ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" квітня 2017 р.Справа № 916/666/17

Позивач: ОСОБА_1 приватне підприємство „Виробничо-комерційна фірма „Актив

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай

Про: стягнення 755202,92 грн.

Суддя Демешин О. А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність

від відповідача: ОСОБА_1 - довіреність

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 приватне підприємство „Виробничо-комерційна фірма „Актив (далі позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за Договором поставки № 1/12 від 01.12.2014 року у розмірі 755 202,92 гривень, що складається з тіла заборгованості по зобов'язанням 650052 гривні, пені за несвоєчасне виконання зобов'язання 68 579,69 гривень, втрат від інфляції 29 257,79 гривень, процентів за користування коштами (З % річних) 7 313,44 гривень.

Судом відмовлено у клопотанні позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, оскільки наявність заборгованості відповідача перед іншими особами не свідчить про неможливість у подальшому виконати судове рішення, тим більше, що відповідачем як до, так і після звернення позивача з позовом до суду здійснювались часткові оплати позивачу, про що буде зазначено нижче.

Відповідач відзиву на позов не надав, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно ст. 75 ГПК України.

В С Т А Н О В И В :

01.12.2014 року між Позивачем (Постачальник) та Відповідачем (Покупець), було укладено Договір поставки № 1/12, за яким Постачальник поставляє та передає партіями у власність Покупцю, а Покупець приймає та оплачує на умовах даного Договору борошно в асортименті, в подальшому за текстом іменується Товар, зазначений в Замовленнях та видаткових накладних (пункт 1.1 Договору).

За змістом пункту 1.2 Договору найменування (номенклатура, асортимент) та ціна Товару, що поставляється за цим Договором, вказується у Прайс-листі/Специфікації (Додаток № 1 до Договору), кількість Товару у кожній партії вказується у Замовленнях Покупця, наданих Постачальнику Покупцем відповідно до умов Договору.

Відповідно пункту 2.1 Договору загальна вартість цього Договору складається з суми вартості партій Товару, на постачання яких Постачальником було прийнято до виконання відповідні Замовлення Покупця, оформлені на підставі Прайс-листа/Специфікації (Додаток № 1 до Договору). Орієнтовна, попередньо узгоджена Сторонами вартість Договору, з урахуванням строку, на який його укладено, становить 10 000 000,00 в тому числі ПДВ 1 666 666,67 грн. Ціни на Товар, погоджені сторонами у Прайс-листі/Специфікації (Додаток № 1 до Договору) за цим Договором не можуть змінюватись в односторонньому порядку.

За змістом пункту 2.3 Договору оплата вартості Товару здійснюється Покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника грошових коштів протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту поставки відповідної партії Товару (з дати зазначеної у відповідній, підписаній Сторонами видатковій накладній щодо передачі партії Товару).

Позивач в позовній заяві зазначає, що Відповідач не здійснив у встановлений Договором строк оплату повної вартості Товару за вищенаведеними поставками в наслідок чого станом на момент звернення Позивача з цією позовною заявою у Відповідача перед Позивачем виникла заборгованість у розмірі 650052 гривень, стягнення якої є предметом спору по цій справі.

Крім того, позивачем за несвоєчасне виконання зобов'язання та прострочення по грошовому зобовязанню відповідно до ст..625 ЦК України, нараховано пеню в розмірі 68579,69 гривень, інфляції в розмірі 29257,79 гривень та сплату 3% річних в розмірі 7313,44 гривень, які позивач також просить стягнути з відповідача.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1,2 ст. 673 ЦК продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого

відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, з врахуванням змісту Договору, відносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами законодавства, передбаченими для врегулювання договорів поставки.

Відтак, згідно ч. 1 ст. 712 ЦК за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У судовому засіданні 13.04.2017 року представник відповідача надав суду докази сплати боргу у розмірі 10000 грн. 15.03.2017 року, тобто, що до звернення позивача до суду з цим позовом 20.03.2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, права Позивача в частині сплати 10000 грн. боргу не були порушені Відповідачем, оскільки були сплачені ще до звернення Позивача до суду з позовом по цій справі.. Тому в задоволені позову в частині стягнення 10000 грн. боргу слід відмовити.

Крім того, представником Відповідача надано суду докази сплати боргу у розмірі 15000,00 грн. - 10.04.2017 року та 25000 грн. 11.04.2017 року.

Отже, на теперішній час, між сторонами відсутній предмет спору щодо стягнення 40000грн. боргу, оскільки ці грошові кошти сплачені Відповідачем.

Пунктом 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі в разі відсутності спору.

Пунктом 4.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції встановлено, що питання припинення провадження у справі в частині позовних вимог, а так само про залишення позовних вимог у певній частині без розгляду господарський суд вирішує у резолютивній частині рішення, яке приймається по суті справи.

Таким чином, в частині стягнення з відповідача 40000грн. боргу провадження у справі слід припинити.

На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума боргу в розмірі 600052грн.

Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 549 ЦК України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

А ст. 3 вказаного Закону зазначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом пункту 4.1 Договору поставки за невиконання або неналежне виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором, винна Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством.

За змістом пункту 4.4 Договору поставки за прострочення здійснення розрахунку за Товар Покупець зобов'язаний виплатити на користь Постачальника пеню в розмірі 0,5% від вартості несплаченого Товару за кожний день прострочення платежу.

Позивачем у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства розраховано інфляційні, які підлягають до стягнення з відповідача. Їх розмір становить 29257,79грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені та 3% річних, то позивачем безпідставно розраховані суми, які він спросить стягнути з відповідача, оскільки до днів прострочення частково позивачем включено день оплати заборгованості 15.03.2017р.

Відповідно до п.1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р., день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який стягується пеня.

Це ж саме має стосуватись і нарахування сплати 3% річних.

Без врахування у розрахунку пені та 3% річних дня здійснення відповідачем оплати (15.023.2017р.), з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 63383,16грн. пені та 7260,01грн. сплати 3% річних.

На підставі викладеного, позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача 600052 грн. боргу, 63383,16грн. пені та 7260,01грн. сплати 3% річних. Провадження по справі в частині стягнення 40000 грн. слід припинити, а решті позову відмовити з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог та з урахуванням сплати боргу в розмірі 40000 грн. після порушення провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85, п. 1-1, ч. 1 ст. 80 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський коровай" (65078, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Генерала Петрова, будинок 14, код 39300003) на користь Малого приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Актив" (68430, Одеська обл., Арцизький район, село Нова Іванівка, вул. Радянської Армії, будинок 33, код 32858538) 600052 гривні боргу; 63383гривні 16 коп. пені; 29257 гривень 79 коп. інфляційних; 7260гривень 01 коп. 11099 гривень 29коп.та судового збору.

3. Провадження по справі в частині стягнення 40000 грн. боргу - припинити

4. У задоволенні решти позову відмовити

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28 квітня 2017 р.

Суддя О.А. Демешин