УХВАЛА

13.04.2017Справа № 910/2453/16

За скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Технічний центр "Анкомтех"

на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної

виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління

юстиції у місті Києві

у справі № 910/2453/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Технічний центр "Анкомтех";

до товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Авто 2000";

про стягнення 304 274,28 грн.

Суддя Привалов А.І.

Представники сторін:

від скаржника (позивача): Несіна А.В., довіреність № 114 від 06.09.2015р.;

від відповідача: Грищенко Л.Г., директор, наказ № 7 від 01.08.2010р.;

від органу ДВС: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технічний центр "Анкомтех" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Авто 2000" про стягнення 304 274,28 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2016р. у справі № 910/2453/16 позов задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Авто 2000" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Технічний центр "Анкомтех" основний борг у сумі 167 918 грн. 16 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2616 грн. 99 коп.

25.04.2016р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2016р. у справі № 910/2453/16 видано відповідний наказ.

10.02.2017р. до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від товариства з обмеженою відповідальністю "Технічний центр "Анкомтех" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відповідно до якої скаржник просить суд зобов'язати державного виконавця Яковенка Владислава Андрійовича Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції вчинити передбачені чинним законодавством дії по примусовому виконанню наказу Господарського суду м. Києва від 25.04.2016р. по справі № 910/2453/16 від 07.04.2016 року:

- накласти арешт на транспортні засоби: марки Mersedes benz 1838, 1993 р., № кузова НОМЕР_10, днз. НОМЕР_6; марки RENAULT PREMIUM, 2000 р.в., № кузова НОМЕР_11 днз. НОМЕР_12; марки RENAULT PREMIUM, 2000 р.в., № кузова НОМЕР_13, днз. НОМЕР_5; марки VOLVO FH12-42T, 1996 р.в., № кузова НОМЕР_14, днз. НОМЕР_15; марки VOLVO FH12-42T, 1997 р.в., № кузова НОМЕР_16, днз. НОМЕР_17; марки SCHWARZMULLER, 1982 р.в., № кузова: НОМЕР_18, днз. НОМЕР_19; марки FIAT DOBLO, 2012 р.в. № кузова НОМЕР_20, днз: НОМЕР_21, марки BECKUM ТANK-ADP-BAU, 1979 р.в., № кузова НОМЕР_22, днз. НОМЕР_23;

- описати майно боржника, вилучити його та здійснити подальшу примусову реалізацію, кошти від реалізації направити на погашення боргу боржника перед стягувачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2017 призначено розгляд скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Технічний центр "Анкомтех" по справі №910/2453/16 на 23.03.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2017р. розгляд скарги відкладено на 13.04.2017р.

12.04.2017р. через відділ діловодства суду від представника ВДВС надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та копії матеріалів виконавчого провадження для долучення матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 13.04.2017р. представник скаржника підтримав подану скаргу та просив суд задовольнити викладені в ній вимоги в повному обсязі.

Представник боржника зазначив, що все його рухоме та нерухоме майно, а також рахунки арештовані і підприємство діяльності не здійснює.

Представник органу ДВС у судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 ГПК України, неявка боржника, стягувача чи представника органу державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представника органу ДВС за наявними у справі доказами.

Розглянувши скаргу та наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників стягувача (скаржника) та боржника, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Технічний центр "Анкомтех" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Авто 2000" про стягнення 304 274,28 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2016р. у справі № 910/2453/16 позов задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Авто 2000" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Технічний центр "Анкомтех" основний борг у сумі 167 918 грн. 16 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2616 грн. 99 коп.

25.04.2016р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2016р. у справі № 910/2453/16 видано відповідний наказ.

У відповідності до статей 4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

У силу ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби, та регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.03. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" (далі - постанова № 14) визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Відповідно до п. 2 постанови № 14 стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

Обґрунтовуючи подану скаргу, скаржник зазначає, що державним виконавцем станом на день подачі скарги не вжито в повному обсязі передбачених законом заходів щодо організації примусового виконання рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2016р. у справі № 910/2453/16, а саме щодо накладення арешту та реалізації транспортних засобів, що перебувають у заставі ПАТ «Радикал Банк», у зв'язку з чим скаржник звернувся до суду з даною скаргою.

Судом встановлено, що 29.04.2016р. товариство з обмеженою відповідальністю "Технічний центр "Анкомтех" як стягувач звернулось до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві з заявою від 27.04.2016р. про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.04.2016р. у справі № 910/2453/16, виданого на виконання рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2016р.у даній справі.

