ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2017 р.Справа № 922/692/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Самсоновій М.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Елат", с. Мартове , Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельник", м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 156 338,33 доларів США та 4 809,54 грн. пені
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за дов. № 23-1/360 від 25 січня 2017 року

першого відповідача - не з'явився

другого відповідача - не з'явився

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач, публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до першого відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю "Елат", другого відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельник", про солідарне стягнення 156 338,33 доларів США суми боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом, яка складається із 130 000,01 долар. США кредитної заборгованості, в тому числі 68 692,82 долар. США прострочена заборгованість, та з 26 338,32 долар. США заборгованості за процентам, та солідарне стягнення 4 809,54 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, що складається з 3 715,51 грн. пені за прострочення сплати кредиту та 1 094,03 грн. пені за прострочення сплати процентів. Також позивач просив суд покласти на відповідачів судові витрати.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням першим відповідачем свого грошового зобов'язання за кредитним договором № 0 від 13 квітня 2007 року, а також договором поруки № П4-0 від 13 квітня 2007 року, укладеним між позивачем та другим відповідачем.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 березня 2017 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/692/17 призначено її до слухання у судовому засіданні на 13 березня 2017 року. 13 березня 2017 року ухвалою господарського суду Харківської області відкладено розгляд даної справи до 03 квітня 2017 року. 03 квітня 2017 року, в зв'язку з відпусткою судді Калініченко Н.В., по розгляду даної справи оголошено технічну перерву до 24 квітня 2017 року. Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 квітня 2017 року задоволено клопотання першого відповідача про продовження строку розгляду спору (вх. № 13503 від 24 квітня 2017 року), продовжено строк розгляду спору на 15 днів, до 12 травня 2017 року; розгляд справи відкладено до 12 травня 2017 року.

В призначене судове засідання 12 травня 2017 року заявився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачі свої уповноважених представників в дане судове засідання не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджуєте наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення, поштовим повідомленням з відміткою поштової установи "за закінченим терміном зберігання", Витягом з відстеження пересилання поштових відправлень, поданими до суду документами (арк. спр. 97, 108-113, 116-121, 127, 130-132, 137-141).

Судом перевірено адресу відповідачів: згідно Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження першого відповідача - 62800, Харківська обл., Печенізький р-н, село Автодорога Печеніги-Мартове 10 КМ; другого відповідача - 61144, АДРЕСА_1, саме на ці адреси судом надсилались процесуальні документи, а позивачем - копія позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року, розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи) направлялася всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідної ухвали.

Таким чином, суд вважає, що сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідачі не з'явилися у засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали ( пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи

Так, наявна в матеріалах справи ухвала суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

В судовому засіданні 12 травня 2017 року представник позивача не виявив наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

