ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року Справа № 908/4337/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О. - головуючого (доповідач),
Грека Б.М.,
Могил С.К.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1"
на ухвалу та постановуГосподарського суду Запорізької області від 04.10.2016 Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2016
у справі№ 908/4337/14 Господарського суду Запорізької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Корум Дружківський машинобудівельний завод"
доДержавного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1) Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, 2) Управління державної казначейської служби України у Маріїнському районі Донецької області
про за участю від позивача: від відповідача: від третіх осіб:стягнення заборгованості в сумі 17550000 грн., Дробот Н.В., не з'явились, не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.08.2016 у справі № 908/4337/14 (суддя Смірнов О.Г.) задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Дружківський машинобудівний завод" про заміну стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником. Замінено сторону у справі № 908/4337/14 - стягувача у виконавчому провадженні ВП № 46453291 щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 із Публічного акціонерного товариства "Дружківський машинобудівний завод" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Корум Дружківський машинобудівельний завод".

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.10.2016 у справі № 908/4337/14 (суддя Смірнов О.Г.) доводи боржника у справі - Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1", викладені у скарзі, визнано частково правомірними. Визнано дії Головного державного виконавця Нідиченко Д.Є. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 25.05.2016 ЗВП № 51233374 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 у справі № 908/4337/14 в частині накладення арешту на рахунки № 35, № 5, які відкриті в АТ "Державний ощадний банк України", незаконними. Визнано постанову Головного державного виконавця Нідиченко Д.Є. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 25.05.2016 ЗВП № 51233374 недійсною щодо примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 у справі № 908/4337/14 в частині накладення арешту на рахунки № 35, № 5, які відкриті в АТ "Державний ощадний банк України". В задоволенні іншої частини вимог скарги боржника у справі - Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" на дії Відідлу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі № 908/4337/14 (у складі колегії суддів: Агапов О.Л. - головуючого, Будко Н.В., Мартюхіної Н.О.) ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2016 у справі № 908/4337/14 Господарського суду Запорізької області залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі № 908/4337/14, Державне підприємство "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі № 908/4337/14 Господарського суду Запорізької області, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2016 у справі № 908/4337/14 змінити шляхом її доповнення про визнання незаконними дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 25.05.2016 ЗВП № 51233374 про арешт коштів Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" на поточному рахунку в ПАТ "Альфа-Банк" № 2402, призначеного для виплати заробітної плати, та визнати постанову від 25.05.2016 ЗВП № 51233374 про арешт коштів боржника в цій частині недійсною.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.12.2014 у справі № 908/4337/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дружківський машинобудівний завод" до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" задоволено. Стягнуто із Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" на користь Публічного акціонерного товариства "Дружківський машинобудівний завод" 17550000,00 грн. заборгованості за договором на виконання робіт з капітального ремонту гірничошахтного обладнання за державні кошти № 406Т від 25.09.2012 та 73080,00 грн. витрат з оплати судового збору.

На виконання вказаного рішення 16.01.2015 господарським судом був виданий відповідний наказ.

За заявою стягувача 13.02.2015 відкрито виконавче провадження ВП № 46453291 з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 № 908/4337/14.

З метою забезпечення повного та фактичного виконання рішення постановою державного виконавця від 21.07.2015 накладено арешт на всі рахунки боржника в межах суми 19385388,00 грн. Разом з тим, 21.07.2015 державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

В подальшому постановою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченко Д.Є. від 24.07.2015 виконавче провадження щодо примусового виконання наказу № 908/4337/14 від 16.01.2015 об'єднано у зведене виконавче провадження ЗВП № 51233374.

У зв'язку з невиконанням боржником рішення суду у наданий державним виконавцем строк 25.05.2016 прийнято постанову про арешт коштів боржника в межах суми 198092075,32 грн. Вказаною постановою накладено арешт, в тому числі на рахунки № 35, № 35 у Філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" МФО 335106 та рахунок № 2402 у ПАТ "Альфа-Банк" МФО 300346.

