ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2017 р. Справа № 922/4291/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М., суддя Пушай В.І.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача не зявився,

відповідача ОСОБА_1 (довіреність №2-567 від 28.12.2016 року),

розглянувши апеляційну скаргу відповідача (вх.677Х/3-38) на рішення господарського суду Харківської області від 13.02.2017 року

за позовом Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", Луганська область, м. Сєвєродонецьк-3

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", м. Харків,

про стягнення 135429,32 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (відповідач) про стягнення 135429,32 грн. заборгованості, з яких 76771,40 грн. основний борг; 5031,69 грн. 3% річних, 53626,23 грн. інфляційні втрати.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.02.2017 року у справі № 922/4291/16 (суддя Новікова Н.А.) позов задоволено повністю.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити з тих підстав, що зобовязання відповідача припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, яке здійснене за заявою ПАТ «Укртрансгаз» №7212/12-004 від 12.08.2014 року.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що стосовно ДП «Севєродонецька теплоелектроцентраль» порушено справу про банкрутство, затверджено реєстр кредиторів; станом на 01.09.2016 року кредиторські вимоги відповідача в розмірі 5067772,69 грн. включені до реєстру вимог кредиторів, у звязку з чим зарахування зустрічних однорідних вимог у даному випадку поза межами справи про банкрутство є неправомірним та може вплинути на права та інтереси інших кредиторів. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

12.04.2017 року Харківським апеляційним господарським судом оголошено перерву в розгляді справи до 26.04.2017 року 10:45 год.

В судове засідання 26.04.2017 року позивач не зявився.

Як розяснено в п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у разі присутності сторони в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони про час і місце наступного судового засідання.

В судовому засіданні 12.04.2017 року був присутній представник позивача, що відображено в протоколі судового засідання, а отже, позивач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Враховуючи, що позивач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за його відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

19 березня 2014 року між ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (виконавець) та ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" (споживач) укладено договір №62/НОМЕР_1 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі-договір) (а.с.31).

Відповідно до п.1.1 договору, виконавець зобовязався своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобовязався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 1.3 договору характеристикою об'єкта надання послуг є:

- опалювальна площа об'єкту 2035,1 кв. метрів за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 1;

- опалювальна площа об'єкту - 2180,4 кв. метрів за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренка, 69.

Відповідно до п. 2.3 договору, плата за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Розділом 2 договору врегульовано тарифи на послуги та їх загальну вартість.

У розділі 3 договору сторонами передбачено порядок оплати спожитих послуг.

Так, в п.3.1 зазначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим, згідно рахунків, отриманих споживачем самостійно або уповноваженою особою (представником) до 15 числа місяця, що настає за розрахунковим, у відділі збуту теплової енергії виконавця, що знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренка, буд. 37. Неотримання або несвоєчасне отримання рахунку не звільняє споживача від обов'язку оплати послуг.

Відповідно до пункту 3.5 договору, плата за послуги вноситься на рахунок із спеціальним режимом використання.

Пунктом 4.2.1 договору споживача зобовязано оплачувати послуги в установлений договором строк.

В п.9.1 договору визначено, що договір укладається на три роки і набуває чинності зі дня його підписання. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

До умов договору неодноразово вносились зміни, зокрема щодо тарифів на послуги, характеристики обєктів надання послуг, реквізитів сторін (а.с.37-42).

Так, зокрема, додатковою угодою № 2 від 04.04.2014 р. внесено зміни до договору, а саме: з 01.04.2014 року встановлено нові тарифи на теплову енергію: для потреб інших споживачів (крім населення) за 1 Гкал у розмірі 1085,63 грн. (без ПДВ), з ПДВ (20%) 1302,76 грн. (а.с.40).

Наказом ПАТ «Укртрансгаз» №81 від 27.02.2015 року щодо оптимізації структури філій, передано з 01.03.2015 оку до складу філії УМГ «Харківтрансгаз» структурні підрозділи філії УМГ «Донбастрансгаз», зокрема, Сєвєродонецьке ВУПЗГ (а.с.13).

