ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.05.2017 Справа № 904/3687/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР.СПЕЦ.ПЕРЕРОБКА", м. Дніпро

про стягнення 43 515,00 грн.за договором перевезення

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Булана Ю.М.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, представник за дов. № 2037 від 25.10.2016

від відповідача - ОСОБА_2, директор, паспорт серія АМ номер 278700

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр.Спец.Переробка" про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу у перевізному документі в розмірі 43 515,00грн.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем ОСОБА_3 перевезення вантажу та Статуту залізниць України щодо зазначення кількості вантажу для перевезення залізницею.

Відповідач позов не визнає, зазначає, що при перевезенні брикетів ільменітових гарнисажеутворюючих марки БІ-45 (код вантажу 151041 та найменування в залізничній накладній „Брикети титаномагнетитової руди) слід враховувати, що вантаж має високу гідрофобність, схильність до зміни ваги, як в більшу сторону, так і в меншу, залежно від погодних умов до 9% від загальної ваги, що підтверджується висновком експерта № ГО-1134/2 від 26.04.2017 Дніпропетровської промислової палати та довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 04.27/238 від 27.04.2017. Крім того, Відповідач зазначив, що, згідно довідки Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 04.27/241 від 27.04.2017 у період з 26.09.2016 по 29.09.2016 по Дніпропетровській області пройшли сильні дощі, а тому, зважаючи, що в цей період перевозився вантаж станцією Нижньодніпровськ вузол Придніпровської залізниці (комерційний акт РА № 015774/508 від 29.09.2016) брикети титаномагнетитової руди три доби мокли, а тому логічно могли набрати вагу. Такі гідрофобні властивості у брикетів ільменітових гарнисажеутворюючих марки БІ-45, також описані в технічних умовах ТУ У № 23.9-2:2016 в п. 3.4 та в сертифікаті якості № 143 від 26.09.2016 на цю продукцію.

Відповідач також просив звернути увагу на те, що комерційний акт РА № 015774/508 від 29.09.2016 суперечить п. 10 ОСОБА_3 складання актів, відповідно до якого комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку. Всупереч цьому, акт підписано заступником начальника станції, приймальником поїздів та прийомоздавальником.

У судовому засіданні 03.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 зі станції Дніпропетровськ Придніпровської залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр.Спец.Переробка", відповідно до накладної №45553732, здійснено відправлення групи вагонів з вантажем - брикети титаномагнетитової руди, у тому числі вагон №67787309.

На підставі акту загальної форми №619/Ваги від 29.09.2016 на станції Нижньодніпровськ-вузол Придніпровської залізниці здійснено комісійне переваження вагону №67787309 для перевірки маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

Відповідно до ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р. (далі - Статут), визначає обовязки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до ст.6 Статуту накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно п.1.1. розділу 1 ОСОБА_3 оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р., а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих ОСОБА_3 накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Відповідно до ст.37 Статуту та п.5 ОСОБА_3 приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р., маса вантажу визначається відправником. Правильність внесених у накладну відомостей підтверджується підписом представника відправника (п.2.3 ОСОБА_3 оформлення перевізних документів).

Згідно п.28 ОСОБА_3 приймання вантажів до перевезення, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (п.4 п.52 Статуту).

Згідно ст.920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Порядок проведення зважування передбачений Правилами перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644.

Відповідно до п.5 ОСОБА_3 загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній. Ваговимірювальні технічні засоби відправників (одержувачів) мають бути повірені органами Держспоживстандарту та взяті на облік залізницею відповідно до Інструкції про порядок застосування ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті, затвердженої наказом Мінтрансу від 05.04.2004р. №279.

Згідно накладної №45553732 маса вантажу ТОВ "Укр.Спец.Переробка" здійснена за допомогою ваг-дозатор ДТС ВФП відправника вантажопідйомністю 2 т, тоді як позивачем переважено товар за допомогою 150 т вагах, тобто іншими вагами.

Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (п.105 Статуту).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом п.2 ОСОБА_3 складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. за №334, комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин:

- невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах;

- виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

- псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

- повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

У тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Мінтрансу від 21.11.2000р. №644.

Аналогічні положення містяться у ст.129 Статуту.

Відповідно до п.9 ОСОБА_3 складання актів у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться.

Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних.

У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

Згідно п.5.5. розділу 5 ОСОБА_3 оформлення перевізних документів якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно з пунктом 122 Статуту залізниць України. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

За неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (п.122 Статуту).

Пунктом 118 Статуту встановлено, що штраф підлягає стягненню у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Позивачем до справи наданий акт загальної форми ГУ-23 №619/Ваги від 29.09.2016, відповідно до якого зазначено: при прибутті виявлено вага брутто-90150кг, тара за документом 21440кг, вага нетто 68710кг, що більше ваги, вказаної в документі, на 3860кг. Навантаження вантажу рівномірне, нижче бортів на 120см, без поглиблень, маркування не порушено.

На підставі даного акту загальної форми ГУ-23 №619/Ваги від 29.09.2016 позивачем складено комерційний акт серії РА №015774/508/1067 від 29.09.2016, яким засвідчена невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у залізничній накладній №45553732.

Так, відповідно до акту загальної форми №619/Ваги від 29.09.2016 про переваження вагону №45553732, наданого до справи позивачем, вбачається, що різниця між масою вантажу, зазначеною відповідачем у накладній, та фактично виявленою при переваженні станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, складає 3830кг.

Згідно залізничної накладної № 45553732 до перевезення прийнято брикети титаномагнетитової руди.

Як передбачено п. 3.4. ТУ У 23.9-2:2016 вміст вологи в готовій продукції не повинно перевищувати 10%, волога не є бракувальним показником і в разі перевищення норми перераховується фактична вага партії по максимально допустимому показнику (W-10%).

З висновку експерта Дніпропетровської промислової палати № ГО-1134/2 від 26.04.2017 вбачається, що протоколами випробувань підтверджується висока гідрофобність Брикету ільменітового гарнисажеутворюючого марки БІ-45 (код вантажу 151041 та найменування в залізничній накладній „Брикети титаномагнетитової руди), а тому має схильність до зміни ваги, як в більшу, так і в меншу сторону залежно від погодних умов при зберіганні чи перевезенні. В результаті випробувань було доказано, що на протязі 3 днів брикети, при знаходженні в сухих умовах збереження та/або транспортування, можуть втратити чи збільшувати до 9% ваги.

Як вбачається з довідки № 04.27/241 від 27.04.2017 Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій 26 29 вересня 2016 року по Дніпропетровській області повсюдно пройшли сильні та помірні дощі.

Таким чином, враховуючи погодні умови 26 29 вересня 2016 року та положення п. 3.4. ТУ У 23.9-2:2016, виявлене перевищення маси вантажу у розмірі 3830кг не перевищує максимально допустимого показника, від маси вантажу, переданого на перевезення, в кількості 64880 кг.

Враховуючи обставини, які вплинули на формування маси вантажу, переданого для перевезення, суд не вбачає вини відповідача для нарахування йому штрафу в розмірі, визначеному позивачем.

Крім того, слід зазначити, що згідно п. 10 ОСОБА_3 складання актів, відповідно до якого комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку.

Всупереч цьому, комерційний акт РА №015774/508/1067 від 22.09.2016 підписаний заступником начальника станції, приймальником потягів та прийомоздавальником. Вказано, що завідувача вантажного двору по штатному розпису немає. В даному випадку лише заступник начальника станції є особою, яка уповноважена складати комерційний акт.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 Господарського процесуального кодексу України).

Надані позивачем докази не підтверджують неправомірність дій відповідача, за які передбачена відповідальність згідно ст.122 Статуту.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України, - 05.05.2017

Суддя ОСОБА_4