РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017Справа №910/1137/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго»

до Публічного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована

колона-2»

про стягнення 1 243 192,14 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Грабовий О.С. - по дов.

від відповідача: Дяк І.Б. - по дов., Шиганська Н.В. - по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона-2» про стягнення 1 243 192,14 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2016р. порушено провадження у справі № 910/1137/16 та призначено розгляд справи на 26.02.2016р.

Представник позивача 25.02.2016р. через канцелярію суду подав заяву про вжиття заходів до забезпечення позову та письмове підтвердження відсутності аналогічного спору, а в судовому засіданні 25.02.2016р. надав усні пояснення, відповідно до яких підтримав заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

Представник відповідача в судове засідання 25.02.2016р. не з'явився, проте 25.02.2016р. через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову буде розглянута судом у наступному судовому засіданні.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд задовольнив клопотання відповідача та відклав розгляд справи на 14.03.2016р.

Представник відповідача 09.03.2016р. через канцелярію суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а 12.03.2016р. - клопотання про долучення до матеріалів справи, відзиву та доказів його надсилання позивачу, доповнення до відзиву, а також заперечення на заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

14.03.2016р. представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання про призначення комплексної електротехнічної та економічної судової експертизи.

Клопотання відповідача про долучення документів до матеріалів справи судом розглянуті та задоволені.

У судовому засіданні 14.03.2016р. представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у даному судовому засіданні надав усні пояснення, відповідно до яких проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи не заперечував.

Клопотання відповідача про призначення судової експертизи та заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову будуть розглянуті судом у наступних судових засіданнях.

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи судом розглянуто та задоволено частково.

Представник позивача 21.03.2016р. через канцелярію суду подав письмові пояснення у справі та письмові заперечення на клопотання про призначення судової експертизи, а в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.03.2016р. надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено перерву до 28.03.2016р.

Представник позивача 25.03.2016р. через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а в судовому засіданні 28.03.2016р. представники позивача надали усні пояснення у справі.

Представники відповідача у даному судовому засіданні надали усні пояснення у справі.

Крім того, представники сторін подали спільне письмове клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів, яке судом розглянуто та задоволено.

Ухвалою від 28.03.2016р. було продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 28.03.2016р. було оголошено перерву до 04.04.2016р.

Представник позивача 04.04.2016р. через канцелярію суду подав клопотання про доручення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представник відповідача 01.04.2016р. та 04.04.2016р. через канцелярію суду подав клопотання про доручення доказів до матеріалів справи, яке було розглянуто та задоволено судом.

Також представником відповідача 04.04.2016р. було подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке було підтримано у судовому засіданні 04.04.2016р.

Представниками позивача вирішення клопотання відповідача було залишено на розсуд суду.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 04.04.2016р. було оголошено перерву до 11.04.2016р.

У судовому засіданні 11.04.2016р. представниками позивача було подано надано усні пояснення по суті спору, відповідно до яких останніми було підтримано заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

11.04.2016р. відповідачем через канцелярію суду подано письмові пояснення по суті справи, а у судовому засіданні представниками відповідача надано усні пояснення по суті спору, відповідно до змісту яких вказаний учасник судового процесу проти задоволення позову заперечив.

Одночасно, представниками відповідача було підтримано раніше подане клопотання про призначення судової експертизи.

Представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову, що була подана раніше.

Представники відповідача проти задоволення означеної заяви надали заперечення.

Заява Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про застосування заходів до забезпечення позову, а саме накладення арешту на грошові кошти, а у разі їх відсутності на нерухоме майно відповідача, була залишена судом без задоволення з огляду на наступне.

Згідно із ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Господарського процесуального кодексу України заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписами ст.67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, в тому числі, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до п.1 Постанови №16 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» визначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Проте, позивачем не було наведено жодних належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів вчинення відповідачем дій, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

З огляду на викладене вище, враховуючи приписи ст.ст.4-3, 33, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, зміст Постанови №16 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», приймаючи до уваги, що клопотання позивача позбавлене будь-якого доказового обґрунтування, останнє залишене судом без задоволення.

Ухвалою від 11.04.2016р. судом було призначено по справі судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, а витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, покладено на відповідача, провадження по справі зупинено.

