ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2017 р.Справа № 922/126/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом Департаменту економіки та комунального майна ОСОБА_1 міської

ради, 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1 міська рада, 61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ;

до товариства з обмеженою відповідальністю «АМРБ1», 62431, Харківська область, Харківський район, с. Вільхівка, вул. 50 років СРСР, 2-А, ;

про стягнення 10477,50 грн.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_2 (довіреність №1/0/45-17 від 03.01.2017);

відповідача не зявився;

третьої особи - ОСОБА_2 (довіреність №08-11/32/2-17 від 05.01.2017).

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Департамент економіки та комунального майна ОСОБА_1 міської ради звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «АМРБ1» про стягнення заборгованості у розмірі 8382,00 грн. у звязку із невиконанням договірних зобовязань про сплату коштів пайової участі за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та стягнення штрафу у розмірі 2095,50 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова щодо здійснення перерахування до бюджету м. Харкова коштів у сумі 8382,00 грн. Здійснюючи правове обґрунтування посилався на ст.ст.19, 145 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 4, ч. 3 ст. 24, 27, 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.525, 526, 527, 610, 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 179, 187, 193, 230 Господарського кодексу України, ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2017 справа №922/126/17 надійшла судді Доленчуку Д.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.01.2017 було порушено провадження у справі.

У результаті повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2017, проведеного у звязку із звільненням судді Доленчука Д.О. з посади, справа надійшла у провадження судді Новіковій Н.А.

Розгляд справи неодноразово було відкладено, останній раз ухвалою господарського суду Харківської області від 04.04.2017 на 25.04.2017 о 12:30 год.

Позивач подав через канцелярію суду письмові пояснення по суті позовних вимог (вх. №13468 від 21.04.2017), які долучено судом до матеріалів справи.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позовну заяву не надав, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про одержання 11.04.2017.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 25.04.2017 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та у письмових поясненнях по суті позовних вимог. Позивач у правовому обґрунтуванні позову (вх. №4583 від 09.02.2017) та у письмових поясненнях по суті позовних вимог (вх. №13468 від 21.04.2017), а його представник у судовому засіданні зазначила, що рішенням господарського суду Харківської області від 10 березня 2016 року у справі №922/6593/15 позовні вимоги Департаменту економіки та комунального майна ОСОБА_1 міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «АМРБ1», третя особа ОСОБА_1 міська рада про спонукання до укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції квартири №114 в житловому будинку по вул. Академіка Проскури, 1 у м. Харкові під торгівельні приміщення задоволено частково. Вирішено спонукати товариство з обмеженою відповідальністю «АМРБ1» укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, текст якого наведено у резолютивній частині рішення суду. Вказане рішення суду набрало законної сили 25 березня 2016 року. Вказала, що відповідно до ч.2 ст.187 ГПК України та рішення господарського суду Харківської області від 10.03.2016 договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова вважається укладеним між Департаментом економіки та комунального майна ОСОБА_1 міської ради та ТОВ «АМРБ1» (замовник) з 25 березня 2016 року. Згідно із положеннями п.п. 2.1.1., 2.1.2. договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова замовник здійснює перерахування до бюджету м. Харкова коштів у розмірі 8382,00 грн. згідно із розрахунком величини пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова. Сплачує пайовий внесок у повній сумі єдиним платежем або частинами протягом 10 календарних днів з дня укладання даного договору. Представник позивача стверджує, що відповідач вимоги п.2.1.1., 2.1.2. договору та рішення господарського суду Харківської області від 10.03.2016 у справі №922/6593/15 не виконав, кошти у розмірі 8382,00 грн. величини пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова не сплатив, у звязку із чим відповідачу на підставі п.3.1. договору було нараховано штраф у сумі 2095,50 грн.

Третя особа у письмових поясненнях (вх. №4585 від 09.02.2017), а її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі. Пояснила, що ТОВ «АМБР 1» не виконало вимоги договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова за рішенням господарського суду Харківської області від 10.03.2016 у справі №922/6593/15 щодо сплати коштів у сумі 8382,00 грн. до бюджету м. Харкова, у звязку із чим за порушення договірного зобовязання з відповідача має бути стягнуто також штраф у розмірі 2095,50 грн.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, суд встановив наступне.

Відповідно до приписів ч.1-3, 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва обєкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10 березня 2016 року у справі № 922/6593/15 за позовом Департаменту економіки та комунального майна ОСОБА_1 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ОСОБА_1 міська рада, до товариства з обмеженою відповідальністю "АМРБ1" про спонукання до укладення договору, позовні вимоги задоволено частково шляхом спонукання товариства з обмеженою відповідальністю "АМРБ1" укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна ОСОБА_1 міської ради в редакції договору, викладеній в резолютивній частині вказаного рішення суду.

Згідно із положеннями ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Вищий господарський суд України в Інформаційному листі від 07 квітня 2008 року № 01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України", а саме в абз 2 п.36 надав роз'яснення, що згідно з частиною другою статті 187 ГК України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше. Згідно з частиною третьою статті 84 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір-умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору. Зазначені норми не суперечать одна одній, оскільки суд вправі задовольнити позов про спонукання укласти договір лише в разі, якщо встановить, що існує правовідношення, в силу якого сторони зобов'язані укласти договір, але одна із сторін ухилилася від цього. Тому в резолютивній частині рішення, яким задовольняється позов про спонукання укласти договір, слід вказувати на те, що спірний договір є укладеним.

