ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2017р. Справа № 914/405/17

За позовом: Комунальної 3-ої міської клінічної лікарні, м. Львів

до відповідача: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, м. Львів

за участі у справі:

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Львівської міської ради, м. Львів

третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, м. Львів

третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок , м. Львів

про скасування рішення про державну реєстрацію і запису про проведену державну реєстрацію права власності

Суддя П.Манюк

За участю секретаря Прокопів І.І.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник;

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: не зявився;

від третьої особи 1: не зявився;

від третьої особи 2: ОСОБА_2 представник, ОСОБА_3 представник.

Зміст ст. 22 ГПК України представникам позивача та третьої особи-2 розяснено.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/405/17 за позовом Комунальної 3-ої міської клінічної лікарні до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Львівської міської ради; третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки; третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок, про скасування рішення про державну реєстрацію і запису про проведену державну реєстрацію права власності.

Ухвалою суду від 03.03.2017 було порушено провадження у справі, розгляд призначено на 20.03.2017. Ухвалою суду від 20.03.2017 було залучено до участі у справі Львівську міську раду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача та товариство з обмеженою відповідальністю Краківський ринок в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, додаткових письмових та усних поясненнях.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав заперечення на позовну заяву, в якому щодо задоволення позовних вимог заперечує, та просить суд розгляд справи проводити без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Львівська міська рада в судові засідання явку уповноваженого представника не забезпечила, вимог ухвал суду не виконала.

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в судові засідання явку уповноваженого представника не забезпечила, вимог ухвал суду не виконала.

Представники третьої особи-2 щодо позову заперечують, подали клопотання про залучення ТзОВ Краківський ринок до участі у справі в якості співвідповідача, клопотання про застосування стоків позовної давності та припинення провадження у справі підтримали.

Суд відмовляючи у задоволенні клопотання третьої особи-2 про залучення ТтОВ Краківський ринок до участі у справі в якості співвідповідача виходить з тих підстав, що частиною 1 статті 24 ГПК України передбачено, що господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. У разі якщо заява (клопотання) про залучення іншого відповідача або про заміну відповідача залишається судом без задоволення, то ухвала з цього приводу не виноситься, а про відхилення відповідної заяви (клопотання) зазначається в описовій частині рішення суду або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи (п. 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Даний спір не стосується правомірності дій чи бездіяльності ТзОВ «Краківський ринок», а є спором з приводу прийняття рішення щодо скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності та відмови у скасуванні відповідного запису, тобто жодних позовних вимог позивачем до ТзОВ «Краківський ринок» не заявлено, тому відсутні правові підстави для залучення ТзОВ «Краківський ринок» до участі у справі в якості співвідповідача.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив таке.

Комунальна 3-я міська клінічна лікарня (надалі позивач) звернулася до господарського суду з позовом до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (надалі відповідач) про скасування рішення реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 09.03.2012 за реєстраційним номером: 36169836 про державну реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю Краківський ринок приватної спільної часткової власності на частку у розмірі 77/100 будівлі (літера «Б-2») загальною площею 933, 9 кв.м, по вул. Я. Рапопорта ум. Львові та скасування запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про проведену реєстратором Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 09.03.2012 за реєстраційним номером: 36169836 державну реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю Краківський ринок приватної спільної часткової власності на частку у розмірі 77/100 будівлі (літера «Б-2») загальною площею 933, 9 кв.м, по вул. Я. Рапопорта у м. Львові.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 09.03.2012 реєстратор Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» прийняв рішення № 36169836 про державну реєстрацію права спільної часткової власності у розмірі 77/100 обєкта нерухомості за товариством з обмеженою відповідальністю Краківський ринок (надалі третя особа 2, ТзОВ "Краківський ринок") і вніс відповідний запис до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Підставою для реєстрації було рішення Господарського суду Львівської області від 30.11.2011 у справі № 10/269 (10), яке в подальшому скасоване постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2012, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області (справа № 5015/2286/12).

При новому розгляді справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 01.08.2012 у справі № 5015/2286/12 визнано право спільної часткової власності за Львівської міською радою та ТзОВ Краківський ринок на вищезазначений обєкт нерухомості, здійснено розподіл часток у спільній частковій власності, а саме: за Львівською міською радою частку в розмірі 23/100 та за товариством з обмеженою відповідальністю Краківський ринок частку в розмірі 77/100 обєкта нерухомості.