14.03.2017р. до Господарського суду міста Києва надійшов висновок №9164/16-45/9165/16-46 від 24.02.2017р. за результатами проведення комплексної судової економічної та електротехнічної експертизи, що був складений експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Разом з висновком експертною установою було повернуто матеріали справи.

Згідно з частиною 3 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

У зв'язку з тим, що відпали обставини, які зумовили зупинення провадження у справі №910/1137/16, ухвалою від 17.03.2017р. поновлено провадження по справі та призначено її розгляд на 10.04.2017р.

Представник позивача у судове засідання 10.04.2017р. не з'явився, проте, 10.04.2017р. через відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представник відповідача 29.03.2017р. через канцелярію суду подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом було розглянуто та задоволено, а 07.04.2017р. подав письмові пояснення по справі на виконання вимог ухвали суду.

У зв'язку з неявкою позивача у судове засідання, приймаючи до уваги клопотання вказаного учасника судового процесу, ухвалою від 10.04.2017р. розгляд справи було відкладено на 25.04.2017р.

12.04.2017р. представником позивача було подано письмові пояснення по суті справи.

24.04.2017р. представником заявника через відділ діловодства суду подано пояснення по справі.

У судовому засіданні 25.04.2017р. представником позивача було надано усні пояснення по справі, відповідно до змісту яких підтримано позовні вимоги в повному обсязі.

Представниками відповідача під час розгляду справи у судовому засіданні 25.04.2017р. було надано усні пояснення по суті справи, відповідно до яких проти задоволення позову надано заперечення.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами в судовому засіданні 25.04.2017р.

В судовому засіданні 25.04.2017р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2008р. між Закритим акціонерним товариством «А.Е.С.Київобленерго» (постачальник) та Акціонерним товариством «Київська пересувна механізована колона-2» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Київська пересувна механізована колона-2») (споживач) було укладено договір №117 про постачання електричної енергії, відповідно до п.1.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 152 кВА, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору.

Згідно п.1.2 договору №117 від 14.10.2008р. точка продажу електричної енергії встановлюється згідно акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід'ємною частиною даного договору.

За умовами п.7.1 договору №117 від 14.10.2008р. облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушеня споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником розрахунково згідно з вимогами Додатку №4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію» та Додатку №5 (5а) «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

У п.7.2 договору №117 від 14.10.2008р. вказано, що у разі встановлення розрахункових засобів обліку не на межі балансової належності електричних мереж електропередавальної організації та споживача обсяг, спожитої електроенергії визначається шляхом збільшення (зменшення) обсягів електричної енергії, визначених відповідно до показників розрахункових засобів обліку, на величину обсягу розрахункових втрат електроенергії у ділянці електричної мережі (з урахуванням трансформаторів) від межі балансової належності до місця встановлення розрахункових засобів обліку. Розрахунки втрат виконуються на підставі галузевих нормативно-технічних документів та згідно з додатком №8 «Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача».

На підставі показів засобів обліку електричної енергії та згідно умов Додатку №6 «Порядок зняття показників розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма звіту споживача про покази приладів обліку» оформлюються такі документи: акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції); акт результатів замірів електричної енергії (у разі потреби за ініціативою постачальника) (п.7.5 договору №117 від 14.10.2008р.).

Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2008р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії, або перегляд його умов (п.9.4 договору №117 від 14.10.2008р.).

У додатку №4 до договору №117 від 14.10.2008р. контрагентами погоджено порядок розрахунків за активну електроенергію.

Згідно п.1.1 вказаного додатку розрахунковий період встановлено споживачу з 15 числа календарного місяця до 15 числа наступного місяця.

Обсяг спожитої електричної енергії для внесення авансового платежу визначається на основі обсягу договірної величини на відповідний розрахунковий період. Порядок оплати за активну електроенергію проводиться у формі авансової оплати та планових платежів за остаточним розрахунком по закінченні розрахункового періоду. Зокрема, авансовий платіж на зарезервований обсяг споживання аварійної броні вноситься до третього дня поточного періоду; авансовий платіж на зарезервований обсяг споживання екологічної броні вноситься до третього дня поточного періоду; авансовий платіж на поточне споживання розрахункового періоду 100% повинен бути оплачений до дати початку розрахункового періоду; остаточний розрахунок здійснюється протягом п'яти операційних днів з дати закінчення розрахункового періоду (п.1.2, 2.1 договору №117 від 14.10.2008р.).

