладається безпосередньо на нього вимогами чинного законодавства, що регулює правовідносини, що виникли між сторонами.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» неналежним чином виконало свої зобов'язання за Договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом №4 від 21.09.2012 року в частині забезпечення збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення та до видачі вантажоодержувачу.

При цьому, Суд не приймає до уваги доводи Позивача щодо завантаження вантажу в іншій транспортний засіб НОМЕР_5 без відома отримувача, оскільки у заявці № 40 від 21.09.2016 року на транспортно-експедиторські послуги до Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №4 від 21.09.2012 року Сторони узгодили автомобіль: НОМЕР_1, тобто Відповідачу надано право завантаження вантажу у вказані автомобілі.

Відповідно до положень Конвенції, перевізник зобов'язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення. Крім того, підлягають відшкодуванню: плата за перевезення, мито, а також інші платежі, пов'язані з перевезенням вантажу (п.1 ст. 23 Конвенції).

В якості доказів розрахунку вартості пошкодженого вантажу Позивачем надано Суду лист вантажовідправника - компанії Steelcase SA за міжнародною товарно-транспортною накладною №б/н від 29.09.2016 року, переклад якого здійснено дипломованим перекладачем ОСОБА_4 та засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.О. за реєстровим №344, згідно з яким вартість товарів згідно з рахунком - фактурою 538996 від 29.09.2016 року становить: робочий стіл XCW37148832 - 161,22 євро, вартість 1 столешні WP37149AO до столу XCW37148832 - 110,50 євро, робочий стіл XCW3H148055 - 1006,71 євро, вартість 1 столешні WP3G15601 до столу XCW3H148055 - 240,15 євро, вартість 1 столешні WP3GB5J01 до столу XCW3H148055 - 301,42 євро, вартість підлокітнику до крісла 466160МР - 20,50 євро.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог у відзиві на позовну заяву, зазначав, що вказаний лист не може бути використовуватися для розрахунку завданих збитків, оскільки не підтверджується жодними доказами. Проте, Суд не приймає до уваги вказані доводи Перевізника, оскільки останнім всупереч нормам ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України не надано Суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження іншої вартості пошкодженого вантажу, а тому Суд приймає до уваги лист вантажовідправника - компанії Steelcase SA за міжнародною товарно-транспортною накладною №б/н від 29.09.2016 року в якості належного та допустимого доказу на підтвердження розрахунку вартості пошкодженого вантажу.

Таким чином, загальна вартість пошкодженого вантажу при здійсненні перевезення Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» на підставі Заявки № 40 від 21.09.2016 року на транспортно-експедиторські послуги до Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №4 від 21.09.2012 року становить 672,57 євро, що еквівалентно станом на дату завантаження вантажу (29.09.2016 року) за офіційним курсом Національного банку України 19 544 грн. 88 коп.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в розмірі 19 544 грн. 88 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату вартості пошкодженого вантажу в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення вартості пошкодженого вантажу у розмірі 19 544 грн. 88 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягає стягненню вартість пошкодженого вантажу у розмірі 19 544 грн. 88 коп.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» про стягнення вартості пошкодженого вантажу в розмірі 19 544 грн. 88 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПРЕСС-ТРАНС» (02660, м.Київ, ВУЛИЦЯ ЧЕРВОНОГВАРДІЙСЬКА, будинок 5, офіс 4, Ідентифікаційний код юридичної особи 33739797) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Ідентифікаційний номер НОМЕР_3) вартість пошкодженого вантажу у розмірі 19 544 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот сорок чотири) грн. 88 (вісімдесят вісім) коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 15 травня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин