номер провадження справи 27/36/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017 Справа № 908/357/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізька зовнішньоторгова фірма "ФЕРРОЕКС" (69000, м. Запоріжжя, бул. Центральний, буд. 21)

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРАВТО" (69076, м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, буд. 30)

до відповідача 2: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування" (49101, м. Дніпро, вул. Короленко, буд. 21)

про стягнення 28 934 грн. 00 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Леус Г.О., дов. б/н від 20.02.2017 р.

від відповідача-1: Афанасьєв А.О., дов № 13/09-16-4 від 13.09.2016 р.

від відповідача-2: не з'явився (Терзі О.С., дов. № 135/2016 від 21.12.2016 р., у судовому засіданні 26.04.2017 р.)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Запорізька зовнішньоторгова фірма "ФЕРРОЕКС", м. Запоріжжя, звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРАВТО", м. Запоріжжя, та до відповідача-2: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування", м. Дніпро, про солідарне стягнення з відповідачів 14427 грн. 34 коп., спричиненої матеріальної шкоди та стягнення з відповідача-1 спричиненої матеріальної шкоди в сумі 14506 грн. 66 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2017 р., справу № 908/357/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 22.02.2017 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/357/17, присвоєно справі номер провадження 27/36/17 та призначено судове засідання на 28.03.2017 р.

Ухвалою суду від 28.03.2017 р. розгляд справи відкладався на 12.04.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання відповідачів, а також враховуючи необхідність витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, об'єктивного розгляду спору.

Ухвалою суду від 05.04.2017 р. на підставі ст. 74-1 ГПК України залишено без задоволення клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 12.04.2017 р. на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України, згідно з письмовим клопотанням позивача, продовжено строк розгляду справи на 15 днів - до 08.05.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 26.04.2017 р. у зв'язку з необхідністю надання додаткових доказів та документів, які необхідні для всебічного, об'єктивного розгляду спору.

Ухвалою суду від 14.04.2017 р. на підставі ст. 74-1 ГПК України задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Дім страхування" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Доручено господарському суду Полтавської області забезпечити проведення відеоконференції 26 квітня 2017 р. о 12 год. 30 хв. у приміщенні господарського суду Полтавської області за адресою: 36000, м. Полтава, вул. Зигіна, 1.

Судове засідання 26.04.2017 р. здійснювалося в режимі відеоконференції, за участю представника відповідача-2 (ПАТ «СК «Дім страхування») - Терзі О.С., який прибув у приміщення господарського суду Полтавської області за адресою: 36000, м. Полтава, вул. Зигіна, 1 для участі в судовому засіданні в даній справі.

Ухвалою суду від 26.04.2017 р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладений на 04.05.2017 р. у зв'язку з необхідністю надання сторонами додаткових доказів та документів, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду спору.