Як зазначає позивач, судове рішення від 01.08.2012 у справі № 5015/2286/12 вступило в законну силу після його перегляду в касаційному порядку лише 10.04.2013, і на думку позивача саме з 10.04.2013 дане рішення є документом, що підтверджує виникнення у ТзОВ Краківський ринок права власності на 77/100 частин спірного обєкта нерухомості та може бути підставою для державної реєстрації такого речового права, а не рішення місцевого господарського суду від 30.11.2011.

Протягом 2014-2016 рр. позивач звертався до господарського суду з позовами до третьої особи - 2 про стягнення заборгованості з орендної плати за користуванням будівлею (літера «Б-2») загальною площею 933, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта Я., буд. 6, інфляційних втрат і 3% річних. Зокрема за результатами розгляду справ № 914/1899/15, № 914/2751/15, № 914/3754/15, № 914/4429/15 з третьої особи - 2 стягнуто грошові кошти на користь Комунальної третьої міської клінічної лікарні.

Однак, Вищий господарський суд України, переглядаючи справи № 914/2751/15, № 914/1899/15, № 914/3754/15 за касаційними скаргами ТзОВ Краківський ринок у прийнятих постановах від 12.04.2016, від 08.06.2016 і від 30.08.2016 вказав, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки наявним у справі копіям витягу про державну реєстрацію прав від 09.03.2012, внаслідок чого не зясовано чи мав право позивач - Комунальна 3-я міська клінічна лікарня, як орендодавець, законні підстави нараховувати ТзОВ Краківський ринок у спірних періодах орендну плату за весь обєкт нерухомості, у той час як станом на 09.03.2012 частка цього обєкту нерухомості у розмірі 77/100 належить останньому. З цих мотивів Вищий господарський суд України скасував ухвалені судові рішення, а вказані справи повернув на новий розгляд.

Враховуючи наведене, позивач - Комунальна 3-я міська клінічна лікарня звернулась до відповідача із заявою про скасування запису щодо державної реєстрації речових прав та їх обтяжень від 09.03.2012 за № 36169836 у Реєстрі права власності на нерухоме майно за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6. Однак, позивач отримав копію рішення державного реєстратора (відповідача) про відмову у скасуванні такого запису, що і стало підставою для звернення із позовом до суду.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, що стосуються управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, вважаючи що останній є неналежним відповідачем, оскільки рішення приймались реєстратором Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

Третя особа 2 щодо позову заперечує, зазначає, що право власності на майно, яке було предметом розгляду у справі № 10/269 (10) (№ 5015/2286/12)) у останнього виникло ще в грудні 2003 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи - 2, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити виходячи із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з приписами ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено судом, ТзОВ "Краківський ринок" зверталося до Господарського суду Львівської області з позовом до Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні міста Львова та Львівської міської ради про:

- визнання права спільної часткової власності Львівської міської ради та Товариства на окремо стоячу будівлю колишнього гінекологічного відділення, що позначена на плані літерою Б-2 за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6 загальною площею - 933,9 м2;

- здійснення розподілу часток в спільній частковій власності Львівської міської ради та Товариства на вказане приміщення в розмірі: за Товариством - 80/ 100, за Львівською міською радою - 20/ 100;

- визнання за Товариством право власності на частку в розмірі 80/100 в спірній будівлі.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.11.2011 залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2012 у справі № 10/269(10), позов задоволено частково та:

- визнано право спільної часткової власності Львівської міської ради та Товариства на окремо стоячу будівлю колишнього гінекологічного відділення, що позначена на плані літерою Б-2 за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6 загальною площею - 933,9 м2;

- здійснено розподіл часток в спільній частковій власності Львівської міської ради та Товариства на вказану будівлю в розмірі: за Товариством - 77/ 100, за Львівською міською радою - 23/ 100;

- визнано за Товариством право власності на частку в розмірі 77/100 в спірній будівлі. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

09.03.2012 реєстратор Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» за заявою третьої особи 2 прийняв рішення № 36169836 про державну реєстрацію права спільної часткової власності у розмірі 77/100 обєкта нерухомості за ТзОВ Краківський ринок і вніс відповідний запис до Реєстру прав власності на нерухоме майно на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 30.11.2011 у справі № 10/269 (10), яке станом на момент внесення запису набрало законної сили.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2012 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2012 та рішення Господарського суду Львівської області від 30.11.2011 у справі № 10/269 (10) скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області (справі присвоєно № 5015/2286/12).