У додатку №5 до договору №117 від 14.10.2008р. сторонами визначено порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії.

У додатку №6 до спірного правочину контрагентами було погоджено порядок зняття показників розрахункових приладів обліку електричної енергії та форму звіту про показники приладів обліку.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №117 від 14.10.2008р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

За твердженнями позивача, на оплату спожитої за період з 09.2013р. по 12.2015р. електричної енергії та реактивні перетоки Публічним акціонерним товариством «Київобленерго» було висловлено Публічному акціонерному товариству «Київська пересувна механізована колона-2» рахунки. Зокрема, на оплату електричної енергії на загальну суму 356 424,01 грн. та реактивних перетоків - 293525,12 грн.

При цьому, заявником було наголошено, що обсяги спожитої електроенергії визначались з урахуванням звітів про використану електроенергію, наданих споживачем.

Проте, за поясненнями заявника, які з боку відповідача не заперечувались, Публічним акціонерним товариством «Київська пересувна механізована колона-2» виставлені постачальником рахунки оплачено не було, грошові кошти за електроенергію в сумі 356 424,01 грн. та реактивні перетоки в сумі 293525,12 грн. на рахунок Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» не перераховано, що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачем зазначено, що у спірний період Публічне акціонерне товариство «Київська пересувна механізована колона-2» не здійснювало споживання електричної енергії. За твердженнями вказаного учасника судового процесу, у відповідача відсутній обов'язок з відшкодування втрат електричної енергії, що були понесені під час доставки електричної енергії до кінцевого споживача. Крім того, Публічним акціонерним товариством «Київська пересувна механізована колона-2» наголошено на необґрунтованості представленого позивачем розрахунку обсягів активної електричної енергії та реактивних перетоків.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору чи юридичних фактів.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про стягнення заборгованості, насамперед, повинно бути доведено факт виникнення між сторонами взаємних прав та обов'язків щодо постачання електричної енергії та оплати реактивних перетоків, обсяги поставленого (спожитого) товару та наявність обов'язку відповідача здійснити їх оплату, строк виконання якого настав.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно зі ст.34 вказаного нормативно-правового акту господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи (п.2.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Наразі, наявні в матеріалах справи звіти про використану електроенергію з урахуванням умов договору №117 від 14.10.2008р. не можуть вважатись належними доказами обсягів споживання електроенергії, а отже, і визначеної постачальником у рахунках-фактурах вартості електроенергії та реактивних перетоків.

Як вказувалось вище, за умовами п.7.5 договору №117 від 14.10.2008р. на підставі показів засобів обліку електричної енергії та згідно умов Додатку №6 «Порядок зняття показників розрахункових приладів обліку електричної енергії та форма звіту споживача про покази приладів обліку» оформлюються такі документи: акт про використану електричну енергію (акт про прийняття-передавання товарної продукції); акт результатів замірів електричної енергії (у разі потреби за ініціативою постачальника).

Тобто, у даному випадку контрагентами було погоджено обов'язковість складання акту про використану електричну енергію на підставі показників, що надаються споживачем.

Проте, всупереч наведених вище приписів чинного господарського процесуального законодавства, позивачем не надано суду доказів складання та направлення на адресу відповідача актів про використану електричну енергію (актів про прийняття-передавання товарної продукції) у спірний період.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, ухвалою від 11.04.2016р. по справі №910/1137/16 було призначено експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