Боржник у справі - Державне підприємство "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" вважає, що вказану постанову прийнято із порушенням ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", виходячи з наступного:

- відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби у порушення ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" постанову про арешт коштів боржника на адресу ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" не надіслано, про її наявність підприємство дізналось 31.05.2016 за повідомленням ПАТ "Альфа-Банк", надісланого електронною поштою;

- Головним державним виконавцем накладено арешт на розрахункові рахунки ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1", в тому числі на рахунки у банківських установах, за якими підприємство сплачує заробітну плату, електричну енергію, оплату по спецрахунках для виплати лікарняних листів за рахунок коштів від фондів соціального страхування;

- постанова про арешт грошових коштів може призвести до того, що працівники підприємства не отримають нараховану їм заробітну плату та допомогу з тимчасової непрацездатності;

- накладення арешту на грошові кошти підприємства порушує права і законні інтереси 2963 членів трудового колективу;

- через зрив фінансування планових заходів з охорони і техніки безпеки існує реальна загроза життю і здоров'ю працівників, постанова про накладення арешту на грошові кошти позбавляє підприємство можливості проводити заходи з охорони та безпеки праці;

- арешт коштів паралізував фінансові платежі, призупинив закупівлю необхідних підприємству матеріалів та устаткування;

- арешт коштів на поточних рахунках банку зробив неможливим проведення розрахунку за споживання електроенергії;

- з причини арешту грошових коштів підприємства порушені наступні норми матеріального права: ст. 43 Конституції України, ст. ст. 115, 116, 163 Кодексу законів про працю, ст. 24 Закону України "Про оплату праці", ст. 18, 25, 26, 32, 34, 38 Гірничого закону України, ст. 10, 17, 19 Закону України "Про охорону праці";

- вважав, що вказані факти свідчать про порушення державним виконавцем вимог ст. ст. 25, 37, 57 Закону України "Про виконавче провадження".

Частково задовольняючи скаргу заявника місцевий господарський суд виходив з наступного.

Згідно із п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

Законодавець визначає такі поняття як: дії та бездіяльність державної виконавчої служби, які обов'язково пов'язані з протиправною поведінкою. А саме: під діями слід розуміти - повноваження будь-якої посадової особи не здійснювати дії, які суперечать закону. У той же час бездіяльність передбачає невиконання цією особою юридичних обов'язків здійснювати дії у межах закону.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21.04.1999 (редакція Закону, чинна на момент винесення оскаржуваної постанови державним виконавцем) далі Закон, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із вимогами п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Заходами примусового виконання рішень відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 52 Закону передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Частинами 1-4 статті 57 Закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Судами встановлено, що предметом розгляду у даній справі є оскарження дій Головного державного виконавця Нідченко Д.Є. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення з метою виконання рішення Господарського суду від 12.12.2014 у справі № 908/4337/14 постанови про арешт коштів боржника від 25.05.2016 ЗВП № 51233374 та скасування вказаної постанови.

Постановою Головного державного виконавця Нідченко Д.Є. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.05.2016 ЗВП № 51233374 накладено арешт на кошти боржника в межах суми 198092075,32 грн., що містяться на рахунках в банках, та всіх інших рахунках, які відкриті боржником в даних установах банків, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, окрім рахунків захищених відповідно до Бюджетного кодексу України, - Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованнями" та інших соціальних рахунків, що належать боржнику. Вказаною постановою накладено арешт, в тому числі і на кошти боржника, що знаходяться на рахунках № 35, № 35 у Філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" МФО 335106 та рахунку № 2402 у ПАТ "Альфа-Банк" МФО 300346.

Підставою оскарження дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України боржник вказує те, що оскаржуваною постановою накладено арешт на рахунки, з яких виплачується заробітна плата та виплати від Фондів соціального страхування.

На підтвердження вказаних обставин боржником надано до матеріалів справи довідку Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" № 47403-83 б/б від 01.06.2016, № 50136-83 б/б від 13.06.2016, банківську виписку по рахунку № 2402, довідку Публічного акціонерного товариства "Ощадбанк" № 1803 від 06.06.2016 та додаткову угоду від 26.07.2016 до договору банківського рахунку № 124118 від 31.08.2010.

Довідкою Публічного акціонерного товариства "Ощадбанк" № 1803 від 06.06.2016 підтверджується цільове призначення наступних рахунків підприємства:

- п/р № 35 (для виплати допомоги від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності);

- п/р № 35 (для виплати допомоги від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві).

Банком повідомлено, що кошти, які надходять на поточний рахунок № 2402, який відкритий ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" протягом 2015-2016 років, використовуються для виплати заробітної плати працівникам, обов'язкових платежів до бюджету, утримань із заробітної плати відповідно до діючого законодавства, що підтверджується довідками Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" № 47403-83 б/б від 01.06.2016, № 50136-83 б/б від 13.06.2016. В довідці № 50136-83 б/б від 13.06.2016 зазначено, що з рахунку № 2402 ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" здійснено виплати на поповнення рахунку № 2401 ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" з призначенням платежів "грошові кошти для поповнення рахунка", а також вказані операції, що не були пов'язані із виплатою заробітної плати працівникам.

