номер провадження справи 4/24/17 з
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2017 Справа № 908/284/17

м. Запоріжжя

За позовом Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання Тата, (юридична адреса: 69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. 4; поштова адреса: 69032, м. Запоріжжя, вул. Макаренко, 13)

до відповідача ОСОБА_1 митниці ДФС (69015, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд. 12)

про стягнення 47934,60 грн матеріальної шкоди

Суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

Від позивача ОСОБА_2, довіреність № 121 від 28.11.2016;

Від відповідача ОСОБА_3, довіреність № б/н від 03.01.2017.

СУТЬ СПОРУ:

13.02.2017 до Господарського суду Запорізької області звернулося Приватне підприємство Наукове промислово-комерційне обєднання Тата, м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 митниці ДФС, м. Запоріжжя про стягнення 47934,60 грн матеріальної шкоди.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 13.02.2017 справу № 908/284/17 призначено до розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.02.2017 порушено провадження у справі № 908/284/17, справі присвоєно номер провадження 4/24/17, судове засідання призначено на 20.03.2017, у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті. В судовому засіданні 20.03.2017, на підставі ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 12.04.2017.

Ухвалою від 12.04.2017 за клопотанням представника позивача строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів до 28.04.2017, судове засідання призначено на 28.04.2017.

За письмовим клопотанням представників сторін розгляд справи 28.04.2017 здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 28.04.2017 справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на ст. ст. 1166, 1173 Цивільного кодексу України, ст. ст. 47 Господарського кодексу України, і полягають в тому, що протиправними та неправомірними діями посадових осіб відповідача, які полягають у зміні коду товару, позивачу була завдана матеріальна шкода за час оскарження незаконного рішення відповідача в сумі 47936 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, зазначивши, що митниця завершила всі митні формальності 23.12.2015. У позовній заяві та представлених документах позивач не вказав, який зв'язок є між винесеним рішенням митниці та понесеними витратами. Здійснення митного контролю та митного оформлення здійснюється митними органами згідно із законодавством України. Всі перераховані підприємством операції по представленню товару до митного оформлення та контролю здійснюються незалежно від того, чи винесе митниця рішення або ні. Позивач надав до суду розрахунки, які датовані 31.12.2015 за грудень місяць, в той же час товар знаходився під митним контролем в зоні митного контролю з 30.11.2015 по 23.12.2015. За цей час ніяких маневрів, ніякого перевезення, ніякого перевантаження не могло проводитися. Ніякого дозволу на проведення будь-яких робіт в зоні митного контролю митниця не давала. Крім того, підприємство не забезпечило сплату митних платежів, тому у митниці не було підстав оформити товар у митному відношенні до повернення результатів відбору проб та зразків.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до контракту № 14 від 30.09.2015, укладеного між «GLARIOZO ADVANCED LIMITED», Cyprus та ПП «НПКО «Тата», останнє повинно було відвантажити феросиліцій МФС-10, придбаний у виробника ПАТ «ОСОБА_1 абразивний комбінат».

На виконання контракту позивачем було замовлено, а ПАТ «ОСОБА_1 абразивний комбінат» подано на їх ж/д площадку 3 ж/д вагони, які завантажувались та розвантажувались 201,9 феросиліцію МФС-10.

30.11.2015 ПП «НПКО «Тата» до ОСОБА_1 митниці ДФС було заявлено митну декларацію № 112050000/2015/021711 на експорт цієї партії феросиліцію МФС-10, та додано весь вичерпний перелік документів, що визначений Митним кодексом України, однак посадові особи ОСОБА_1 митниці ДФС змінили код товару та скоригували митну вартість рішенням № КТ-129-2015 від 15.12.2015.

