ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 року Справа № 904/9647/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів: Кощеєва І.М., Науменка І.М.

при секретарі: Ковзикові В.Ю.

за участю представників :

прокурора: Пономаренко А.Є. - прокурор відділу, посвідчення №023761 від 20.12.2013 р.;

позивача: ОСОБА_1 предст., дов. №7/10-2572 від 28.12.2016р.;

відповідача: не явився

третьої особи-1 на стороні позивача: не явився

третьої особи-2 на стороні позивача: не явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Тулс» (м. Київ) на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2017р. у справі № 904/9647/16

за позовом: прокурора Дніпропетровської області (м. Дніпро) в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро)

до: товариства з обмеженою відповідальністю «Тулс» (м. Київ)

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Солярис» (м. Київ)

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Південне» Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро)

про: витребування майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року (підписано 31.03.2017р.) у справі №904/9647/16 (суддя Мельниченко І.Ф.) задоволені позовні вимоги прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро) до товариства з обмеженою відповідальністю «Тулс» (м. Київ), за участю третіх осіб: товариства з обмеженою відповідальністю «Солярис» (м. Київ) та комунального житлово-експлуатаційне підприємство «Південне» Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро) про витребування на користь нежитлового приміщення №155 в блоці 3, що розташоване за адресою: вул. Савкіна, 4 в м. Дніпро. З відповідача на користь прокуратури стягнуто 1378 грн. судового збору та 689,00 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову (за додатковим рішенням від 10.04.2017р.).

Відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Тулс», не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2017 року у справі №904/9647/16 і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Підставою для подання апеляційної скарги сторона вказує порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаржник вважає безпідставним застосування судом ст. 35 ГПК України та зазначає, що передбачене ст. 35 ГПК України звільнення від доказування не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Судом надано невірну юридичну оцінку обставинам справи щодо наявності волі власника на вибуття майна. Висновок суду про те, що лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням Дніпропетровської міської ради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном є, таким, що зроблено без врахування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Хоча територіальна громада м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради і є власником закріпленого за банкрутом (комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Південне» Дніпропетровської міської ради) майна, але з 21.06.2012р. (постанова господарського суду Дніпропетровської області про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури) повноваження Дніпропетровської міської ради як представника власника майна банкрута припинились. З дня прийняття постанови визнання банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури повноваження органу управління та власника майна банкрута щодо його реалізації для задоволення вимог кредиторів набув ліквідатор. Вимоги позивача про витребування нерухомого майна у відповідача на підставі ст. 388 ЦК України, у звязку із вибуттям майна з володіння власника без його волі, не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване як таке, що продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Товариство вважає, що суд першої інстанції повинен був встановити особу, яка винна в недійсності договору купівлі-продажу спірного майна та вирішити питання стягнення на користь добросовісного набувача понесених ним витрат на придбання майна. Крім того, відповідач вважає, що до спірних відносин підлягала застосуванню ст. 267 ЦК України. Суд повинен був відмовити у задоволенні позову внаслідок спливу позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною.

Прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області у відзиві на апеляційну скаргу і у судовому засіданні вказав, що вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Прокурор вважає, що доводи апеляційної скарги зводяться фактично до оспорювання фактів, встановлених судами по справі №34/5005/4591/2012.

Позивач - Дніпропетровська міська рада, відзив на апеляційну скаргу не надала, представник позивача у судовому засіданні зазначив, що судом при розгляді справи було обґрунтовано встановлено, що при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею Дніпропетровської міської ради, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпро. Позивач також підтримує прокурора і вважає, що строк позовної давності пропущено не було.