13 квітня 2007 року між позивачем (банк) та першим відповідачем (позичальник) було укладено кредитний договір № 0. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.2.1, 1.2.2 договору банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 357 000,00 дол. США у порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 1 802 850,00 грн. за курсом Національного банку України (НБУ) на день укладення цього договору. Термін кредитування надання кредиту здійснюється у наступний термін з 13 квітня 2007 року. Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 13 квітня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7,4 договору. Позичальник зобов'язується повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплачувати штрафні санкції та здійснювати інші грошові платежі згідно умов договору на рахунок № 801 в АКІБ "УкрСиббанк". Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений у цьому пункті рахунок банку. Додатковою угодою № 2 від 24 червня 2009 року сторонами погоджено змінити кінцевий термін повернення кредиту позичальником 13 вересня 2018 року. Плата за кредит (під терміном "плата за кредит" в цьому договорі розуміються як проценти, так і комісія). За використання кредитних коштів за цим договором встановлюється процентна ставки в розмірі 13% річних, якщо не встановлена інша ставки згідно умов договору. За користування кредитними коштами понад встановлений договором строк процента ставка встановлюється у розмірі 19,5% річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальником за договором. Нарахування та облік таких процентів банк здійснює відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України, зокрема, нормативних актів НБУ. Нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом "факт/360" відповідно до вимог нормативно-правових актів НБУ та чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов цього договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами п.п. 1.3.2, 1.3.3, 9.2 договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів. а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактичного надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору, якщо інша база нарахування процентів не передбачена умовами п. 1.3.2 та/або п.п. 1.3.3, 9.2 договору. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем (п.п. 1.3.1, 1.3.2, 1.3.4 договору). Позичальник зобов'язується сплачувати проценти у строк - з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким було нараховані банком такі проценти за користування кредитом. При цьому, остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. При цьому, якщо останній день строку сплати процентів або дата остаточного повного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідкує за таким вихідним, святковим або неробочим днем (п. 1.3.5 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 12 травня 2009 року). Позичальник зобов'язується використовувати кредит на зазначені у цьому договорі цілі та здійснювати повернення отриманого кредиту, сплачувати нарахування процентів, комісій та інших платежів у порядку та терміни, встановлені договором (п. 4.1 договору). За порушення позичальником термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, встановлених договором, банк має право вимагати від позичальника, а позичальник при цьому зобов'язаний сплатити банку додатково до плати за кредит пеню з розрахунку 0,4% річних від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або процентів по кредиту та/або комісій), розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, за методом "факт/360" (метод"факт/360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 369 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України. Строк дії даного договору встановлюється з дати його підписання і до повного погашення суми кредиту, плати за кредит та пені, у разі її нарахування (п. 9.5 договору). Сторонами на виконання умов вище вказаного договору складено та погоджено графік погашення кредиту, додатковими угодами № 1 та № 2 сторонами погоджено, зокрема викласти додаток № 1 до договору у новій редакції.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором № 0 від 13 квітня 2007 року по перед першим відповідачем виконав в повному обсязі, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою банку (арк. спр. 68).

На забезпечення кредитного договору 13 квітня 2007 року між позивачем (кредитор) та другим відповідачем (поручитель) укладено договір поруки № П4-0. Відповідно до вказаного договору, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання першим відповідачем (боржником) усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 0 від 13 квітня 2007 року (далі - основний договір), укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору, зокрема: сума основного договору - 357 000,00 дол. США; графік погашення кредиту; кінцевий термін виконання основного зобов'язання - 13 вересня 2018 року, якщо інший термін не буде встановлено згідно умов кредитного договору; інші умови основного договору (п.п. 1.1, 1.2 договору з урахуванням додаткової угоди № 1 від 24 червня 2009 року). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п.п. 1.3, 1.4 договору). У випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Поручитель зобов'язаний виконати свої зобов'язання за договором на користь кредитора в термін, визначений п. 2.2 договору, шляхом переказу/перерахування коштів у сумі заборгованості боржника за основним договором на рахунки, вказані кредитом (п.п. 2.2, 2.3 договору). Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором (п. 3.1 договору).

25 серпня 2016 року позивачем направлено на адресу першого відповідача вимогу (за вих. № 30-12/35084), відповідно до якої позивач вимагав усунення порушень умов кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості протягом 14 календарних днів з дати відправлення цього повідомлення, у розмірі: - 72 942,89 дол. США - прострочена заборгованість; 24 318,45 дол. США - прострочена заборгованість по відсотка. У випадку не усунення порушень на 15 (п'ятнадцятий) календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (Вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ "УкрСиббак", вимагав виконання першим відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № 0 від 13 квітня 2007 року, а саме: сплати заборгованості по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 168 786,37 доларів США 37 центів. Крім того, 25 серпня 2016 року позивачем було направлено на адресу другого відповідача вимогу (за вих. № 30-12/35088), відповідно до якої позивач вимагав від другого відповідача погашення простроченої заборгованості протягом 10 (десяти) робочих днів з дати одержання цього повідомлення, у розмірі: 72 942,89 дол. США - прострочена заборгованість; 24318,45 дол. США - прострочена заборгованість по відсотках. У випадку не усунення порушень на 11 (одинадцятий) робочий день з дати відправлення цієї вимоги про дострокове повернення кредиту позивачу змушений вимагати виконання зобов'язань за першого відповідача за кредитним договором № 0 від 13 квітня 2007 року, а саме: сплати позивачу заборгованості по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 168 786,37 доларів США 37 центів. Вказана вимога отримана представником другого відповідача 02 вересня 2016 року.