Відповідно до п.9.8, 9.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23 березня 2012 року "Про судове рішення" господарські суди повинні зазначати: у рішенні зі спору, що виник при укладенні або зміні договору, - рішення з кожної спірної умови договору у вигляді конкретного формулювання відповідної умови (розділу, пункту, підпункту) договору; у рішенні про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, наприклад: "Вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору", а в разі необхідності - з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині. Якщо ж умови (пункти) поданого позивачем проекту договору судом прийнято лише в певній частині, то решта умов (пунктів), до яких вносяться зміни порівняно з проектом, викладається в резолютивній частині судового рішення.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 85 та ч. 1 ст. 93 ГПК України, враховуючи напис секретаря судових засідань господарського суду Харківської області на копії рішення суду, наданого позивачем, - рішення господарського суду Харківської області від 10 березня 2016 року у справі № 922/6593/15 набрало законної сили 25 березня 2016 року.

Таким чином, беручи до уваги рішення господарського суду Харківської області від 10 березня 2016 року у справі № 922/6593/15 та приписи ст. 187 ГК України, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова вважається укладеним між Департаментом економіки та комунального майна ОСОБА_1 міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю "АМРБ1" (замовником) з 25 березня 2016 року.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 1.1 договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, цей договір регулює взаємовідносини між сторонами щодо пайової участі «Замовника» у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції квартири №114 в житловому будинку по вул. Академіка Проскури, 1 м. Харкові під торгівельні приміщення.

Пункт 2 договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова містить положення про обовязки сторін, а саме замовник здійснює перерахування до бюджету м. Харкова (код платежу -24170000, рахунок - 0002, МФО - 851011, код ЄДРПОУ - 37999649, банк - ГУДКСУ у Харківській області, одержувач - УДКСУ у місті Харкові Харківської області) коштів у розмірі 8382,00 грн. (вісім тисяч триста вісімдесят дві гривні). Сплачує пайовий внесок в повній сумі єдиним платежем або частинами протягом 10 календарних днів з дня укладання даного договору (п.п. 2.1, 2.1.1, 2.1.2 договору).

У п.3.1. договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова зазначено, що у разі невиконання або неналежного виконання «Замовником» обов'язків, передбачених п. 2.1. цього договору, «Замовник» сплачує до бюджету м. Харкова штраф у розмірі 25% від суми не перерахованих коштів у визначений термін.

Згідно з п.п. 4.1, 6.6 договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, договір набуває чинності з часу підписання сторонами або набрання чинності судового рішення щодо укладання цього договору, та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за договором. Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до моменту остаточного виконання сторонами своїх обов'язків за договором.

Відповідно до листа №8-07/91 від 24.06.2016 та листа №8-07/157 від 19.12.2016 директора Департаменту бюджету та фінансів ОСОБА_1 міської ради ОСОБА_3 коштів від ТОВ «АМБР1» до міського бюджету м. Харкова на участь у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури станом на 22.06.2016 та станом на 19.12.2016 відповідно не надходило.

Позивач стверджує, що відповідачем вимоги п.п. 2.1.1, 2.1.2 договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та рішення господарського суду Харківської області від 10 березня 2016 року у справі № 922/6593/15 не виконані, пайовий внесок у розмірі 8382,00 грн. не сплачено, відповіді на лист від 16.01.2017 №59/0/124-17 не надано, що й стало підставою для звернення позивача з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із положеннями ст. 193 ГК України субєкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Листом директора Департаменту та фінансів ОСОБА_1 міської ради №8-07/157 від 19.12.2016 повідомлено, що станом на 19.12.2016 від замовника - ТОВ «АМРБ1» не надходило до бюджету м. Харкова коштів на участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем у порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України не надано доказів щодо виконання п.п. 2.1.1., 2.1.2. договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та рішення господарського суду Харківської області від 10 березня 2016 року у справі № 922/6593/15, а саме перерахування пайового внеску до бюджету м. Харкова у розвиток інфраструктури м. Харкова у сумі 8382,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем не було спростовано фактів, які повідомлені позивачем, позовні вимоги в частині стягнення 8382,00 грн. заборгованості у звязку із невиконанням договірних зобовязань щодо сплати коштів пайової участі за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 2095,50 грн. штрафу, суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п.3 ч. 1 ст.611 ЦК України).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно із ч.1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч.1 ст.216 ГК України).

Частинами 1, 2 ст.217 ГК України передбачено, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.230 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 3.1 договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання «Замовником» обов'язку, передбаченого п. 2.1 цього договору, «Замовник» сплачує до бюджету м. Харкова штраф у розмірі 25% від суми не перерахованих коштів у визначений термін.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем нараховано відповідачу штраф відповідно до положень п.3.1. вказаного вище договору в сумі 2095,50 грн.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування штрафу (а.с.47) суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення штрафу у розмірі 2095,50 як таких, що є правомірними, обгрунтованими та правильно розрахованими.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 49 ГПК України та покладає витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378, 00 грн. на відповідача.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 1, 4, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю АМРБ1 (62431, Харківська область, Харківський район, с. Вільхівка, вул. 50 років СРСР, 2-А, ) до бюджету міста Харкова (код платежу - 24170000, рахунок № 0002, МФО 851011, , банк ГУДКСУ у Харківській області, одержувач - УДКСУ у м. Харкові Харківської області) 8382,00 грн. заборгованості у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань щодо сплати коштів пайової участі за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та 2095,50 грн. штрафу.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю АМРБ1 (62431, Харківська область, Харківський район, с. Вільхівка, вул. 50 років СРСР, 2-А, ) на користь Департаменту економіки та комунального майна ОСОБА_1 міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, , рахунок № 3868, банк - ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011) 1378,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_4