Третя особа-1 - товариство з обмеженою відповідальністю «Солярис» і третя особа-2 - комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Південне» Дніпропетровської міської ради відзиви на апеляційну скаргу не надали, представники третіх осіб у судове засідання не явилися. Беручи до уваги, що суд не визнавав явку представників третіх осіб у судове засідання обовязковою, матеріали справи є достатніми для вирішення справи по суті, справа переглядалася без участі представників третіх осіб за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Вислухавши представника позивача і прокурора, переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 26.02.2003р. №35/7 «Про прийняття майна у комунальну власність територіальної громади міста та подальше його використання» вирішено прийняти у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що перебуває на балансі обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя», «Аеродром», житлово-комунальної контори м. Дніпропетровська, розташоване на території міста, яке забезпечує колективні потреби виключно його територіальної громади.

На підставі розпорядження голови обласної ради від 10.09.2003 року №171-р «Про передачу із спільної власності територіальних громад області у власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне» та рішення Дніпропетровської міської ради від 26.02.2003 року №35/7 «Про прийняття майна у комунальну власність територіальної громади міста та подальше його використання» комісією з питань приймання передачі цілісного майнового комплексу ОЖКП «Південне» із спільної власності територіальних громад області у власність територіальної громади м. Дніпропетровська 10.09.2003р.складено та підписано акт приймання-передачі із спільної власності територіальних громад області у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне».

До акту додано Перелік будинків житлового фонду ОЖКП «Південне», що передаються до комунальної власності територіальної громади міста. Зазначений перелік містить і будинок по вул. Савкіна, 4.

23.10.2003р. Дніпропетровською обласною радою було прийнято рішення №232-10/ХХIV від «Про виконання рішення обласної ради від 18.07.2003 року №202-9/ХХIV «Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області» в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська» затверджено розпорядження голови обласної ради від 10 вересня 2003 року №171-р «Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства «Південне».

Згідно п. 1 рішення Дніпропетровської міської ради від 19.11.2003р. №11/13 «Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств «Південне», «Центральний», «Лівобережжя», у комунальну власність територіальної громади міста прийнято, зокрема, обласне житлово-комунальне підприємство «Південне» з майном, будівлями і спорудами, що перебувають на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 10.09.2003р.

Спірне нерухоме майно нежитлове приміщення №155 за адресою: м. Дніпро (м. Дніпропетровськ), вул. Савкіна, буд.4, блок 3, реєстраційний номер нерухомого майна 1 як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення голови Дніпропетровської міської ради №35/7 від 26.02.2003р. було зареєстроване за територіальною громадою м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

Як встановлено вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2016р. у кримінальній справі №201/17998/15-к на балансі комунальних житлово-експлуатаційних підприємств перебували житлові будинки та нежитлові приміщення в житлових будинках, призначених для торгівельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, які не входять до житлового фонду та окремо розташовані нежитлові будівлі і споруди.

У звязку з прийняттям міською радою рішення від 02.03.2011р. №16/9 щодо проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств з припиненням юридичних осіб деяких комунальних житлово-експлуатаційних підприємств та збитковістю зазначених підприємств і неможливістю продовження ними подальшої діяльності, 29.07.2011р. Дніпропетровською міською радою за №40/14 було прийнято рішення «Про припинення юридичних осіб деяких комунальних житлово-експлуатаційних підприємств Дніпропетровської міської ради». Пунктом 1 рішення вирішено припинити юридичні особи шляхом ліквідації, зокрема і комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне» Дніпропетровської міської ради.

Пунктом 4 рішення зобовязано комісію з питань припинення юридичних осіб здійснити всі дії з припинення юридичних осіб та надати на затвердження міській раді ліквідаційний баланс.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 28.03.2012р. №41/22 «Про затвердження проміжних ліквідаційних балансів юридичних осіб деяких комунальних житлово-експлуатаційних підприємств Дніпропетровської міської ради» затверджено проміжний ліквідаційний баланс комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне» Дніпропетровської міської ради станом на 31 січня 2012 року, .

За заявою голови ліквідаційної комісії комунального Житлово-експлуатаційного підприємства «Південне» Дніпропетровської міської ради (м. Дніпропетровськ) відповідно до процедури, передбаченої ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2012р. у справі № 34/5005/4591/2012 порушено провадження у справі про банкрутство комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Ленінського району (м. Дніпропетровськ).