Разом з тим зі змісту банківської виписки Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" по рахунку № 2402 за період з 27.05.2016 по 31.05.2016 вбачається, що вказаний рахунок використовується боржником для виплати заробітної плати працівникам.

До матеріалів справи боржником долучено договір банківського рахунку № 124118 від 31.08.2010, який укладений з Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк", за умовами якого (п. 1.1. договору) банк відповідно до чинного законодавства України відкриває клієнту поточний рахунок (поточні рахунки), який (які) надалі іменується "Рахунок", і після отримання повідомлення від податкового органу про взяття рахунку на облік здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта.

Додатковою угодою від 26.07.2016 до договору банківського рахунку № 124118 від 31.08.2010, яка підписана між ПАТ "Альфа-Банк" та ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1", внесено зміни до договору та викладено п. 1.1 договору в наступній редакції: "Банк на підставі наданої клієнтом заяви про відкриття поточного рахунку та інших документів передбачених чинним законодавством України відкриває клієнту поточний рахунок (поточні рахунки), який (-які) надалі іменується (-ються) "Рахунок (-ки)", і здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку (-ів) клієнта на умовах цього договору. При цьому, клієнт має намір використовувати поточний рахунок № 2402, відкритий за договором банківського рахунку № 124118 від 31.08.2010, для перерахування заробітної плати та оплати податків по заробітній платі, в тому числі єдиного соціального внеску, Пенсійного фонду України, податку з доходів фізичний осіб, військового збору, утримання із заробітної плати згідно діючого законодавства".

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб ( ч. 1 ст. 6 Закону).

Відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 роботодавець зобов'язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Частиною 2 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який набрав чинності з 01.01.2015, передбачено, що страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Відповідно до ст. 72 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21.04.1999 (редакція закону, чинна на момент винесення оскаржуваної постанови державним виконавцем) на допомогу по державному соціальному страхуванню, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу інвалідам з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам", стягнення може бути звернено тільки за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також втратою годувальника.

Викладені норми законів передбачають заборону задоволення вимог кредиторів, в тому числі і за виконавчими документами за рахунок коштів боржника у банках, які знаходяться на поточних рахунках, передбачених для виплат соціального страхування.

Судами встановлено: постановою про арешт коштів боржника ЗВП № 51233374 від 25.05.2016 накладено арешт на кошти боржника, які знаходяться на всіх його рахунках у банківських установах, у тому числі, і на рахунках № 35, № 35, які відкриті в АТ "Державний ощадний банк України", які використаються ним для виплати допомоги з тимчасової непрацездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та на кошти, і які використовуються для виплати допомоги від нещасних випадків на виробництві за рахунок коштів відповідного Фонду. Вказані дії державного виконавця унеможливлюють виплату боржником вказаних коштів.

За таких обставин суди дійшли до висновку, що накладення арешту на рахунки № 35, № 35, які відкриті у АТ "Державний ощадний банк України" та призначені для виплати допомоги від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і допомоги від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, унеможливлює своєчасну виплату вказаних виплат працівникам боржника, що призводить до порушення їх конституційних прав, тому дії державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 № 908/4337/14 в частині накладення арешту на рахунки № 35, № 35, які відкриті в АТ "Державний ощадний банк України", є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Щодо твердження боржника про неправомірність накладення арешту № 2402, який відкритий у ПАТ "Альфа-Банк" і використовується для виплати заробітної плати, то розглядаючи скаргу місцевий господарский суд виходив з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частинами 5 та 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" № 108/95-ВР від 24.03.1995 передбачено, що за особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Судами встановлено: зі змісту наданої боржником до справи довідки ПАТ "Альфа-Банк" № 50136-83 б/б від 13.06.2016 вбачається, що з рахунку № 2402 ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" здійснювались виплати на поповнення рахунку № 2401 ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1" з призначенням платежів "грошові кошти для поповнення рахунка", а також операції, що не були пов'язані з виплатою заробітної плати працівникам. Вказаною довідкою підтверджується, що кошти, які містяться на рахунку № 2402 ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1", використовуються підприємством боржника не виключно для виплати заробітної плати працівникам.