За наслідками нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Львівської області від 01.08.2012 у справі № 5015/2286/12 було визнано право спільної часткової власності за Львівської міською радою та ТОВ Краківський ринок на обєкт нерухомості, здійснено розподіл часток у спільній частковій власності: за Львівською міською радою - частку в розмірі 23/100 та за ТзОВ Краківський ринок - частку в розмірі 77/100 обєкта нерухомості. Вказане рішення місцевого господарського суду у справі № 5015/2286/12 постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.01.2013 було скасовано, однак вступило в законну силу на підставі постанови Вищого господарського суду України від 10.04.2013, якою касаційну скаргу ТзОВ Краківський ринок було задоволено, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.01.2013 скасовано, а рішення Господарського суду Львівської області від 01.08.2012 залишено без змін.

Як вбачається із довідки виданої позивачем від 25.04.2017 № 544, будівля колишнього гінекологічного відділення (літера «Б-2») загальною площею 933, 9 кв.м. на вул. Рапопорта, 6 у м. Львові перебуває на балансі Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні на підставі розпорядження міської адміністрації Львівської міської Ради народних депутатів від 30.06.1993 № 651 «Про реорганізацію 3-го пологового будинку» і на даний час обліковується на рахунку 103 (Будинки і споруди).

У звязку з вищенаведеним, позивач у травні 2016 року звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно управління державної реєстрації Львівської міської ради, в якому просив скасувати рішення від 09 березня 2012 року № 36196836 про державну реєстрацію за ТзОВ «Краківський ринок» спільної часткової власності у розмірі 77/100 будівлі (літера «Б-2») загальною площею 933,9 кв.м. по вул. Рапопорта, Я., 6 у м. Львові. За результатами перегляду ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, Вищий адміністративний суд України ухвалою від 08.11.2016 у справі К/800/25736/16 встановив, що спірні відносини у даній справи виникли щодо прав на об'єкт нерухомого майна, позов заявлений позивачем як балансоутримувачем та орендарем спірної будівлі з підстав порушення прав на вказаний об'єкт; у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення щодо оформлення права власності на майно, тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, оспорювання правомірності такого акта та набуття особою спірного майна має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне. За суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України. Крім того, Вищий адміністративний суд України посилався на тотожні правові позиції, викладені Верховним Судом України у постановах від 29 березня 2016 року у справі № 21-5430а15, від 17 травня 2016 року у справі № 21-331а16, від 14 червня 2016 року у справі № 21-5022а15.

Таким чином твердження третьої особи-2 про непідвідомчість даної справи господарському суду спростовується викладеним вище судовими рішеннями.

Щодо заперечень відповідача на позовну заяву, в яких управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради вказує що не є належним відповідачем у даній справі, оскільки рішення приймались реєстратором Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV (із змінами і доповненнями).

На момент прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в Україні існувала система реєструючих органів та діяв порядок реєстрації. Так, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. № 7/5 (у редакції наказу від 28 січня 2003 р. № 6/5), було запроваджено державний реєстр прав на нерухомість, держателем якого визначено Міністерство юстиції України. До прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», відповідно до Тимчасового положення, функції з державної реєстрації здійснювали органи, визначені окремими нормативно-правовими актами. Так, на виконання Указу Президента України «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» від 17 лютого 2003 року. Міністерство юстиції України спільним з іншими відомствами наказом від 26 лютого 2003 року встановило, що: а) реєстрація земельних ділянок та прав на них здійснюється у складі державного реєстру земель, а функції Адміністратора державного реєстру земель має виконувати Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах; б) реєстрація об'єктів нерухомого майна та прав на них здійснюється у Реєстрі прав власності на нерухоме майно згідно з Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно; функції Адміністратора Реєстру прав власності на нерухоме майно здійснюються державним підприємством «Інформаційний центр» Мін'юсту України, а функції реєстратора органами БТІ (бюро технічної інвентаризації).