Підставою для звернення до суду із заявою про порушення провадження у справі вказано те, що головою ліквідаційної комісії (ліквідатором) при здійсненні ліквідаційної процедури встановлено, недостатність вартості майнових активів боржника для задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 21.06.2012р. у справі №34/5005/4591/2012 визнано комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Південне» Дніпропетровської міської ради (м. Дніпропетровськ, вул. Академіка Янгеля, 4, ) - банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне» Дніпропетровської міської ради було призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2

В подальшому у справі про банкрутство прокуратурою Дніпропетровської області були оскаржені дії ліквідатора банкрута щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна, зокрема, нежитлового приміщення №155 в будинку №4 в блоці 3 по вул. Савкіна в м. Дніпропетровську та щодо реалізації з відкритих біржових торгів нерухомого майна.

Арбітражним керуючим нежитлове приміщення№155 в будинку №4 в блоці 3 по вул. Савкіна в м. Дніпропетровську, загальною площею 73,6 кв. м. було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» торгів з продажу нежитлового приміщення.. Переможцем торгів було визначено товариство з обмеженою відповідальністю «Солярис».

Між комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Південне» Дніпропетровської міської ради (Продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Солярис» (Покупець) 17.05.2013р. був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, предметом якого було спірне нерухоме майно. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3. та зареєстровано в реєстрі за №608, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

02.12.2013р. відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №5731 нежитлове приміщення №155 в будинку №4 в блоці 3 по вул. Савкіна в м. Дніпропетровську було відчужене ТОВ «Солярис» товариству з обмеженою відповідальністю «Тулс». Передача обєкту відбулася за актом прийому-передачі від 02.12.2013р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2016р. у справі №34/5005/4591/2012 (залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.03.2017р.) визнано неправомірними дії ліквідатора комунального житлово-експлуатаційним підприємством «Південне» Дніпропетровської міської ради арбітражного керуючого ОСОБА_2 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна, зокрема, нежитлового приміщення №155 в будинку №4 в блоці 3 по вул. Савкіна в м. Дніпропетровську; визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП «Південне» арбітражного керуючого ОСОБА_2 щодо реалізації з відкритих біржових торгів нежитлового приміщення №155 в будинку №4 в блоці 3 по вул. Савкіна в м. Дніпропетровську; визнані недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 року товарною біржею «Регіональна універсальна біржа» з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення №155 в будинку №4 в блоці 3 по вул. Савкіна в м. Дніпропетровську; визнано недійсним договір № 608 купівлі-продажу від 17.05.2013р., зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим ОСОБА_5 та ТОВ «Солярис» з продажу нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення №155 в будинку №4 в блоці 3 по вул. Савкіна в м. Дніпропетровську.

Рішення судів були обґрунтовані тими обставинами, що на час включення майна банкрута до ліквідаційної маси та його продажу з торгів рішення Дніпропетровської міської ради від 02.03.2011р. №16/9 щодо передачі спірного комунального майна на баланс КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю Дніпропетровської міської ради в повному обсязі виконано не було, нерухоме майно обліковувалось на балансі комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне» Дніпропетровської міської ради за відсутності правових підстав.

Крім того, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2011р. у справі № 9/5005/14871/2011 було задоволено позов Дніпропетровської міської ради до комунального житлово-експлуатаційного підприємства «Південне» Дніпропетровської міської ради, треті особи: КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю Дніпропетровської міської ради та КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про зобовязання передати на баланс об'єкти нерухомого майна та зобовязано КЖЕП «Південне» Дніпропетровської міської ради передати шляхом підписання ліквідаційною комісією КЖЕП «Південне» в особі голови ліквідаційної комісії ОСОБА_6 авізо та актів приймання-передачі зі свого балансу на баланс КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради обєкти нерухомого майна (із відповідною технічною та іншою документацією).Зазначене рішення в повному обсязі виконано не було.

