РІШЕННЯ

11 травня 2017 рокуСправа № 921/212/17-г/18

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.

розглянув справу

за позовом Приватного підприємства "Спецбудтранс" вул. Січових Стрільців, 104, с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область, 47711

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Теркомуналсервіс" вул. С. Крушельницької, 18, оф.808, м. Тернопіль, 46400

про стягнення заборгованості в сумі 18 230,78 грн, з яких: 15 000,00 грн - основний борг, 1 703,39 грн - пеня, 1 345,93 грн - інфляційні втрати, 182,00 грн - три відсотки річних.

За участі представників:

позивача: ОСОБА_2, довіреність від 28.11.2016;

відповідача: не прибув.

В судовому засіданні представнику позивача розяснено процесуальні права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 ГПК України. Технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи: Приватне підприємство "Спецбудтранс" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Теркомуналсервіс" про стягнення заборгованості в сумі 18 230,78 грн, з яких: 15 000,00 грн - основний борг, 1 703,39 грн - пеня, 1 345,93 грн - інфляційні втрати, 182,00 грн - три відсотки річних.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань згідно договору №03022016 від 11.02.2016 про надання послуг технікою, внаслідок чого товариством з обмеженою відповідальністю "Теркомуналсервіс" допущено заборгованість перед позивачем в заявленій до стягнення сумі.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 28 березня 2017 року порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 10 квітня 2017 року, який було відкладено на 27 квітня 2017 року.

Ухвалою суду від 27.04.2017 розгляд справи було відкладено на 11.05.2017.

В судовому засіданні 11 травня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд позов задоволити.

Відповідач в судове засідання 11.05.2017 не прибув, про причини нез'явлення суд не повідомив, обґрунтованого відзиву на позов не подав, хоча про дату, час і місце слухання справи товариство з обмеженою відповідальністю "Теркомуналсервіс" було повідомлене належним чином, в порядку ст.ст. 64, 87 ГПК України та п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що повідомлення про вручення поштового відправлення - ухвали суду від 27.04.2017 не повернулося на адресу суду із відміткою про вручення адресату. В той же час, ухвала суду від 27.04.2017 про відкладення розгляду справи товариству з обмеженою відповідальністю "Теркомуналсервіс" відправлялася за адресою, що зазначена у позовній заяві, договорі № 03022016 від 11.11.2016 та витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 06.04.2017, а саме: вул. С. Крушельницької, 18, оф.808, м. Тернопіль, 46400. Таким чином, судом виконано процесуальні вимоги щодо повідомлення сторін належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасника судового процесу на судовий захист.

За таких обставин, зважаючи на неподання відповідачем витребуваних судом документів, розгляд справи здійснюється за правиламист.75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши представлені докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Майново - господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько - договірними зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

11.11.2016 р. між приватним підприємством "Спецбудтранс" (надалі - Виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Теркомуналсервіс" (надалі Замовник), укладено договір № 03022016 (надалі Договір), згідно умов якого Виконавець надає послуги Замовнику технічно справними машинами та механізмами: автогрейдером Caterpillar 140M VHP plus для виконання робіт на обєктах Замовника (п.п. 1.1. Договору); вартість послуг: автогрейдером Caterpillar 140M VHP plus 1 000,00 грн за 1 год. роботи (п.п. 1.2. Договору).

Пунктом 2.1. Договору сторони передбачили, що Замовник проводить оплату за надані послуги згідно рахунків Виконавця.

Замовник оплачує аванс в розмірі не менше 80% від загальної суми запланованих робіт на місяць згідно наданого рахунку виконавця (п.п. 2.2. Договору), а повний розрахунок за відпрацьований місяць проводиться Замовником на протязі 5-ти банківських днів після виконаних робіт, згідно підписаних актів виконаних робіт обома сторонами (п.п. 2.3. Договору)

Згідно пункту 4.1. Договору, термін дії Договору 2016-2017 рік, а в частині розрахунків - до повного розрахунку. Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до моменту повного виконання Сторонами своїх зобовязань за цим Договором.