10.05.2016р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Кияницею Н.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51028708 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 25.04.2016р. №910/2453/16.

Згідно зі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

02.06.2016р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кияницею Н.М. винесено постанову про арешт коштів боржника.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковенка В.А. від 22.08.2016р. накладено арешт на все майно, що належить боржнику в межах суми звернення стягнення.

Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

22.08.2016р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковенком В.А. винесено постанову про розшук майна боржника, а саме транспортних засобів згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС у м Києві.

08.09.2016р. до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Авто 2000", в якій викладені вимоги про зняття з розшуку транспортних засобів, що знаходяться в заставі в ПАТ«Радикал Банк», саме: марки Beckum TANK-ADP-BAU, днз. НОМЕР_23; марки Mercedes Benz, днз. НОМЕР_6; марки Volvo, днз. НОМЕР_24, марки Volvo, днз. НОМЕР_25, марки Scywarzmuller, днз. НОМЕР_26, марки Fiat, днз. НОМЕР_27, марки Renault Premium, днз. НОМЕР_5, марки Renault Premium, днз. НОМЕР_12.

16.09.2016р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковенком В.А. винесено постанову про зняття з розшуку майна боржника, а саме транспортних засобів: марки Beckum TANK-ADP-BAU, днз. НОМЕР_23; марки Mercedes Benz, днз. НОМЕР_6; марки Volvo, днз. НОМЕР_24, марки Volvo, днз. НОМЕР_25, марки Scywarzmuller, днз. НОМЕР_26, марки Fiat, днз. НОМЕР_27, марки Renault Premium, днз. НОМЕР_5, марки Renault Premium, днз. НОМЕР_12.

Відносини застави регулюються Законом України "Про заставу", відповідно до ст. 1 якого застава - це спосіб забезпечення зобов'язання рухомим майно, в силу якого заставодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Згідно з ч. 5 ст. 18 Законом України "Про заставу", якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Переважне право заставодержателів одного і того ж майна, що зареєстровані в один і той же день, визначається моментом реєстрації застави. Переважне право у задоволенні вимог із заставленого рухомого майна визначається на підставі моменту реєстрації застави та моменту реєстрації змін щодо предмета застави в частині цих змін.

Згідно з частиною 1 статті 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 572 Цивільного кодексу України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

01.08.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (заставодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Авто 2000" (заставодавець) укладено договір застави транспортних засобів, відповідно до п. 1.1. якого за цим договором забезпечується виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Авто 2000":

- зобов'язань за кредитним договором № К-6681/2-980 від 1 серпня 2013 року з усіма подальшими змінами і доповненнями до нього, що укладений між заставодержателем та позичальником, за умовами якого позичальнику надано кредит сума якого становить 718 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, комісій та інших платежів, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, порядку та у випадках, передбачених кредитним договором та додатковими договорами (угодами) до Кредитного договору, що можуть бути укладені в майбутньому;

- зобов'язань щодо відшкодування збитків, завданих заставодержателю невиконанням та/або неналежним виконанням зобов'язань по кредитному договору;

- зобов'язань щодо відшкодування витрат заставодержателя по здійсненню (задоволенню) його вимог, забезпечених заставою, в тому числі витрати, які понесені ним внаслідок звернення стягнення на предмет застави (включаючи сплачені чи такі, що підлягають сплаті, податки, збори, інші платежі) та будь-які інші витрати заставодержателя, які виникли внаслідок невиконання або неналежного виконання зобов'язань по кредитному договору чи цьому договору, та будь-які інші витрати, передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1.2. договору застави транспортних засобів від 01.08.2013р. предметом застави є транспортні засоби: марки MAGYAR, модель SREM, державний номер НОМЕР_1; марки GOFA, державний номер НОМЕР_2; марки BECKUM, державний номер НОМЕР_3, номер шасі НОМЕР_22; марки SCHWARZMULLER, моделі T9 З/Е, державний номер НОМЕР_4; марки RENAULT, модель PREMIUM, державний номер НОМЕР_5; марки MERCEDES BENZ, модель 1838, державний номер НОМЕР_6; марки VOLVO, модель FH 12-42Т, державний номер НОМЕР_7; марки RENAULT, модель PREMIUM, державний номер НОМЕР_8.

