ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 травня 2017 р. Справа № 903/179/17

за позовом Приватного підприємства фірма "Ехо"

до відповідача: Приватного підприємства "Вента Ком"

3-я особа на стороні позивача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1

про стягнення 21 985,87 грн.

Суддя Костюк С.В

при секретарі Коритан Л.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Сохацький А. В., довіреність № б/н від 13.03.2017 року;

від відповідача: н/з;

від 3-ї особи: н/з.

Права та обов'язки учаснику судового процесу роз'яснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Суть: Позивач - ПП фірма "Ехо" звернувся в суд із позовною заявою до Приватного підприємства "Вента Ком" про стягнення 21 985,87 грн..

Обґрунтовуючи заявлену вимогу вказує, що 24.10.2016 року між ПП фірма "Ехо" та ПП "Вента Ком" було укладено договір-доручення на транспортно-експедиційне обслуговування № 8. На виконання умов договору ПП "Вента Ком" надало ПП фірма "Ехо" заявку на перевезення вантажу від 24.10.2016 року, якою передбачена доставка вантажу до Литви, вартість перевезення склала 750,00 євро за офіційним курсом НБУ на день оплати. Вказана заявка виконана ПП фірмою "Ехо" шляхом залучення до перевезення ФОП ОСОБА_1, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною серії А № 019690 від 28.10.2016 року. 03.11.2016 року позивачем було надано відповідачу акт надання послуг № 1, який останній відмовився підписувати, не повідомляючи причин відмови, також виставлено рахунок-фактуру № 01-11 від 03.11.2016 року на суму 21 268,00 грн., який надіслано до ПП "Вента Ком" засобами електронної пошти, однак даний відповідачем залишений без оплати. Претензію з вимогою здійснити оплату за рахунком-фактурою № 01-11 від 03.11.2016 року надіслано відповідачу 02.12.2016 року, проте дана залишена ПП "Вента Ком" без розгляду.

При правовому обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на норми ст. ст. 11, 202, 509, 626, 931, 929 ЦК України.

Ухвалою суду від 27.02.2017р. було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.03.2017р.; зобов'язано відповідача подати суду пояснення по суті заявлених позивачем вимог, дана надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в позовній заяві: Ковельський район, с.Доротище, вул.Шкільна,12, повернулась до суду. Згідно з поштовою відміткою на конверті причиною повернення є «за зазначеною адресою не проживає».

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням ПП «Вента Ком» є: Ковельський район, с.Доротище, вул.Шкільна,12.

Ухвала суду від 06.04.2017 року про відкладення розгляду справи направлена відповідачу за адресою вказаною в договорі-дорученні на транспортно-експедиційне обслуговування № 8 від 24.10.2016 року, а саме: м.Ковель, вул.Міцкевича,1/24 повернулась до суду з поштовою відміткою на конверті причиною повернення є «за закінченням терміну зберігання».

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, відзиву на позов не подав, суми позову не оспорив.

Відповідно до ч.1 ст.64 ГПК України в редакції доповнень, внесених Законом України №2453-VІ від 7.07.2010р., ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Згідно з п.11 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/123 від15.03.2007р. до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України в п.п.3.9.1. п.3.9. постанови №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто, повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

3-я особа - ФОП ОСОБА_1, залучена до участі у справі ухвалою від 27.02.2017 року, в поясненні від 10.05.2017 року зазначила, що згідно заявки ПП фірма «Ехо» у відповідності до договору перевезення № 03/10 від 20.10.2015 року ФОП ОСОБА_1 здійснено перевезення вантажу належного ПП «Вента Ком» з м.Ковель до Литви за адресою та до контрагента визначеного відповідачем, а тому вважає, що позовні вимоги ПП фірма «Ехо» про стягнення з ПП «Вента Ком» 21 985,87 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

До пояснення долучає копії заявки на перевезення від 24.10.2016 року, договору перевезення № 03/10 від 20.10.2015 року, CMR 019690 від 28.10.2016 року.

Позивачем представлено переписку по електронній пошті з отримувачем вантажу - ЗАО «SEPO NOVUS», яка підтверджує, що вантаж було доставлено і зараз перебуває на розмитненні, а також платіжне доручення № 370 від 02.02.2017 року про оплату послуг перевезення ФОП ОСОБА_1 в сумі 18 000,00 грн..

Відповідно до ст.75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на викладене, справу розглянуто за відсутності пояснення відповідача за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив, що 24.10.2016 року між ПП фірма "Ехо" та ПП "Вента Ком" було укладено договір-доручення на транспортно-експедиційне обслуговування № 8 (а.с.16-17).