Таким чином, неправомірність дій арбітражного керуючого щодо відчуження спірного нерухомого майна встановлена та доведена вищенаведеними судовими рішеннями, які набрали законної сили і згідно ст. 115 ГПК України підлягають обовязковому виконанню.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду відхиляє доводи скаржника про безпідставне застосування місцевим господарським судом ст. 35 ГПК України та необхідність доказування в даній судовій справі факт правомірності чи неправомірності дій арбітражного керуючого щодо нерухомого майна.

Згідно ч.3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищим господарським судом України в постанові пленуму від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розяснено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (п. 2.6).

Вищенаведені обставини щодо безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро обєкту нерухомого майна шляхом його відчуження стали підставою для подання позову про витребування майна.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України встановлено належність власникові права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. . Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно норми ст. 658 ЦК України продавцем за договором може виступати особа, що є власником товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

За приписами ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 143 Конституції України і ст. 327 ЦК України закріплено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно ч.1 ст. 60 Закону України від 21.05.1997р. №280/97 «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

За змістом ч. 5 ст. 60 наведеного Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції.

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу.

Частиною 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Наведений правовий аналіз свідчить про необхідність прийняття рішення про відчуження нерухомого майна його власником Дніпропетровською міською радою. Відповідне рішення щодо продажу спірного обєкта в матеріалах справи відсутнє. Крім того, незаконність набуття права власності на нерухоме майно за договором купівлі-продажу відповідачем встановлено по справі №34/5005/4591/2012 .

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на розяснення, надані пленумом Вищого господарського суду України в п. 2.15. постанови від 29.05.2011р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» (із змінами і доповненнями), в яких зазначено, що наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише стосовно сторін даного правочину, тому на особу, яка не брала участі в правочині, не може бути покладено обов'язок повернення майна за цим правочином. У зв'язку з цим не підлягають задоволенню позови власників (володільців) майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після правочину, визнаного недійсним. У відповідних випадках майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, позовів відповідно до статей 387 - 390 або глави 83 ЦК України, зокрема, від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. При цьому необхідно мати на увазі, що добросовісність набувача майна в силу частини п'ятої статті 12 названого Кодексу презюмується.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, який в постановах №916/2129/15 від 05.10.2016р., № 916/2131/15 від 25.01.2017р. дійшов висновку, що витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

Таким чином, наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (ст. 330 ЦК України).

Частиною 1 ст. 388 ЦК України визначені випадки на витребування майна від добросовісного набувача власником. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, зокрема, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (ч.3 ст. 388 ЦК України).

Таким чином, Дніпропетровська міська рада здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності від імені територіальної громади виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.

Розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених законом, тобто без прийняття відповідного рішення, не є вираженням волі територіальної громади.

Оскільки спірне нерухоме майно вибуло з володіння Дніпропетровської міської ради поза її волею, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про витребування майна на підставі ст. 388 ЦК України.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на відсутність правової оцінки суду на заяву ТОВ «Тулс» про застосування строків позовної давності.

Зазначене не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки рішення суду першої інстанції містить обґрунтовану відмову суду в задоволенні заяви про застосування строків позовної давності. Судом правильно зроблено висновок, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника.

Законодавчою підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (ст. 344 ЦК України). А тому, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку статті 388 ЦК України не застосовуються. З наведеним висновком погодився і Верховний Суд України при перегляді справи (постанова від 05.10.2016р. № 3-604гс16).

Статтею 11128 ГПК України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, також є безпідставними і не спростовують висновків суду першої інстанції .

За встановлених обставин і наведених правових норм місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги. Підстави для скасування судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Тулс» (м. Київ) залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2017р. у справі №904/9647/16 залишити без зміни.

(постанова виготовлена у повному обсязі 12.05.2017 року)

Головуючий О.С.Євстигнеєв

Судді: І.М.Кощеєв

ОСОБА_7