На вирішення судової експертизи було поставлено наступні питання: чи відповідають визначені в рахунках-фактурах, виставлених Публічним акціонерним товариством «Київобленерго» за період з вересня 2013р. по грудень 2015р., обсяги та вартість активної електричної енергії правилам обліку та проведення розрахунків за активну електричну енергію, що передбачені умовами договору №117 від 14.10.2008р. та Правилами користування електричною енергією, які затверджено Постановою №28 від 31.07.1996р. Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України? Якщо ні, то в якому обсязі розрахунок Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» є обгрунтованим? Відповідь на питання визначити окремо за обсягами та вартістю за кожним з рахунків-фактур (розрахунковим періодом). Чи відповідають визначені в рахунках-фактурах, виставлених Публічним акціонерним товариством «Київобленерго» за період з вересня 2013р. по грудень 2015р., обсяги та вартість реактивних перетоків правилам обліку та проведення розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії, що передбачені умовами договору №117 від 14.10.2008р., Правилами користування електричною енергією, які затверджено Постановою №28 від 31.07.1996р. Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України, та Методикою обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, затвердженою Наказом №19 від 17.01.2002р. Міністерства палива та енергетики України? Якщо ні, то в якому обсязі розрахунок Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» є обгрунтованим? Відповідь на питання визначити окремо за обсягами та вартістю за кожним з рахунків-фактур (розрахунковим періодом). Якими електроустановками Публічного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона-2» (приєднаними до електричних мереж) здійснювалось споживання електричної енергії у період з вересня 2013р. по грудень 2015р.?

За наслідками проведення судової експертизи експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було складено висновок №9164/16-45/9165/16-46 від 24.02.2017р.

За змістом ст.42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі і копія його надсилається сторонам.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У п.18 Постанови №4 від 23.03.2012р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» викладено правову позицію про те, що у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з'ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок судової експертизи №9164/16-45/9165/16-46 від 24.02.2017р., складений експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, суд знаходить його таким, що не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості.

У висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №9164/16-45/9165/16-46 від 24.02.2017р. експертами зауважено, що на дослідження не було надано документів, які підтверджують відповідність нарахованих обсягів та вартості реактивних перетоків правилам обліку та проведення розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії, які визначені в рахунках-фактурах за період з вересня 2013р. по грудень 2015р., та первинних документів бухгалтерського обліку Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», які підтверджують обсяги та вартість використаної електричної енергії.

За поясненнями сторін, відповідач є власником двох кабельних ліній Л-208, Л-209 10 кВ від ПС «Обухів» до ТП №1316 10/0,4 кВ, ТП №136, а також кабельних ліній 0,4 кВ, через які здійснюються електропостачання багатоквартирних житлових будинків №1 (на 162 квартири) №2 (на 357 квартир) та №3 (на 162 квартири) мікрорайону Сосновий в м.Обухів. Субспоживачами вказаних електричних установок є мешканці, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каштанове-2009», Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каштанове-2010», Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Каштанове-2007р.», та інші юридичні та фізичні особи - власники нежитлових приміщень, розташованих в будинках, які мають окремі договори з позивачем на електропостачання, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

У п.3.26 Правил користування електричною енергією, які затверджено Постановою №28 від 31.07.1996р. Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р. за №417/1442, вказано, що у разі, якщо до технологічних електричних мереж основного споживача приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання, власників мереж тощо, розрахунковий облік має бути організований основним споживачем таким чином, щоб забезпечити складення балансу електричної енергії у власних технологічних електричних мережах для проведення комерційних розрахунків. Споживач (власник електричних мереж), технологічні електричні мережі якого використовуються електропередавальною організацією для передачі (транзиту) електричної енергії в електричні мережі субспоживачів або електропередавальної організації, має надати електропередавальній організації у повному обсязі необхідні вихідні дані для визначення в передбаченому цими Правилами порядку величини технологічних втрат електричної енергії, що пов'язані з передачею (транзитом) електричної енергії в електричні мережі інших суб'єктів.

Умовами додатку №8 до спірного правочину визначено, що втрати електричної енергії в мережах основного споживача, пов'язані з передачею електричної енергії субспоживачам, ураховуються пропорційно до частки її споживання різними субспоживачами. У разі відключення від електропостачання струмоприймачів основного споживача всі втрати електричної енергії у мережах основного споживача розподіляються між субспоживачами.

Тобто, різниця між обсягом електричної енергії, що надійшла в електричні мережі основного споживача та обсягом електричної енергії, пов'язаними зі спільним використанням технологічних електричних мереж субспоживачами. Обсяг електричної енергії, спожитої субспоживачами, визначається способом обліку електричної енергії, отриманої субспоживачем.

Технологічні втрати електричної енергії в мережах споживача розподіляються між суб'єктами господарювання пропорційно обсягу переданої цими мережами належної електричної енергії відповідним суб'єктам господарювання, включаючи споживача-власника цих мереж (п.6.28 Правил користування електричною енергією).