У судовому засіданні 04.05.2017 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До початку розгляду справи представники позивача та відповідача-1 заявили письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представникам позивача та відповідача-1, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Позовні вимоги згідно з позовною заявою мотивовані наступним. 29.02.2016 р. у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася в м. Запоріжжя проти будинку № 190 по пр. Леніна, було пошкоджено транспортний засіб позивача Деу Ланос, державний номер НОМЕР_1. ДТП сталося з вини водія ОСОБА_5, що під час виконання своїх службових обов'язків керував мікроавтобусом Мерседес, державний номер НОМЕР_2, який належить відповідачу-1 - ТОВ "Старавто". Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/1438/16-п ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована ПАТ «СК «Дім страхування». Страховиком було визнано страховий випадок та самостійно проведена оцінка й визначена вартість майнової шкоди, що завдана внаслідок страхового випадку транспортному засобу позивача, яка склала 19985,32 грн. Фактично страховиком було перераховано 18985,32 грн. (розмір оціненої шкоди за винятком франшизи 1000 грн.) на рахунок СТОВ ТОВ «Тринадцятий квартал». Даний розмір майнової шкоди не був узгоджений між позивачем та страховиком. Інша частина фактичної вартості ремонту транспортного засобу в сумі 28934,00 грн. була оплачена позивачем за власний рахунок. З метою визначення суми завданої матеріальної шкоди позивач звернувся до судового експерта ОСОБА_6 Відповідно до висновку № 65/04 від 28.04.2016 р. вартість матеріальних збитків з урахуванням фактичного зносу складає 34412,66 грн., вартість матеріальної шкоди - 50411,49 грн. Фактична загальна вартість відновлення попереднього стану автомобіля позивача склала 47919,32 грн. Таким чином, відповідачами солідарно повинно бути ще додатково сплачене страхове відшкодування в розмірі 14427,34 грн. (34412,66 грн. (збитки з урахуванням зносу) - 1000,00 грн. (франшиза) - 18985,32 грн. (раніше отримане відшкодування)). Відповідачем-1 додатково (особисто) повинно бути додатково сплачено суму спричиненої матеріальної шкоди 14506,66 грн. (47919,32 грн. (фактичні витрати на відновлення) - 33412,66 грн. (страхове відшкодування)). Позов обґрунтований ст.ст. 22, 988, 1166, 1172, 1187, 1192 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідач-1 проти позову заперечив. У письмову відзиві, який надійшов до суду 11.04.2017 р., зазначив, що позовні вимоги до відповідача-1 є необґрунтованими та не доведеними. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів відповідача-1 була застрахована. Згідно полісу страхова сума складає 50000,00 грн., даний ліміт повністю покриває матеріальну шкоду. А тому відсутні підстави, зазначені в ст. 1194 ЦК України, для звернення до відповідача-1 з вимогою відшкодувати шкоду. Відповідно, ТОВ «Старавто» є неналежним відповідачем. Відповідно до складеного звіту вартість відновлювального ремонту складає 26423,12 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 19985,32 грн. У висновку експерта ОСОБА_6 зазначений розмір майнової шкоди 34412 грн. Однак, такий доказ не є належним та допустимим. Згідно інформації з Державного реєстру атестованих судових експертів на момент виготовлення висновку закінчився строк дії свідоцтва експерта. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог до відповідача-1.

Відповідач-2 проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових відзиві та поясненнях, вважає позовні вимоги до відповідача-2 безпідставними та необґрунтованими. Страховик замовив проведення експертного оцінювання вартості завданого збитку, внаслідок пошкодження транспортного засобу Деу Ланос позивача. Відповідно до висновків, які зазначені в звіті, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 19985,32 грн. З урахуванням франшизи було перераховано суму 18985,32 грн. Відповідно до ст. 34.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди лише в разі нез'явлення страховика. Рахунку, який би відповідав висновкам експерта, обраного позивачем, у частині складеної калькуляції на ремонтні роботи, цінам та артикулам пошкоджених деталей ремонтним підприємством складений не був. Фактично, позивач всупереч висновкам судового експерта та складеної ним калькуляції звернувся до ремонтного підприємства та провів ремонтні роботи, перелік яких був визначений ним на власний розсуд. Перелік робіт, які були надані ремонтним підприємством за актом № ОУ-0000207, не входить до калькуляції, складеної експертом, а відтак є такими, що проведені позивачем за власним бажанням. Перелік робіт за актом також не передбачений і звітом, який складений на замовлення страхової компанії. Позивач має право звернутися до винної в ДТП особи. Станом на 28.04.2016 р. (день складення звіту судовим експертом ОСОБА_6.) термін дії свідоцтва експерта сплинув 22.02.2016 р. Тому, станом на 28.04.2016 р. експерт не мав повноважень на складання звіту та висновки, викладені в ньому, не можуть бути використані для розрахунку розміру завданого збитку. Просить відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог до відповідача-2, в іншій частині - відповідно до закону.

Позивач на заперечення відповідача-2 надав письмове пояснення, зазначивши, що вказаний у рахунку-фактурі № СФ-0000067 від 01.04.2016 р. перелік робіт співпадає з переліком виконаних робіт, вказаних в акті № ОУ-0000207. Відповідач-2 оплатив рахунок № СФ-0000067 без заперечень. У листуванні, яке здійснювалося сторонами протягом вересня-грудня 2016 р., відповідач-2 не висловлював заперечень щодо обсягу виконаних робіт та заявляв про можливість вирішення спору мирним шляхом. Вважає заперечення, викладені у відзиві відповідача-2, необґрунтованими.