26.04.2016 року позивач звернувся 3апорізького окружного адміністративного суду і постановою від 14.06.2016 року йому було відмовлено в позові про визнання протиправним та скасування рішення ОСОБА_1 митниці ДФС № КТ-129-2015 від 15.12.2015 року. Але 16.11.2016 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд своєю постановою задовольнив апеляційну скаргу ПП «НПКО «Тата», скасував постанову ОСОБА_1 окружного адміністративного суду по справі № 808/1432/16, постановив нову, якою визнав рішення ОСОБА_1 митниці ДФС № КТ-129-2015 від 15.12.2015 року неправомірним та скасував його. Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили.

За твердженням позивача, за час оскарження протиправного незаконного рішення № КТ-129-2015 експортований товар був змушений знаходитись на ж/д шляхах ТОВ «Ікар плюс», ТОВ «Металургтранс», у вагонах ПАТ «Запоріжвогнетрив», чим ПП «НПКО «Тата» було завдано матеріальну шкоду, яку можна було уникнути, якщо би відповідачем не було винесено протиправного рішення, а саме: експлуатації ж/д шляхів ТОВ «Ікар плюс», використання ж/д вагонів ПАТ «Запоріжвогнетрив», роботи по завантажуванню та розвантажуванню ж/д вагонів ПАТ «Запоріжсталь», перевезення вантажів та маневрову роботу на ж/д платформі ПАТ «Запоріжсталь» (для вивільнення проїзних ж/д шляхів для інших підприємств), оплату за час знаходження ж/д вагонів на під'їзній колії ТОВ «Металургтранс».

Протиправними та неправомірними діями посадових осіб відповідача, позивачу була завдана матеріальна шкода за час оскарження незаконного рішення відповідача у сумі 47936,60 грн, яка складається з:

1.Експлуатації ж/д під'їзних шляхів ТОВ «Ікар плюс» на суму 2400,00 грн (рахунок-фактура № СФ-0000519 від 31.12.2015, акт № ОУ-0000511 від 31.12.2015);

2.Використання та перевантажування ж/д вагонів ПАТ «Запоріжвогнетрив» на суму 784,80 грн (рахунок-фактура № 404-4348 від 31.12.2015, акт за грудень 2015 року);

3.Перевезення вантажів та маневрову роботу на ж/д платформі ПАТ «Запоріжсталь» на суму 8839,80грн (рахунок-фактура № 104032 від 31.12.2015 та акт № 12/18 від 31.12.2015);

4. Час знаходження ж/д вагонів на під'їзній колії ТОВ «Металургтранс» на суму 35910,00 грн (рахунок до акту № 02/4953 від 31.12.2.015).

Предметом розгляду по даній справі є позовні вимоги Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання Тата до ОСОБА_1 митниці ДФС про стягнення 47934,60 грн матеріальної шкоди

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

В пункті 1 роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 р. № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» (в редакції рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 29 грудня 2007 р. № 04-5/239) визначено, що вирішуючи спори про стягнення завданих збитків, суд насамперед повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому господарському суду слід відрізняти обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору (статті 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок заподіяння шкоди (глава 82 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином, предметом доказування у справах про стягнення збитків є: по-перше, наявність збитків і визначення правових підстав їх виникнення, по-друге, наявність вини особи, яка заподіяла ці збитки, а по-третє, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і нанесеними збитками. Збитки підлягають відшкодуванню лише за наявності складу правопорушення, відсутність одного з елементів якого звільняє особу від деліктної відповідальності.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Митного кодексу України (далі МК України) митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.

Згідно зі ст. 543 МК України безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

Відповідно до ст. 7 МК України митна справа - це встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Згідно зі ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронногодекларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно зі ст. 255 МК України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту предявлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі:

1) виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу;

2) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до статті 356 цього Кодексу;

3) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

30.11.2015 ОСОБА_1 митниці ДФС Приватним підприємством «Наукове промислово-комерційне об'єднання «Тата» за митною декларацією № 112050000/2015/021711 був заявлений товар «феросиліцій низькокремністий марки МФС».

Відповідно до частини 5 статті 255 Митного кодексу України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму.