Враховуючи наведене, з огляду на ненадання позивачем на виконання вимог експерта первинної документації Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», які підтверджують обсяги та вартість використаної електричної енергії, які зазначені у виставлених відповідачу рахунках-фактурах за вересень 2013р. - грудень 2015р., експертами наголошено на неможливості визначити відповідність обсягів та вартості активної електроенергії, визначених в рахунках, умовам договору №117 від 14.10.2008р. та Правилам користування електричною енергією.

Одночасно, судовими експертами вказано, що визначені в рахунках-фактурах за вересень 2013р. - грудень 2015р. обсяги та вартість реактивних перетоків не відповідають правилам обліку та проведення розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії, що передбачені умовами договору №117 від 14.10.2008р., та вимогам Правил користування електричною енергією, які затверджено Постановою №28 від 31.07.1996р. Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р. за №417/1442 й Методиці обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, затвердженої Наказом №19 від 17.01.2002р. Міністерства палива та енергетики України.

Крім того, у висновку судової експертизи також вказано, що на балансі Публічного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона -2», яка є основним споживачем електроенергії, знаходиться трансформаторна підстанція ЗТП-1316 10/0,4 кВ, дві кабельні лінії 10 кВ Л-208 та Л-209, що її живлять, та кабельні лінії 0,4 кВ від ЗТП-1316 до житлових будинків № 1, № 2 та № З мікрорайону Сосновий у м. Обухові, які є субспоживачами електроенергії, що надходить від постачальника - Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» через КРУН-10 кВ ПС- 110/35/10 кВ «Обухів». Вся електроенергія спожита електроустановками, приєднаними до мережі 10 кВ та 0,4 кВ ЗТП-1316 (зазначені вище житлові будинки), обліковується приладами обліку (електролічильниками) №535742 та « 535743, встановленими у ПС «Обухів».За період з вересня 2013 по грудень 2015 облік електроенергії, що використовувалась для електроживлення споживачів, розташованих за адресами: Обухів, вул. Каштанова, 66 а, та Українка, вул. Соснова, відбувався за допомогою приладів обліку (електролічильниками) № 004798905, № 50845577, № . За зазначений період (з вересня 2013р. по грудень 2015р.) споживання електроенергії по цим лічильникам не відбувалося - тобто, дорівнює нулю. Споживання електричної енергії для власних виробничих потреб електроустановками Публічного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона - 2», приєднаними до електричної мережі Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», у період з вересня 2013р. по грудень 2015р. не встановлене.

Наразі, представлені позивачем заперечення з приводу недоцільності призначення по справі судової експертизи ніяким чином не спростовують обґрунтованості наведених вище висновків експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Отже, з огляду на всі фактичні обставини справи, враховуючи заперечення відповідача щодо не здійснення у спірний період споживання електроенергії, зважаючи, що за наслідками проведення судової експертизи не було встановлено обґрунтованості визначених у рахунках-фактурах обсягів та вартості спожитої у період з вересня 2013р. по грудень 2015р. відповідачем електроенергії та реактивних перетоків, враховуючи, що Публічним акціонерним товариством «Київобленерго» так і не було представлено до матеріалів справи належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів постачання відповідачу у вересні 2013р. по грудень 2015р. електричної енергії на суму 356 424,01 грн. та вартості реактивних перетоків в розмірі 246 587,16 грн., суд дійшов висновку щодо безпідставності та доказової необґрунтованості позовних вимог в частині стягнення основного боргу означених сум.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до Публічного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона-2» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають залишенню без задоволення як похідні.

Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір згідно з приписами ст.49 Господарського процесуального кодексу України залишається за позивачем.

За приписами ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що оплата судової експертизи була здійснена Публічним акціонерним товариством «Київська пересувна механізована колона-2» в сумі 33307,60 грн. (платіжні доручення №220 від 20.07.2016р. та №2 від 09.02.2017р.).

Отже, враховуючи висновки суду щодо відмови в задоволенні позову, витрати на проведення судової експертизи підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позову.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вул.Київська, буд.2-Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київська пересувна механізована колона-2» (01033, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.67-Б, ) судові витрати в сумі 33 307,60 грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

03.05.2017р.

Суддя Спичак О.М.