Разом з тим, зі змісту додаткової угоди від 26.07.2016 до договору банківського рахунку № 124118 від 31.08.2010, яка підписана між ПАТ "Альфа-Банк" та ДП "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1", вбачається, що боржник (клієнт) "….має намір використовувати поточний рахунок № 2402, відкритий за договором банківського рахунку № 124118 від 31.08.2010, для перерахування заробітної плати та оплати податків із заробітньої плати, в тому числі єдиного соціального внеску, Пенсійного фонду України, податку з доходів фізичний осіб, військового збору, утримання із заробітної плати згідно із діючим законодавством", що також свідчить про не виключність використання вказаного рахунку тільки для виплати заробітної плати працівникам.

При цьому, боржником не надано господарському суду доказів, які б свідчили про те, що цільове призначення рахунку № 2402, який відкритий боржником в ПАТ "Альфа-Банк", є виключно для виплати заробітної плати працівникам боржника.

З врахуванням викладеного місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного висновку, що постанова про накладення арешту на даний рахунок є законною і такою, що відповідає законодавству і не порушує прав та законних інтересів боржника.

У п. 9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 зазначено, якщо у відповідній скарзі йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, то вона підлягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконання рішення (ухвали, постанови) господарського суду.

Скаржником подано скаргу на дії державного виконавця в межах справи № 908/4337/14, яка розглядалась Господарським судом Запорізької області, і оскаржуються дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні, до якого приєднано виконавче провадження з виконання наказу № 908/4337/14 від 16.01.2015, тому місцевим господарським судом, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правомірно розглянуто скаргу в частині, яка стосується виконання рішення суду у справі № 908/4337/14.

Підсумовуючи викладене, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного висновку, що постанова про арешт коштів боржника від 25.05.2016 № 51233374 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 у справі № 908/4337/14 в частині накладення арешту на рахунки № 35, № 35, які відкриті в АТ "Державний ощадний банк України", винесено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки прийнято без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів працівників підприємства-боржника і цілями, на досягнення яких спрямована оскаржувана постанова.

Як вбачається з вимог скарги боржник просив скасувати постанову Головного державного виконавця Нідченко Д.Є. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 25.05.2016 ВП № 51233374. Проте пунктом 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій.

З урахуванням положень вказаного пункту постанови Пленуму Вищого господарського суду України суди дійшли до правильного висновку, що постанова Головного державного виконавця Нідченко Д.Є. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 25.05.2016 ЗВП № 51233374 підлягає визнанню недійсною щодо примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 у справі № 908/4337/14 в частині накладення арешту на рахунки № 35, № 35, які відкриті в АТ "Державний ощадний банк України".

У задоволенні іншої частині скарги, враховуючи вказані обставині, місцевим господарським судом, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правомірно відмовлено.

Під час розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції враховано наступне.

Законність дій державного виконавця та оскаржуваної постанови з виконання іншого рішення господарського суду у зведеному виконавчому провадженні було предметом розгляду Господарського суду Донецької області, який ухвалою від 30.06.2016 частково задовольнив скаргу Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1". Дійшовши висновку щодо незаконності накладення арешту на рахунки, з яких виплачується заробітна плата, господарський суд частково задовольнив скаргу на дії державного виконавця.

Підстави для задоволення скарги аналогічні підставам спору, що розглядається.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.08.2016 у справі № 905/3472/15 у іншому складі суддів ухвалу господарського суду залишено без змін.

Статтею 124 Конституції України передбачено обов'язковість виконання судових рішень.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" вказані судові рішення та зміст Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Враховуючи вказане, судом апеляційної інстанції перевіряється законність ухвали господарського суду, що оскаржується, в частині відмови у задоволенні скарги.

При цьому, суд апеляційної інстанції правомірно погодився з доводами місцевого господарського суду, які зроблені після дослідження відповідних доказів у справі.

Крім цього, судом апеляційної інстанції правомірно враховано, що згідно із ч. 2 ст. 52 Закону "Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, які відкриті на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону "Про електроенергетику" та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки". Матеріали справи не містять доказів про порушення державним виконавцем вказаної статті Закону.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі № 908/4337/14 Господарського суду Запорізької області прийнято із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Таким чином ухвала Господарського суду Запорізької області від 04.10.2016 та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі № 908/4337/14 Господарського суду Запорізької області підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське № 1" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі № 908/4337/14 Господарського суду Запорізької області залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.10.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 23.11.2016 у справі № 908/4337/14 Господарського суду Запорізької області залишити без змін.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж.О.
Судді:Грек Б.М.
Могил С.К.