Згідно з п. 3 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 26.11.2015 № 834-VІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 23.09.2016 № 848 Про затвердження Положення про управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та його структури (надалі Положення), визначено, що Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (надалі управління) є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 26.05.2016 № 505 Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, утвореним відповідно до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні. До компетенції управління у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно належать зокрема такі повноваження:

- проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до норм законодавства.

- ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та надання відомостей з нього відповідно до законодавства (п.п. 4.2. Положення).

Крім цього, відповідно до п. 3 ухвали Львівської міської ради від 04.02.2016 № 135 «Про здійснення повноважень субєктів державної реєстрації та субєктів державної реєстрації прав у відповідній адміністративнотериторіальній одиниці виконавчими органами Львівської міської ради», Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради є уповноваженим органом на здійснення повноважень субєктів державної реєстрації та субєктів державної реєстрації прав у відповідній адміністративнотериторіальній одиниці. Зі змісту наведених норм вбачається, що на даний час повноваження стосовно прийняття рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно належать Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, а отже воно є належним відповідачем у справі.

Судом встановлено, що 12.05.2016 позивач звернувся до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (відповідача) через Центр надання адміністративних послуг із заявою про скасування запису про внесення запису про державну реєстрацію за номером 36169836. 17.05.2016 відповідач прийняв рішення про відмову у скасуванні з тих підстав, що подані позивачем документи не відповідають вимогам, встановленим законом, п.п. 2.14.1 п. 2.12. розділу ІІ Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 за № 3502/5 (надалі Порядок) та іншими нормативно-правовими актами, а саме: у поданій заявником постанові Вищого господарського суду України від 16.05.2012 у справі № 10/269 (10) постановлено: постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.11.2011 у справі № 10/265 (10) скасувати, справу передати на новий розгляд Господарському суду Львівської області. Постановою Вищого господарського суду України від 10.04.2013 у справі № 5015/2286/12 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.01.2012 у справі № 5015/2286/12 скасовано та залишено в силі рішення Господарського суду Львівської області від 01.02.2012 у справі № 5015/2286/12.

Враховуючи те, що рішення про відмову у скасуванні прийняте 17.05.2016, то, відповідно, в даному випадку застосовується Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції станом на зазначену дату (надалі - Закон).

Відповідно до статті 3 Закону, загальними засадами державної реєстрації прав є:

1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;

2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;

3) публічність державної реєстрації прав;

4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;

5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 Закону).

Частиною 4 статті 3 Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Відповідно до статті 4 Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Станом на момент прийняття спірного рішення реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 09.03.2012 за реєстраційним номером 36163836 та внесення запису в Реєстр прав на нерухоме майно, чинна на той час норма статті 19 Закону передбачала, що підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, було зокрема рішення суду про право власності на об'єкт незавершеного будівництва, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент відмови у скасуванні рішення реєстратора) визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі і прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З огляду на те, що рішення Господарського суду Львівської області від 30.11.2011 у справі № 10/269(10) на підставі якого реєстратором Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» було прийнято рішення від 09.03.2012 № 36169836 про державну реєстрацію права спільної часткової власності у розмірі 77/100 обєкта нерухомості за третьою особою 2, було в подальшому скасоване постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2012, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та скасування рішення про державну реєстрацію і запису про проведену державну реєстрацію права власності.

Щодо заперечень третьої особи 2 про те, що право власності на майно, яке було предметом розгляду у справі № 10/269 (10) (№ 5015/2286/12) у неї виникло ще в грудні 2003 року, то суд зауважує, що позивачем у даній справі не оспорюється вказане право.

20.04.2017 третьою особою-2 було подано заяву про застосування строків позовної давності. Однак, дана заява не береться судом до уваги з огляду на те, що відповідно до п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 75, 82-85 ГПК України, суд,-

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Скасувати рішення реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 09.03.2012 за реєстраційним номером: 36169836 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про державну реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» приватної спільної часткової власності на частку у розмірі 77/100 будівлі (літера «Б-2») загальною площею 933,9 кв. м. по вул. Рапопорта, 6 у м Львів.

3. Скасувати запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про проведену реєстратором Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 09.03.2012 за реєстраційним номером: 36169836 державну реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок» приватної спільної часткової власності на частку у розмірі 77/100 будівлі (літера «Б-2») загальною площею 933,9 кв. м. по вул. Рапопорта, 6 у м Львів.

Повне рішення складено 05.05.2017.

Суддя Манюк П.Т.