Факт надання послуг ПП "Спецбудтранс" підтверджується Актом №188 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 21.11.2016 на суму 31 500,00 грн, який підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток сторін (копія знаходиться в матеріалах справи).

Як вбачається із матеріалів справи, 01 грудня 2016 року відповідачем було частково оплачено надані йому послуги на суму 8 500,00 грн, що підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків за період 01.10.2016 - 01.01.2017. Акт підписаний представниками сторін без жодних зауважень, їх підписи скріплені відбитками печаток юридичних осіб.

05 січня 2017 року приватним підприємством "Спецбудтранс" відповідачу предявлено претензію №1 із вимогою погасити заборгованість у розмірі 23 000,000 грн, однак товариством з обмеженою відповідальністю "Теркомуналсервіс" 23.01.2017 за виконані роботи по Договору №03022016 від 11.11.2016 здійснено часткову оплату, а саме: на суму 8 000,00 грн.

Таким чином, основна сума заборгованості відповідача перед ПП "Спецбудтранс" на час звернення із позовом до суду становить 15 000,00 грн.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою мають ознаки договору про надання послуг, згідно якого та в силу приписів ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання по оплаті за виконані позивачем послуги в добровільному порядку, доказів протилежного відповідачем не подано, а судом самостійно не здобуто, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення із відповідача 15 000,00 грн заборгованості за надані послуги, є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно з ч. 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, пунктом 3.6. Договору передбачено, що за недотримання строків сплати зазначених в п. п. 2.2., 2.3. Договору Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прос рочки, що діяла на момент прострочення на підставі Закону України від 22.10.1996р. №543/96 ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань".

Згідно поданого позивачем розрахунку за неналежне виконання умов договору відповідачу за період з 28.11.2016 по 27.03.2017 нараховано 3 % річних в сумі 182,00 грн, інфляційні втрати в сумі 1345, 93 грн та пеню в сумі 1703,39 .

Згідно п. 1.12. постанови пленуму ВГСУ № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 встановлено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

Так, згідно ч.3 п. 3.2 вищевказаної постанови розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Розглянувши та перевіривши представлений розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, судом самостійно здійснено власний розрахунок з допомогою комп'ютерної програми інформаційно-аналітичного центру "Ліга" та встановлено, що пеня за вказаний період складає 1742,29 грн, 3% річних 188,04 грн та інфляційні втрати 612,28 грн. Однак, враховуючи, що суд не уповноважений виходити за межі визначеного позивачем максимального розміру встановлених сум, а тому вважає вимоги позивача про стягнення 3% річних в сумі 182,00 грн та пені в сумі 1703,39 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, до задоволення підлягають інфляційні втрати в сумі 612,28 грн. При цьому, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 733,65 грн інфляційних втрат в позові слід відмовити.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно із ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

З огляду на зазначене позовні вимоги приватного підприємства "Спецбудтранс" щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Теркомуналсервіс" 17497,13 грн боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Судові витрати, в силу ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача у справі пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Теркомуналсервіс" (вул. С.Крушельницької, 18, оф. 808, м. Тернопіль, ) на користь приватного підприємства "Спецбудтранс" (вул. Січових Стрільців, 104, с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область, ):

- 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн 00 коп. основного боргу;

- 1 703 (одну тисячу сімсот три) грн 39 коп. - пені;

- 612 (шістсот дванадцять) грн 28 коп. інфляційних втрат;

- 182 (сто вісімдесят дві) грн 00 коп. 3% річних;

- 1 534 (одну тисячу п'ятсот тридцять чотири) грн 40 коп. судового збору.

3. Наказ видати стягувачеві після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили, протягом десяти днів з дня його підписання 12 травня 2017 року через місцевий господарський суд.

Суддя Н.В. Охотницька