Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" травня 2017 р. Справа № 906/255/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Паламар Т.С. (довіреність від 26.07.16)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 19.08.15)

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" (м.Одеса)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (с.Гальчин, Андрушівський район,Житомирська область)

про стягнення 7041,49 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 7041,49 грн. заборгованості за договором поставки №8307-ЖТ/16 від 25.04.16., з яких 4966,56 грн. - основний борг, 419,35 грн. - пеня, 1610,65 грн. - штраф, 44,93 грн. - 3% річних.

У судовому засіданні 10.05.17 представник позивача подав заяву, в якій, у зв'язку з частковою сплатою боргу, позивач зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача 4566,56 грн. - основного боргу, 419,35 грн. - пені, 1610,65 грн. - штрафу, 44,93 грн. - 3% річних.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги викладені у заяві від 10.05.17 з підстав зазначених у позові.

Предстаник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2016 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (покупець/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Мегаполіс-Україна" (продавець), що 24 травня 2016 р. змінило найменування на ТОВ "Тедіс Україна" (позивач) (а.с.31), укладено договір поставки №8307-ЖТ/16 (а.с.10).

Згідно п.1.1. договору, ТОВ "Тедіс Україна" зобов'язалось передавати у власність відповідача товар, а останній, в свою чергу, взяв на себе зобов'язання оплачувати поставлений товар на умовах вказаних у Договорі.

На виконання умов договору, 29 грудня 2016 року позивач передав відповідачу товар на загальну суму 10090,22грн., що підтверджується видатковими накладними №ЖТ16-000083037 на суму 2943,67 грн., №ЖТ16-000083038 на суму 7146,55 грн. (а.с.15-17).

Максимальний строк відтермінування оплати становить 6 (шість) календарних днів. День, наступний за днем виписки накладної є першим днем при підрахунку строку, на який надано відстрочку. Останнім днем розрахунку є шостий календарний день (п. 4.8. Договору).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати товару виконав частково, тобто сплатив позивачеві 5523,66грн. внаслідок чого станом на день розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 4566,56грн.,що підтвердили представники сторін у судовому засіданні.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач борг визнав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 4566,56грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п. 6.2, 6.3 договору просить стягнути з відповідача 419,35 грн. пені та 1610,65грн. штрафу.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно,які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи із положень п.6.2. Договору, у разі прострочення строків оплати вартості отриманого товару, відповідач зобов'язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до п.6.3 Договору, відповідач, у випадку прострочення платежу понад 3 (три) календарних дні, також зобов'язаний сплатити 16 (шістнадцять) відсотків від суми неоплаченого в строк товару за користування коштами.

Суд, перевіривши розрахунки пені та штрафу, вважає їх нарахування правильними та такими, що підлягають задоволенню в сумі, що заявлені позивачем.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3 (три) відсотки річних від простроченої суми, що складає 44,93 грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно і тому задовільняє позов у цій частині.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач докази сплати боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню в розмірі 6641,49грн., з яких: 4566,56 грн. боргу, 419,35 грн. пені, 1610,65 грн. штрафу, 44,93 грн. 3% річних. .

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; ідент. номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" (65044, м. Одеса, проспект Шевченка, 4 А ; ) - 4566,56 грн. боргу, 419,35 грн. пені, 1610,65 грн. штрафу, 44,93 грн. 3% річних, 1600,00грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.05.17

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати: 1 - в справу