УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.05.2017Справа № 910/7403/17

Суддя Сівакова В.В., розглянувши

позовну заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до 1) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер" 2) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про визнання договору купівлі-продажу від 25.12.2004 недійсним, про застосування наслідків недійсності договору, про розірвання договору купівлі-продажу № 681 від 11.04.2000, про витребування майна, про визнання права власності за державою на майно

ВСТАНОВИВ:

05.05.2017 Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Велтлінер", 2) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 3) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про

- визнання договору купівлі-продажу об"єкта незавершеного будівництва - адміністративний будинок за адресою: АДРЕСА_1, укладений між відповідачем-1 та відповідачами 2 і 3 від 25.12.2004 недійсним;

- застосування наслідків недійсності договору купівлі-продажу об"єкта незавершеного будівництва - адміністративний будинок за адресою: АДРЕСА_1, укладений між відповідачем-1 та відповідачами 2 і 3 від 25.12.2004;

- розірвання договору купівлі-продажу об"єкта незавершеного будівництва - адміністративний будинок за адресою: АДРЕСА_1, укладений між позивачем та відповідачем-1 від 11.04.2000 № 681;

- витребування з чужого незаконного володіння у відповідача-1 об"єкт незавершеного будівництва - адміністративний будинок за адресою: АДРЕСА_1, на користь Держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву;

- визнання за Державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву право власності на об"єкт незавершеного будівництва - адміністративний будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Позовна заява з доданими до неї документами підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600,00 грн.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 2.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України" якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної таких вимог.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем за подання позову не надано доказів сплати судового збору у вказаному розмірі. Натомість, подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позову до прийняття рішення у справі.

Позивач зазначає, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву утримується за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошторисом на 2017 рік закладено 64700,00 грн. (інші поточні видатки) на сплату, зокрема судового збору. Станом на 05.05.2017 кошти не надійшли, у регіонального відділення відсутні грошові кошти на оплату судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 роз'яснено, що клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином суд зауважує, що підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування майнового стану заявника, який унеможливлює сплату судового збору при зверненні з позовом, при цьому на заінтересовану сторону покладається обґрунтування та доведення обставин, котрі свідчать, зокрема, про утруднення здійснення сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Із заявленого клопотання вбачається, що позивач пов'язує обставини, які унеможливили сплату судового збору при зверненні з даним позовом, з відсутністю коштів.

Разом з цим заявником, не надано жодних належних доказів на підтвердження заявлених у клопотанні обставин.

Надана позивачем копія виписки по рахунках 28.04.2017 не є належним доказом скрутного майнового стану позивача. Не підтверджено не отримання коштів, що закладені кошторисом на 2017 рік (інші поточні видатки - 64700,00 грн.). Також, позивач не надав суду доказів, що ним були здійснені звернення до відповідної установи Державної казначейської служби України щодо бюджетних видатків для сплати судового збору.

При цьому суд зауважує, що ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи викладене, у розумінні приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким останній користується за наявності виключних обставин, які у даному випадку позивачем не доведено.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали позовної заяви не містять доказів, які б підтверджували майновий стан позивача та що такий майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до вимог п. 4 частини першої ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню без розгляду.

З огляду на викладене, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущеного порушення, після чого заявник не позбавлений права повторно звернутись з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву з доданими до неї документами повернути без розгляду.

Суддя В.В.Сівакова