12.04.2017 р. позивач надав додаткові письмові пояснення щодо складу судових витрат. Просить стягнути з відповідачів судові витрати: 1600,00 грн. судового збору, 5000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

26.04.2017 р. від позивача надійшло письмове пояснення на заперечення відповідача-1. Зазначено, що оскільки ремонт автомобіля позивача проведений, то відшкодуванню підлягають реальні збитки, понесені в зв'язку з ремонтом автомобілю. Фактична загальна вартість відновлення попереднього стану автомобіля позивача склала 47919,32 грн.: 18985,32 грн. згідно акту здачі-прийняття робіт № ОУ-0000207 від 04.08.2016 р. (був добровільно сплачений відповідачем-2); 28934,00 грн. згідно акту здачі-прийняття робіт № ОУ-0000131 від 10.06.2016 р. (був сплачений позивачем самостійно). Стягнення збитків із відповідачів за вказаним актом і є предметом спору. Належними доказами понесених реальних збитків на відновлювальний ремонт автомобіля позивача є акти здачі-прийняття робіт №№ ОУ-0000207, ОУ-0000131. Висновок експертного дослідження від 28.04.2016 р., який був наданий позивачем, носить лише інформаційний характер, оскільки він відповідає на питання про можливу вартість ремонту автомобілю - тобто можливі витрати. Вартість матеріальних збитків з урахуванням фактичного зносу складає 34412,66 грн. Тобто, вимоги позивача до відповідача-2 обмежуються сумою 34412,66 грн. Враховуючи, що відповідач-2 самостійно, без оспорювання, вже оплатив рахунок № СФ-0000067 від 01.04.2017 р. напряму до ремонтної організації ТОВ «Тринадцятий квартал», то розмір вимог до відповідача-2 розраховується так: 34412,66 грн. (збитки з урахуванням зносу) - 1000,00 грн. (франшиза) - 18985,32 грн. (раніше отримання відшкодування) = 14427,34 грн. Розмір вимог до відповідача-1 розраховується так: 47919,32 грн. (фактичні витрати на відновлення авто) - 34412,66 грн. (обсяг відповідальності страхової компанії) + 1000,00 грн. (франшиза) = 14506,66 грн. Зазначає, що судова експертиза не проводилася, а проводилося експертне дослідження на замовлення позивача. ОСОБА_6 включений до Реєстру атестованих судових експертів з 2001 року. Його повноваження як судового експерта постійно продовжуються на новий строк. Термін «продовження» не означає «переривання», а означає «постійну дію статусу судового експерта, термін дії якого постійно продовжується». Чинне законодавство не передбачає заборон на проведення експертного дослідження на замовлення особи в разі закінчення дії свідоцтва експерта до його продовження. Одночасно з експертним дослідженням ОСОБА_6 був складений звіт про визначення вартості майнової шкоди по факту пошкодження КТС у результаті ДТП від 28.04.2016 р. ОСОБА_6 мав діючий сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16570/14, а тому таке дослідження є правомірним. Відповідно до даного звіту встановлено вартість матеріальних збитків із урахуванням фактичного зносу, які складають 34412,66 грн., вартість матеріальної шкоди в розмірі 50411,49 грн.

28.04.2016 р. від позивача надійшла письмова заява в порядку ст. 22 ГПК України, яка по суті є заявою про збільшення розміру позовних вимог до відповідача-1 та заявою про відмову від позовних вимог до відповідача-2.

Згідно з даною заявою позивач просить стягнути з ТОВ «Старавто» на користь позивача суму спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 28934,00 грн., а також судові витрати. Просить прийняти відмову від позову до ПрАТ «Страхова компанія «Дім страхування».