Відповідно п.п.1.1., 1.2.договору, даний визначає порядок взаємин Замовника і Експедитора, що зв'язані з виконанням експедування вантажів (ТЕО) по організації міжміських і міжнародних перевезень вантажів. Експедитор діє від імені та за рахунок Замовника. Встановлюється обов'язок Експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним Замовником, зобов'язання Експедитора залучити до виконання перевезення третіх осіб, та укласти від свого імені або від імені Замовника договір перевезення вантажу. Замовник доручає Експедитору розрахуватися з виконавцем перевезення (перевізником або іншою експедиторською компанією) коштами, які находяться на рахунку Експедитора за перевезення, включаючи транспортно-експедиторські послуги. В разі необхідності Експедитор уповноважений Замовником зробити попередню оплату вартості перевезення власними коштами згідно рахунку виконавця.

Згідно п. 2.2. договору виконання перевезень оформляється окремою заявкою на конкретне перевезення. Заявки є невід'ємною частиною договору. Фактом виконання кожного перевезення являється товарно-транспортна накладна (ТТН CMR), або її копія з відмітками отримувача про прийняття вантажу. По закінченню організації та виконання перевезення сторони підписують відповідний акт виконаних робіт (п.2.3. договору).

Пунктом 5.4 договору передбачено, що розрахунки за виконанні послуги проводяться в національній валюті України по безготівковому розрахунку шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Експедитора протягом двох банківських днів згідно рахунків Експедитора з моменту виставлення рахунка.

На виконання умов договору відповідач (Замовник) подав позивачу (Перевізнику) заявку від 24.10.2016 року на міжнародне перевезення вантажу, відповідно до якої перевезення здійснювалось за маршрутом: м. Ковель, Волинська область, Україна -м. Вангупес, Литва, дата завантаження - 27.10.2016р., вартість перевезення склала 750 євро (а.с. 15);

Як слідує з даної заявки, оплата послуг по перевезенню вантажів повинна бути здійснена по перерахунку по курсу НБУ на день виплати.

Дана заявка була виконана ПП фірма «Ехо» шляхом залучення до перевезення ФОП ОСОБА_1, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною серії А № 019690 від 28.10.2016 року (а.с.12).

Факт доставки вантажу Литовській фірмі підтверджено також поясненням ФОП ОСОБА_1 та долученими до пояснення матеріалами, зокрема, заявкою від 04.10.2016 року, договором перевезення від 24.10.2016 року, платіжним дорученням № 370 від 02.02.2017 року, а також перепискою між позивачем та вантажоотримувачем.

03.11.2016 року позивачем (Експедитор) надано відповідачу (Замовнику) акт надання послуг № 1, який останній відмовився підписувати, не повідомляючи причини відмови. Позивачем 03.11.2016 року виставлено рахунок-фактуру № 01-11 на суму 21 268,00, який надіслано відповідачу засобами електронної пошти, що підтверджується інформацією з поштової скриньки Експедитора (а.с.25).

Тобто, експедитор (позивач) свої зобов'язання згідно умов договору виконав в повному об'ємі, водночас замовник проплату за наданні послуги не здійснив, що призвело до заборгованості в сумі 21268,00 грн.

02.12.2016 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію від 29.11.2016 року на суму 21268,00 грн., яка залишена без відповіді та задоволення (а.с.26).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України, ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У разі якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникли між сторонами по справі врегульовані главою 65 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

За ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 5.5 договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасної оплати послуг перевезення, Замовник сплачує Експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки оплати. Згідно розрахунку позивача нараховано пеню за період прострочення платежу з 06.11.2016 року по 01.02.2017 року в сумі 717,87 грн., з врахуванням виставленого рахунку № 01-11 від 03.11.2016 року та п. 5.4 договору, що відповідає положенню ч.6 ст.232 ГК України та підлягає стягненню з відповідача, як підставно нарахована.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи те, що заборгованість в сумі 21 268,00 грн. підтверджена матеріалами справи, вимога позивача підставна та підлягає до задоволення.

Оскільки спір до розгляду судом доведено з вини відповідача, відповідно до ст. ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України, на нього слід покласти судові витрати по справі.

Керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 610, 901, 903, 929, 931 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Вента Ком" (45022, Волинська область, Ковельський район, с.Доротище, вул.Шкільна,12, , МФО 326365, ІПН 75, р/р 162 в ПАТ «Кредобанк» у м.Ковель) в користь Приватного підприємства фірма «Ехо» (33016, м. Рівне, вул.Є.Коновальця,7/161, , р/р 5 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805) 21 985,87 грн. з них 21 268,00 грн. заборгованості та 717,87 грн. пені, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.).

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст

рішення складено

13.05.2017

Суддя С. В. Костюк