10.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (заставодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Авто 2000" (заставодавець) укладено договір застави транспортних засобів, відповідно до п. 1.1. якого за цим договором забезпечується виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Авто 2000":

- зобов'язань за договором про надання овердрафту №6681-0-1 від 29.05.2014р. з усіма подальшими змінами і доповненнями до нього, що укладений між заставодержателем та позичальником, за умовами якого позичальнику надано кредит у вигляді овердрафту, ліміт якого складає 180 000,00 грн. строком користування до 28.05.2015р. включно, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в залежності від строку безперервного дебетового сальдо по поточному рахунку позичальника-строку використаний, а саме: 19,00% річних - за строк використання від 1 до 3 днів (включно); 21,50% річних - за строк використання від 4 до 7 днів (включно); 22,50% річних - за строк використання від 8 до 15 днів (включно); 23,50% річних - за строк використання від 16 до ЗО днів (включно); 24,50% річних - за строк використання від ЗІ до 45 днів (включно); 25,50% річних - за строк використання від 46 до 60 днів (включно); 26,50% річних - за строк використання від 61 дня, комісій та інших платежів, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, порядку та у випадках, передбачених Кредитним договором та додатковими договорами (угодами) до кредитного договору, що можуть бути укладені в майбутньому;

- зобов'язань щодо відшкодування збитків, завданих заставодержателю невиконанням та/або неналежним виконанням зобов'язань по кредитному договору;

- зобов'язань щодо відшкодування витрат заставодержателя по здійсненню (задоволенню) його вимог, забезпечених заставою, в тому числі витрати, які понесені ним внаслідок звернення стягнення на предмет застави (включаючи сплачені чи такі, що підлягають сплаті, податки, збори, інші платежі) та будь-які інші витрати заставодержателя. які виникли внаслідок невиконання або неналежного виконання зобов'язань по кредитному договору чи цьому договору, та будь-які інші витрати, передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1.2. договору застави транспортних засобів від 10.12.2014р. предметом застави є транспортний засіб VOLVO, модель FH 12-42Т, державний номер НОМЕР_9.

Відповідно до стаття 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Отже, з системного аналізу вищенаведених правих норм, вбачається, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення звертається за наявності однієї з умов: або якщо право застави виникло після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, або якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю, або наявна письмова згода заставодержателя.

Відповідно положень Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету невизначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Як вбачається з матеріалів справи, обтяження на майно на підставі договору застави транспортних засобів від 01.08.2013р. зареєстровано на користь ПАТ «Радикал Банк» в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (запис № 2) 01.08.2013р. за № 13828152, а на підставі договору застави транспортних засобів від 10.12.2014р. - на користь ПАТ «Радикал Банк» (запис № 9) 10.12.2014р за № 14680380.

Між тим, рішення Господарського суду м. Києва у справі № 910/2453/16 прийнято 07.04.2016р.

Отже, ПАТ «Радикал Банк» має пріоритет щодо звернення стягнення на предмет застави, яким є рухоме майно - транспортні засоби.

Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Враховуючи викладене, оскільки в межах виконавчого провадження №51028708 державний виконавець здійснює стягнення в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Авто 2000", який в частині рухомого майна, на яке скаржник просить накласти арешт та реалізувати, не є заставодержателем, судом встановлено відсутність умов, передбачених ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" для вчинення зазначених виконавчих дій.

Отже, невчинення державним виконавцем виконавчих дій щодо накладення арешту та реалізації транспортних засобів, на необхідність проведення яких з метою примусового виконання рішення у справі № 910/2453/16 посилається скаржник в своїй скарзі, виходячи з обставин справи, за висновками суду не розцінюється як порушення органом державної виконавчої служби вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, на даному етапі виконавчого провадження №51028708, накладення арешту на майно, що перебуває в заставі, та його подальша реалізація державним виконавцем порушить права та законні інтереси заставодержателя, ПАТ «Радикал Банк», оскільки позбавить останнього законного права звернути стягнення на предмет застави.

Також, враховуючи, що виконавче провадження №51028708 станом на день розгляду скарги не закінчене, а отже державним виконавцем продовжують вживатись заходи, які визначені ДВС як необхідні та достатні з метою виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2016р. у справі № 910/2453/16, право визначення яких гарантовано державному виконавцю приписами чинного законодавства України, у суду відсутні правові підстави для задоволення скарги.

Згідно з п. 9.13. постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Авто 2000" на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та відмовляє в її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Авто 2000" на бездіяльність державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

СуддяА.І. Привалов