Заява мотивована тим, що на сьогоднішній день ремонт автомобіля позивача проведений, відшкодуванню підлягають реальні збитки, понесені в зв'язку з ремонтом автомобіля. Фактична загальна вартість відновлення попереднього стану автомобіля позивача склала 47919,32 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди й страховою виплатою становить 47919,32 грн. - 18985,32 грн. (розмір страхового відшкодування, сплаченого відповідачем-2) = 28934,00 грн. Таким чином, ТОВ «Старавто» має відповідно до ст. 1194 ЦК України відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 28934,00 грн. Отже, залишаються лише позовні вимоги, що були первісно заявленими до ТОВ «Старавто», а до ПрАТ «Страхова компанія «Дім страхування» вимог немає.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 роз'яснено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Позивач у судовому засіданні 04.05.2017 р. підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви від 28.04.2017 р.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні 04.05.2017 р. ознайомлений зі змістом заяви позивача від 28.04.2017 р. Проти позову заперечував.

Оскільки заява позивача від 28.04.2017 р. не суперечать законодавству та не порушує чиї-небудь права й охоронювані законом інтереси, предмет або підстави позову не змінюються, заява позивача від 28.04.2017 р. прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України.

Таким чином, судом розглядаються позовні вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Старавто» на користь позивача суми спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 28934,00 грн.

Представник відповідача-2 у судове засідання 04.05.2017 р. не з'явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце судового засідання повідомлений відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

04.05.2017 р. від відповідача-2 надійшли письмові пояснення. Зазначено, що в ході огляду 28.04.2017 р. представником (аварійним комісаром) ПрАТ «СК «Дім страхування» транспортного засобу ЗАЗ Деу, д.н.з. НОМЕР_3, встановлено відповідність встановлених деталей та запасних частин (з відповідними артикулами) переліку, що були фактично встановлені згідно актів № ОУ-0000131 від 10.06.2016 р., № ОУ-0000207 від 04.08.2016 р.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України у відсутність відповідача-2 за наявними в ній матеріалами, оригінали яких оглядалися в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2016 р. про притягнення до адміністративної відповідальності в справі № 334/1438/16-п винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.02.2016 р. о 21:30 год. проти будинку 190 по пр. Леніна в м. Запоріжжя, визнано ОСОБА_5, який керував мікроавтобусом Мерседес, д/н НОМЕР_2, та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_4.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля Деу Ланос, реєстраційний № НОМЕР_5, 2005 року випуску, є ТОВ Запорізька зовнішньоторгова фірма «Ферроекс».

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями представників сторін, ОСОБА_5 на момент ДТП працював водієм у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Старавто», якому належить мікроавтобус Мерседес, д/н НОМЕР_2.

На момент ДТП мікроавтобус Мерседес, д/н НОМЕР_2, був застрахований у ПАТ «Страхова компанія «Дім страхування», що підтверджується полісом № АЕ/5471527 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальник ТОВ «Старавто». Строк дії полісу з 28.10.2015 р. по 27.04.2016 р. Франшиза встановлена в сумі 1000,00 грн.

Відповідно до пояснень сторін, позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Дім страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, надав для огляду транспортний засіб. Відповідачем-2 був складений страховий акт.

Згідно ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до Звіту № 10/04/16 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ, складеного 13.04.2016 р. СОД - СПД ФОП «ОСОБА_7О.», вартість відновлювального ремонту автомобіля легкового Деу Ланос, д/н НОМЕР_5, що належить позивачу, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 26423,12 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складає 19985,32 грн. У Звіті зазначено, що вартість майна та розмір майнової шкоди визначалась для розрахунку розміру страхового відшкодування. Дата оцінки - 03.03.2016 р.

До Звіту додано, зокрема, ремонтну калькуляцію № 10-04-16 від 13.04.2016 р. та акт технічного стану автомобіля.

Згідно з платіжним дорученням № 2643 від 21.07.2016 р. ПАТ «Страхова компанія «Дім страхування» перерахувало на рахунок вказаного позивачем ремонтного підприємства ТОВ «Тринадцятий квартал» суму 18985,32 грн. із призначенням платежу: «за рем. авто НОМЕР_6 зг. рах. № 67 від 01.04.16 р., страх. відшк. зг. стр. акту № 903178 від 21.07.16 р».