Після прийняття до митного оформлення митної декларації № 112050000/2015/021711 митницею проведений митний огляд та процедура відбору проб та зразків.

За результатом здійснення вищезазначених форм митного контролю митницею було прийнято рішення про визначення коду товару від 15.12.2015 № КТ-129-2015.

Після завершення митних формальностей ОСОБА_1 митницею ДФС 23.12.2015 була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 112050000/201500834 та про зазначений факт проінформовано декларанта. Тобто, митниця завершила всі митні формальності 23.12.2015.

Позивач посилається на ті обставини, що неправомірні дії відповідача, результатом яких стало ускладнення митної процедури - а саме відібрання зразків , проведення аналізів, збільшили час митного оформлення спірного товару з 4-ох годин до трьох тижнів, та як наслідок ухвалене відповідачем рішення про визначення митного коду товару було згодом скасовано судом. Саме ці дії та незаконне рішення потягли спричинення шкоди позивачу у заявленому розмірі.

Суд вважає зазначені посилання необґрунтованими виходячи з наступного.

Під протиправною поведінкою завдавача шкоди в цивільних правовідносинах слід розуміти порушення особою вимог правової норми , тобто вчинення заборонених дій, або утримання від дій правової норми , які належало здійснити (бездіяльність).

Здійснення митного контролю та митного оформлення є повноваженнями митних органів згідно з законодавством України, в тому числі відбір проб та зразків та проведення інших митних формальностей. Все це може перевищувати час митного оформлення визначений ч.1 ст.255 Митного кодексу України, і такі випадки також передбачені митним кодексом України.

Посилання позивача на п.21 ст.356 МКУ, в якому безпосередньо зазначено, що за бажанням декларанта або уповноваженої особи , за умови забезпечення сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму , товари, проби(зразки) яких взяті для проведення дослідження (аналізу, експертизи) , випускаються органом доходів і зборів до одержання результатів відповідних досліджень , якщо вони не підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України., є безпідставними, оскільки підприємство не забезпечило сплату митних платежів, у способи передбачені ст. 306 МК України. Доказів такого суду надано не було.

Що стосується протиправного рішення відповідача по визначенню митного коду товару, то суд вважає, що воно не перебуває у причиннонаслідковому звязку з понесеними витратами позивача по експлуатації ж/д шляхів, використанням та перевантажування вагонів та платою за знаходження вагонів на підїзних коліях.

Отже, проаналізувавши надані сторонами докази, суд вважає, що позивачем не доведено першої та головної складової збитків наявності протиправної поведінки завдавача шкоди.

Щодо наявності шкоди взагалі, то суд також вважає , що позивачем не доведено факту заподіяння шкоди. Так, зокрема, позивач зазначає, що у разі дотримання відповідачем ст.356 МК України , додаткові витрати позивача у заявленому розмірі не настали б.

Проте, як встановлено в ході судового розгляду справи, позивач сам не виконав вимог передбачених митним кодексом України та не забезпечив сплату митних платежів відповідно до обраного коду товару. Не надав позивач доказів того, що він звертався до відповідача з відповідними заявами про випуск товару до одержання результатів досліджень, а тому, понесені позивачем витрати є результатом його господарської діяльності, яку він здійснює на власний розсуд, та повинен усвідомлювати можливі наслідки такої діяльності, в тому числі понесених витрат.

Крім того, позивачем належними доказами не підтверджено, які саме роботи проводились, що ці роботи проводились саме за час перебування у зоні митного контролю і саме відносно спірних вагонів.

Згідно з частиною другою статті 43, статтями 33, 34 Господарського кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем не доведено усіх елементів складу правопорушення, наявність яких є необхідною для відшкодування шкоди, а тому суд не вбачає підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення шкоди.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог Приватного підприємства Наукове промислово-комерційне обєднання Тата, м. Запоріжжя до ОСОБА_1 митниці ДФС, м. Запоріжжя про стягнення 47934,60 грн матеріальної шкоди відмовити у повному обсязі.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 3 травня 2017 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.