13.03.2015 року ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії УМГ "Донбастрансгаз" направлено позивачу лист №13212 про внесення змін до договору, в якому повідомлено, що у зв'язку зі змінами в структурі ПАТ "Укртрансгаз" та з метою забезпечення функціонування структурних підрозділів філії УМГ "Харківтрансгаз", відповідно до наказу від 27.02.2015 № 81, функції платника за спірним договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 62 від 19.03.2014р. покладено на філію УМГ "Харківтрансгаз" Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз". Даний лист є невід'ємною частиною договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 62 від 19.03.2014р. (а.с.12 т.1).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору, з листопада 2013 року по квітень 2014 року позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення на загальну суму у розмірі 1175480,40 грн., що підтверджується актами про включення/відключення теплоустановок від 17.10.2013 № 68, від 10.04.2014 № 220, рахунками за договором (а.с. 43-48, 67).

Як зазначає позивач, відповідач, в порушення п.3.1 договору, вартість наданих послуг оплатив частково, на суму 1098709 грн., у звязку з чим за останнім утворилась за заборгованість за надані в квітні 2014 року послуги в розмірі 76771,40 грн.

Позивач направив відповідачу претензію №08-14-841 від 11.08.2014 року сплату заборгованості в розмірі 76771,40 грн. до 11.09.2014 року (а.с.49).

Як зазначає позивач, відповідач суму боргу в добровільному порядку не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача 76771,40 грн. основного боргу, 3% річних в сумі 5031,69 грн. та інфляційних втрат в розмірі 53626,23 грн.

Відповідач у відзиві на позов вартість поставленої теплової енергії у квітні 2014 року на суму 76771,40 грн. визнав, однак заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що за заявою ПАТ «Укртрансгаз» №7213/12-004 від 12.08.2014 року проведено залік зустрічних однорідних вимог з позивачем, відповідно до якого ПАТ "Укртрансгаз" у своєму бухгалтерському обліку зменшило дебіторську заборгованість ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" за транспортування природного газу у 2005 р., яка виникла на підставі договору № 11-900 від 26.12.2001 р. та, відповідно, зменшило у своєму бухгалтерському обліку кредиторську заборгованість перед позивачем за спожите тепло, яка виникла на підставі договору № 62/НОМЕР_1 від 19.03.2014 р. на суму 76771,40 грн.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та стаття 601 ЦК України не містить прямої заборони щодо можливості погашення вимог кредиторів шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, у звязку з чим, на думку відповідача, проведення такого заліку за заявою ПАТ «Укртрансгаз» №7213/12-004 від 12.08.2014 року поза межами справи про банкрутство позивача є правомірним та не суперечить чинному законодавству.

Судова колегія приймає до уваги наступне.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, за договором № 62/НОМЕР_1 від 19.03.2014 року та з урахуванням листа № 13212 від 13.03.2015 р., який є невід'ємною частиною цього договору, позивач надав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з листопада 2013 року по квітень 2014 року на загальну суму 1175480 грн.

Надані позивачем у листопаді 2013 року-березні 2014 року послуги на суму 1098709 грн. оплачені відповідачем, про що свідчать рахунки на оплату та виписки із банківських рахунків позивача (а.с.43-47, 50-66).

07.05.2014 року відповідачем отримано рахунок на оплату наданих позивачем в квітні 2014 року послуг на суму 76771,40 грн. (а.с.48).

Факт отримання в квітні 2014 року послуг на вказану суму відповідачем не заперечується.

З урахуванням п.3.1 договору, строк оплати за надані в квітні 2014 року послуги, сплинув 25.05.2014 року.

Однак, доказів оплати відповідачем наданих послуг матеріали справи не містять.

Сума боргу відповідача підтверджується наданим позивачем матеріалами (договором, рахунком на оплату, актами включення та виключення теплоустановок, розрахунком ціни позову).

Відповідач в добровільному порядку суму основного боргу не сплатив, не представив суду доказів погашення боргу.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного провадження у даній справі, відповідач зазначає про відсутність заборгованості перед позивачем за надані у квітні 2014 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, оскільки за заявою ПАТ "Укртрансгаз" № 7213/12-004 від 12.08.2014 року відповідачем був проведений залік зустрічних однорідних вимог за спожиту теплову енергію.