Позивач звернувся до судового експерта та оцінщика ОСОБА_6, який 28.04.2016 р. склав Висновок № 65/04 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та звіт по визначенню вартості матеріального збитку. Відповідно до даних висновку та звіту, вартість матеріального збитку складає 34412,66 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем-2 велося листування з приводу страхового відшкодування в сумі 34412,66 грн. (доплати невиплаченої суми страхового відшкодування в сумі 15427,34 грн.).

Оскільки відповідач-2 суму 15427,34 грн. позивачу не сплатив, останній звернувся до відповідача-1 з листом, просив відшкодувати грошову суму 15427,34 грн., якої не вистачає для покриття завданих відповідачем-1 збитків.

Враховуючи несплату відповідачами фактичної вартості здійсненого ремонту пошкодженого транспортного засобу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України , ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

За приписами ст. 8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно преамбули Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", даний Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 3 даного Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком, згідно ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 статті 22 даного Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону).

Відповідно до п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Згідно п. 36.2 ст. 36 зазначеного вище Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна (п. 36.4 ст. 36 Закону).

Як встановлено судом, виплата страхового відшкодування в сумі 18985,32 грн. здійснена позивачу відповідачем-2 ПрАТ "СК "Дім страхування". Виплата здійснена на підставі звіту № 10/04/16 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику КТЗ та страхового акту № 903178.

Рішення страховика про здійснення виплати страхового відшкодування позивачем у судовому порядку не оскаржувалося.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав (постанова Верховного Суду України від 02.12.2015 р. у справі № 6-691цс15).

Позивач отримав страхове відшкодування від відповідача-2, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін, які надавалися в судових засіданнях.

Згідно з позовною заявою, позивач просив стягнути солідарно з володільця (власника) транспортного засобу (відповідача-1) та страховика (відповідача-2), а також з володільця (власника) транспортного засобу (відповідача-2) завданої в результаті ДТП майнової шкоди.

Відповідно до заяви від 28.04.2017 р., яка прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України, позивач просить прийняти відмову від позову до відповідача-2 ПрАТ «Страхова компанія «Дім страхування».

Згідно приписів ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до справи. Ця заява підписується позивачем.

Розглянувши заяву позивача про відмову від позову в частині стягнення з відповідача-2 суми спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 14427,34 грн., оскільки відмова позивача від позову в цій частині не суперечить законодавству й фактичним обставинам справи, не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, враховуючи, що наслідки відмови від позову позивачу відомі та роз'яснені судом, суд вважає за необхідне прийняти відмову від позову Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізька зовнішньоторгова фірма «Ферроекс» у частині стягнення з відповідача-2 Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування» суми спричиненої матеріальної шкоди, провадження в справі № 908/357/17 у частині стягнення суми спричиненої матеріальної шкоди з відповідача-2, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України припинити.

Позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «Старавто» суму спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 28934,00 грн.

Статтею 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага.

Таким чином, зобов'язання з відшкодування шкоди є деліктними (позадоговірними). Форми і розміри позадоговірної відповідальності визначаються лише законом. Підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає складові елементи - шкоду, протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв'язок та вину особи, яка заподіяла шкоду.

На позивача покладений обов'язок доказати шкоду (її розмір), протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок; на відповідача - відсутність вини.

За приписами ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Винним у дорожньо-транспортній пригоді, що спричинила страховий випадок, згідно постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2016 р. у справі № 334/1438/16-п, визнано ОСОБА_5, який працював водієм у ТОВ "Старавто" (відповідач-1) та керував належним відповідачу-1 транспортним засобом (мікроавтобусом). Факт перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах з відповідачем-1 та виконання ОСОБА_5 трудових обов'язків на час дорожньо-транспортної пригоди підтверджується поясненнями відповідача-1.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 35 ГПК України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 р. у справі № 6-691цс15 зазначено, якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем підписано з ремонтним підприємством ТОВ «Тринадцятий квартал» акт № ОУ-0000131 від 10.06.2016 р. на суму 28934,40 грн. та акт № ОУ-0000207 від 04.08.2016 р. на суму 18985,32 грн. здачі-прийняття робіт (надання послуг) - ремонту автомобіля НОМЕР_7. Сума 18985,32 грн. була сплачена 21.07.2016 р. (перерахована) відповідачем-2, як страховиком, на рахунок ремонтного підприємства ТОВ «Тринадцятий квартал». Сума 28934,40 грн. була перерахована позивачем на рахунок ТОВ «Тринадцятий квартал» 10.06.2016 р.