Як вказує позивач у позовній заяві, всупереч умов кредитного договору та договору поруки відповідачами не виконано зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, що й стало підставою для позивача звернутися з даним позовом до суду.

Надаючи праву кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Матеріали справи свідчать, що між першим відповідачем та позивачем виникли кредитні відносини.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як зазначено вище в рішенні суду, виконання зобов'язань за кредитним договором № 0 від 13 квітня 2007 року було забезпечено договором поруки № П4-0 від 13 квітня 2007 року, укладеного між позивачем та другим відповідачем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Як встановлено судом, порукою другого відповідача забезпечено виконання зобов'язання першого відповідача у повному обсязі. В матеріалах справи відсутні, а сторонами не надані докази припинення договору поруки або визнання його недійсним.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вище вказані обставини і той факт, що першим відповідачем не надано доказів виконання своїх грошових зобов'язань за кредитним договором № 0 від 13 квітня 2007 року у повному обсязі, враховуючи укладений між позивачем та другим відповідачем договір поруки № П4-0 від 13 квітня 2007 року, суд вважає позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за кредитним договором № 0 від 13 квітня 2007 року у розмірі 156 338,33 дол. США (яка складається з 130 000,01 дол. США - кредитної заборгованості, в тому числі простроченої заборгованості - 68 692,82 дол. США; заборгованості по процентам - 26 338,32 дол. США) правомірними, обґрунтованими, доведеними матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідачів 3 715,51 грн. пені за прострочення сплати кредиту (за період з 25 серпня 2016 року по 23 лютого 2017 року), пені за прострочення сплати процентів (за період з 25 серпня 2016 року по 23 лютого 2017 року) у розмірі 1 094,03 грн.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В силу статей 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.1 кредитного договору № 0 від 13 квітня 2007 року передбачено, що за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісії, встановлених договором, банк має право вимагати від позичальника, а позичальник при цьому зобов'язаний сплатити банку додатково до плати за кредит пеню з розрахунку) 0,4% (процентів) річної від суми зазначеної простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством.

Так, враховуючи прострочення першим відповідачем повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені на предмет відповідності вимогам чинного законодавства (зокрема, ст.ст. 253-255, 549 ЦК України, ст.ст. 231, 232 ГК України ст.ст. 1, 3 Закону України Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань") та умовам кредитного договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 4 809,54 грн. за період з 25 серпня 2016 року по 23 лютого 2017 року (що складається з 3 715,51 грн. пені за прострочення сплати кредиту та 1 094,03 грн. пені за прострочення сплати процентів) є законними та обґрунтованими, з огляду на, що задовольняються судом.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст. 49 ГПК України відповідно до якої витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 175, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 253-255, 509, 525, 526, 530, 546-551, 553, 610, 611, 612, 629, 1054 Цивільного кодексу України, та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 23, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Солідарно стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Елат" (62800, Харківська обл., Печенізький р-н, с. Мартове, автодорога ченіги-Мартове 10 км, в тому числі з р/р 4500 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, ) та товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельник" (61144, АДРЕСА_2, в тому числі п/р 4100 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, ) на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, рахунок № 0113 в АТ "УкрСиббанк", м. Київ, МФО 351005, ) суми боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за кредитним договором № 0 від 13 квітня 2007 року у розмірі 156 338,33 дол. США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 4 809,54 грн., 63 325,54 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 13.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_2

справа № 922/692/17