Судова колегія приймає до уваги наступні обставини.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 03.01.2013 року порушено провадження у справі №913/40/13-г про банкрутство боржника - Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», за загальною процедурою, передбаченою ст. ст. 7, 11 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону від 30.06.1999 №784-XIV.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 30.01.2014 року у справі №913/40/13-г визнано грошові вимоги кредитора - ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" частково, в сумі 5067772,69 грн., у визнанні вимог в сумі 1660000 грн. відмовлено у звязку із спливом строку позовної давності.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 29.11.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів у справі №913/40/13-г про банкрутство ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ», у складі яких, станом на 01.09.2016 року, зокрема, містяться вимоги ПАТ «Укртрансгаз» Філія «Управління магістральних газопроводів «Донбастрансгаз» в особі Сєвєродонецького виробничого управління підземного зберігання газу, м. Сєвєродонецьк Луганської області, в розмірі 5067772 грн. 69 коп. основного боргу (4 черга згідно ст. 31 Закону від 30.06.1999 №784-XIV).

Як вбачається із заяви ПАТ «Укртрансгаз» №7213/12-004 від 12.08.2014 року про припинення зобовязань заліком зустрічної однорідної вимоги, відповідно до договору на транспортування природного газу №11-900 від 26.12.2001р та рішення господарського суду Луганської області від 03.08.2006 року у справі №5/268, ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» має заборгованість перед ПАТ «Укртрансгаз» на суму 1891593,67 грн. за транспортування природного газу у 2005 році (а.с.93).

В судовому засіданні 12.04.2017 року відповідач надав пояснення, що заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог вручено позивачу 30.09.2014 року, про що свідчить штамп на заяві.

У жовтні 2014 року позивач листом №06-05-145/1307 надіслав відповідачу відмову від проведення заліку, що підтверджується фіскальним чеком від 23.10.2014 року ( а.с.89).

У вказаному листі позивач, зокрема, зазначив, що господарським судом Луганської області в межах справи про банкрутство позивача вже визнано кредиторські вимоги ПАТ "Укртрансгаз" частково в сумі 11970805,94 грн. та заборонено боржнику - ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» здійснювати погашення вимог кредиторів, які утворились до 03.01.2013 року.

Таким чином, заборгованість позивача перед відповідачем виникла у 2005-2006 році, тобто до порушення справи про банкрутство ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» (03.01.2013 року) та увійшла до вимог конкурсних кредиторів, відповідно до ухвали господарського суду Луганської області від 29.11.2016 року у справі №913/40/13-г, що не заперечується відповідачем.

Разом із тим, відповідач вважає правомірним проведене ним за заявою №7213/12-004 від 12.08.2014 року зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме:

- зобовязання позивача перед відповідачем у розмірі 76771,40 грн., яке виникло на підставі договору на транспортування природного газу №11-900 від 26.12.2001р та рішення господарського суду Луганської області від 03.08.2006 року у справі №5/268;

- зобовязання відповідача перед позивачем на суму 76771,40 грн., яке виникло на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 62/НОМЕР_1 від 19.03.2014 року.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до абзаців 1, 3 п. 11 Розділу Х (Прикінцеві та перехідні положення), Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", далі Закон про банкрутство (в редакції Закону № 4212-VI від 22.12.2011, що набрав чинності з 19.01.2013) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом; положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, оскільки провадження у справі про банкрутство ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» порушено 03.01.2013 року, тобто до набрання чинності вказаним Законом в редакції № 4212-VI від 22.12.2011р., застосовується редакція Закону про банкрутство до 19.01.2013р.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ( в редакції до 19.01.2013 року) не містить прямої заборони щодо можливості погашення вимог кредиторів шляхом проведення зарахування зустрічних вимог.

Статтею ст.31 Закону про банкрутство встановлено черговість задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч.2 ст.31 вищезазначеного Закону, вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги.