У матеріалах справи мається Висновок експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку № 65/04 від 28.04.2016 р., складений судовим експертом ОСОБА_6

Також позивач надав звіт оцінщика ОСОБА_6 по визначенню вартості матеріального збитку по факту спричинення пошкоджень КТС у результаті ДТП, складеного 28.04.2016 р.

Згідно зі Звітом, оцінщиком використовувалась, зокрема, Методика товарознавчої експертизи й оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду Державного майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України й Фонду державного майна України від 24.07.2009 р. № 1335/5/1159).

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи й оцінки колісних транспортних засобів, дана Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методика застосовується з метою: визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Згідно з описовою частиною Звіту, на підставі п. 8.3 Методики у даному випадку вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості за наведеною формулою.

Згідно з висновком, викладеним у Звіті, вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля Деу Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_3, з технічної точки зору, у результаті ДТП, у цінах станом на час закінчення виконання даної оцінки, складає 34412,66 грн.

Відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Оціночна діяльність може здійснюватися у формі практичної діяльності з оцінки майна, яка полягає у практичному виконанні оцінки майна та всіх процедур, пов'язаних з нею, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами з оцінки майна. Практична діяльність з оцінки майна може здійснюватися виключно суб'єктами оціночної діяльності, визнаними такими відповідно до статті 5 цього Закону.

Згідно ст.ст. 5, 6 даного Закону суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленному законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону. Оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

У даному Звіті зазначено, що дослідження проведено ОСОБА_6, який має вищу технічну освіту, Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16570/14, виданий ФДМ України від 10.06.2014 р., зі строком дії до 10.06.2017 р.; Сертифікат № 2495, виданий ФДМ України від 21.07.2001 р.; Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінщиків № 2043, видане ФДМ України від 30.01.2004 р.; Свідоцтво про підвищення кваліфікації МФ№5105-ПК, видане ФДМ України від 22.05.2013 р.; Свідоцтво про підвищення кваліфікації ЦМК № 1820-ПК, видане ФДМ України від 24.05.2013 р.

До Звіту додано, зокрема, копію сертифіката № 16570/14 від 10.06.2014 р. (зі строком дії до 10.06.2017 р.) суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_6, виданого Фондом державного майна України, зі спеціалізації в межах оцінки колісних транспортних засобів.

Як встановлено судом, у результаті ДТП, яке сталося 29.02.2016 р. з вини працівника ТОВ «Старавто», було спричинено матеріальну шкоду позивачу, а саме пошкоджено автомобіль НОМЕР_8, який належить останньому.

Позивачу страховою компанією (відповідач-2) було сплачено страхове відшкодування в сумі 18985,32 грн. (за вирахуванням франшизи 1000,000 грн.).

Усього позивачем був проведений ремонт автомобіля НОМЕР_8, пошкодженого внаслідок ДТП, на суму 47919,72 грн. Сума 28934,40 грн. була перерахована позивачем самостійно на рахунок ремонтного підприємства ТОВ «Тринадцятий квартал» 10.06.2016 р.

Ремонт автомобіля позивача на загальну суму 47919,72 грн. підтверджується підписаними між позивачем та ремонтним підприємством ТОВ «Тринадцятий квартал» актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000207 на суму 18985,32 грн., № ОУ-0000131 на суму 28934,40 грн.