Системний аналіз норм Закону про банкрутство (у редакції, чинній до 19.01.2013) свідчить, що з моменту порушення справи про банкрутство, пред'явлення та задоволення грошових вимог конкурсних кредиторів до боржника може відбуватися тільки в порядку, передбаченому Законом про банкрутство, оскільки з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання (ст. 202 ГК України, ст. 601 ЦК України).

Внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог конкурсного кредитора до боржника відбувається погашення (задоволення) вимог одного з кредиторів, що беруть участь у справі про банкрутство.

Втім, зарахування зустрічних однорідних вимог не є тотожним виконанню зобовязань в розумінні статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки зарахування є самостійною підставою припинення зобовязань, що відрізняється від належного виконання (ст.599 Цивільного кодексу України).

Отже, відповідач у даній справі має право, відповідно до ст.ст.601, 602 ЦК України, на проведення заліку зустрічних однорідних вимог за своєю заявою №7213/12-004 від 12.08.2014 року.

Однак, правочини щодо здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог, які стосуються конкурсних вимог, можуть бути визнані господарським судом лише у межах провадження у справі про банкрутство, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та з метою врахування та дотримання балансу інтересів всіх конкурсних кредиторів.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 30.01.2014 року у справі №913/40/13-г, після публікації оголошення про порушення справи про банкрутство ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", розглянуто вимоги кредитора - ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз" та визнано їх частково, в сумі 5067772,69 грн., у визнанні вимог в сумі 1660000 грн. відмовлено у звязку із спливом строку позовної давності.

Отже, вказана ухвала про визнання вимог кредитора є рішенням суду, яке повинно виконуватись відповідно до Закону про банкрутство.

Вимоги позивача (боржника у справі про банкрутство) до відповідача у даній справі виникли в результаті укладення договору №62/НОМЕР_1 від 19.03.2014 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, тобто під час процедури банкрутства ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль".

Відповідач звернувся до позивача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог 30.09.2014 року.

В даній заяві відповідач визнає, що сума 76771,40 грн. є складовою від заборгованості за транспортування природного газу у 2005 році, тобто входить до суми грошових вимог відповідача в процедурі банкрутства, стосовно яких вже прийнято рішення у справі №913/40/13-г.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 29.11.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів у справі №913/40/13-г про банкрутство ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ», в тому числі грошові вимоги відповідача у даній справі на суму 5067772,69 грн. без будь-яких змін.

Отже, заліку зустрічних однорідних вимог в процедурі банкрутства ДП «Сєвєродонецька ТЕЦ» не здійснено.

Матеріали справи не містять доказів здійснення заліку зустрічних однорідних вимог за заявою відповідача у даній справі в межах справи про банкрутство ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль " та відображення такого заліку у реєстрі вимог кредиторів.

За таких обставин, посилання відповідача на правову позицію, викладену в постанові Верховного суду України від 29.03.2005 року у справі №5/143б/53б є безпідставним, оскільки у вказаній постанові йдеться про можливість заліку зустрічних однорідних вимог в процедурі банкрутства.

Залік зустрічних однорідних вимог у даній справі призведе до фактичного зменшення вимог кредитора - ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Донбастрансгаз", які вже визнані судом та затверджені в реєстрі кредиторів.

Вказані дії є компетенцією суду, що розглядає справу про банкрутство ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль ".

З огляду на наведене, зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами на підставі заяви ПАТ «Укртрансгаз» №7213/12-004 від 12.08.2014 року, поза межами справи про банкрутство ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", як одностороннього правочину не відбулось.

З огляду на наведене та враховуючи непогашення відповідачем суми основного боргу, вказаної позивачем, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 76771,40 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як розяснено в п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, за наявності встановленого факту прострочення відповідачем грошового зобовязання, колегія суддів, перевіривши розрахунок позивача, погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних за період з 26.05.2014 року по 31.07.2016 року в сумі 5031,69 грн. та інфляційних втрат з червня 2014 року по липень 2016 року в розмірі 53626,23 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 13.02.2017 року у справі №922/4291/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 03.05.2017 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Пушай В.І.