Відповідно до письмового пояснення страхової компанії (ПрАТ «СК «Дім страхування»), яке надійшло до суду 04.05.2017 р., у ході огляду автомобіля позивача, що відбувся 28.04.2017 р. за участю аварійного комісара страхової компанії, було встановлено відповідність встановлених деталей та запасних частин (з відповідними артикулами) переліку, що були фактично встановлені згіно актів № ОУ-0000131 від 10.06.2016 р., № ОУ-0000207 від 04.08.2016 р.

Позивач просить стягнути з відповідача-1 суму спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 28934,00 грн., з урахуванням франшизи.

Згідно з ч. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як встановлено судом та не заперечується представниками сторін, розмір франшизи, згідно полісу № АЕ/5471527, становить суму 1000,00 грн. та сума страхового відшкодування в розмірі 18985,32 грн. була сплачена за вирахуванням франшизи.

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона булла передбачена договором страхування (ч. 36.6 ст. 36 вказаного Закону).

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили (ст. 43 ГПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Належних доказів відсутності вини відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки та особа, яка відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, не надав, не доказав, що шкода спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Тому в силу приписів закону він повинен відповідати за завдану шкоду.

Суд вважає, що на підставі наведених вище письмових доказів позивачем доказаний склад правопорушення, а саме - факт спричинення шкоди власнику автомобільного транспорту відповідачем-1, протиправність поведінки відповідача-1, а також причинний зв'язок, розмір завданої матеріальної шкоди.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 суми 28934,00 грн. спричиненої матеріальної шкоди відповідають закону та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 49 ГПК України судовий збір у сумі 1600,00 грн. стягується з відповідача-1 на користь позивача.

Позивач надав додаткові письмові пояснення щодо складу судових витрат. Просив стягнути судовий збір та витрати на оплату послуг адвоката в сумі 5000,00 грн.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить і оплата послуг адвоката. Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У пункті 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 роз'яснено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Позивачем до матеріалів справи додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1450 гр. Леус Г.О., копію договору про надання правової допомоги в господарській справі від 02.02.2017 р., відповідно до якого адвокат Леус Г.О. бере на себе зобов'язання щодо надання позивачу (клієнту за договором) правову допомогу в господарській справі за позовом ТОВ Запорізька зовнішньоторгова фірма «Ферроекс» до ТОВ «Старавто», ПАТ «Страхова компанія «Дім страхування» про стягнення матеріальної шкоди в результаті ТДП у господарському суді першої, апеляційної та касаційної інстанції. Запорізької області. За правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до акту від 30.03.2017 р. приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги в господарській справі від 02.02.2017 р., адвокатом були надані клієнту юридичні послуги на загальну суму 5000,00 грн. Оплата позивачем суми 5000,00 грн. була здійснена 30.03.2017 р., що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру № 45 від 30.03.2017 р.

Враховуючи наведені приписи законодавства, судом стягується з відповідача-1 на користь позивача сума 5000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Згідно Постанови № 6 від 23.03.2012 року Пленуму Вищого господарського суду України передбачено, що про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, якщо відповідну заяву прийнято господарським судом, зазначається в описовій частині рішення, і подальший виклад рішення, в тому числі його резолютивної частини, здійснюється з урахуванням такої заяви. При цьому у господарського суду відсутні підстави для припинення провадження у справі в частині, на яку зменшився розмір позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 35, 44, 49, 75, 78, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізька зовнішньоторгова фірма "Ферроекс", м. Запоріжжя, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Старавто", м. Запоріжжя, задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Старавто" (69076, м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, буд. 30, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізька зовнішньоторгова фірма "Ферроекс" (69000, м. Запоріжжя, бул. Центральний, буд. 21, ) суму 28934 (двадцять вісім тисяч дев'ятсот тридцять чотири) грн. 00 коп. спричиненої матеріальної шкоди, суму 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору, суму 5000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на послуги адвоката. Видати наказ.

Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю Запорізька зовнішньоторгова фірма "Ферроекс" () від позову в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування» () суми спричиненої матеріальної шкоди, провадження у справі № 908/357/17 у частині стягнення суми спричиненої матеріальної шкоди з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування» () припинити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Повне рішення складено і підписано 04 травня 2017 р.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.