номер провадження справи 35/22/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017 Справа № 908/243/17

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцький Д.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Євсеєнко В.В., довіреність № 03-02/2017 від 03.02.2017 р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ», м. Запоріжжя

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Запорізька область, м. Пологи

про стягнення заборгованості в сумі 17649,16 грн.

ВСТАНОВИВ:

08.02.2017р. до господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення збитків за Договором від 01.09.2015р. № 01-09/15-15 в сумі 29 422,12 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свій позов, посилається на те, що 01.09.2015р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ» (Замовник) укладено Договір № 01-09/15-15 про надання транспортних послуг, згідно з умовами п. 1.1. якого Замовник доручає, а Перевізник приймає до перевезення власним або залученим зі сторони третіх осіб автотранспортом сільськогосподарські культури, котрі закуповуються Замовником у сільськогосподарських товаровиробників або посередників.

На виконання умов Договору, в період з 22.07.2017р. по 25.07.2017р. ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ» було погоджено перевезення Вантажу (гороху врожаю 2016р.) загальною кількістю 451 тона 460 кг та 26.07.2017р. було погоджено перевезення Вантажу (горох врожаю 2016р.) загальною кількістю 117 тон 900 кг на підставі товарно-транспортних накладних.

Умовами укладеного Договору передбачено, що Перевізник зобов'язується забезпечити схоронність отриманої кількості і якості Вантажу, який прийнятий до перевезення протягом всього маршруту до отримання його в місці вивантаження уповноваженою особою з боку Замовника. Таким чином, на відповідача, як на Перевізника, в період з 22.07.2016р. по 26.07.2016р. було покладено обов'язок щодо належного збереження отриманого до перевезення Вантажу.

Однак, при здійсненні перевезення Вантажів за погодженими маршрутами відповідачем не було дотримано вимог Договору щодо забезпечення схоронності наданого до перевезення Вантажу, у зв'язку з чим, останнім було втрачено 5,020 тони Вантажу.

Пунктом 4.4. Договору сторонами погоджено, що ФОП ОСОБА_3, як перевізник не несе матеріальної відповідальності у разі розбіжності між масою Вантажу, зафіксованої у ТТН в місці завантаження і фактичною масою Вантажу зафіксованою у місці розвантаження, що не перевищує 0,2% від маси Вантажу.

Таким чином загальна вага втраченого Вантажу, який Відповідач повинен відшкодувати становить 3,93444 тони.

31.01.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» укладено Договір відступлення права вимоги № 31-01/17, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором № 01-09/15-15 про надання транспортних послуг від 01.09.2015р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ» в особі ОСОБА_4 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, запис про яку внесено до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.09.2015р. № 0003760, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ».

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» є належним позивачем по даній справі.

ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ» надсилало вимоги на адресу Відповідача неодноразово, а саме 11.08.17р., 19.08.17р., 22.11.17р., 07.12.17р. з про відшкодування завданих збитків, однак вказані претензії залишились відповідачем без відповіді, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

08.02.2017 року автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Топчій О.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.02.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 908/243/17, присвоєно справі номер провадження 35/22/17 та призначено розгляд справи на 28.02.2017р. о 10 год. 00 хв.

У судовому засіданні 28.02.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 28.02.2017р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 09.02.2017р. не виконав.

Ухвалою від 28.02.2017р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача розгляд справи відкладено на 04.04.2017р. о 10 год. 00 хв.

У судовому засіданні 04.04.2017р. представник позивача надав клопотання про продовження строку розгляду справи та відкладення розгляду справи для надання додаткових доказів та можливості врегулювати спір мирним шляхом.

Представник відповідача в судове засідання 04.04.2017р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 09.02.2017р. та 28.02.2017р. не виконав.

Ухвалою від 04.04.2017р. клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи та відкладення розгляду справи задоволено, продовжено строк розгляду справи № 908/243/17 на п'ятнадцять днів до 25.04.2017р., розгляд справи відкладено, судове засідання призначено на 20.04.2017р.

У судовому засіданні 20.04.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням наданої через канцелярію суду письмової заяви № 20/04-17 від 20.04.2017р. про зменшення розміру позовних вимог. Представник позивача зазначив, що ФОП ОСОБА_3 частково погасив заборгованість в частині завданих збитків у розмірі 11772,96 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн.

На підставі викладеного, представник зазначив, що ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» зменшує суму позовних вимог та просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_3 суму завданих збитків у розмірі 17649,16 грн. Докази в підтвердження часткової оплати представник позивача суду не надав.

Від представника позивача надійшло усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання доказів часткового погашення відповідачем завданих збитків.

Представник відповідача в судове засідання 20.04.2017р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 09.02.2017р., 28.02.2017р. та 04.04.2017р. не виконав.

Ухвалою суду від 20.04.2017 р. розгляд справи відкладено на 25.04.2017 р.

20.04.2017 р. від позивача через Відділ документального забезпечення господарського суду, в зв'язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості, а саме в частині завданих збитків в розмірі 11772,96 грн. та судового збору в розмірі 1600,00 грн., надійшла письмова заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача суму завданих збитків у розмірі 17649,16 грн.

В судовому засіданні 25.04.2017 р. представник позивача надав суду докази часткового погашення заборгованості відповідачем, в тому числі суму судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Судом встановлено, що заява про зменшення розміру позовних вимог відповідає ст. 22 ГПК України та прийнята судом до розгляду. Судом розглядаються зменшені позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні 25.04.2017 р. підтримав зменшені позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 25.04.2017р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 09.02.2017р., 28.02.2017р., 04.04.2017р. та 20.04.2017 р. не виконав.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 09.02.2017 р. та ухвали суду про відкладення розгляду справи від 09.02.2017р., 28.02.2017р., 04.04.2017р. та 20.04.2017 р. були надіслані на адресу відповідача, яка зазначена в позовній заяві.

В п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання та відсутністю будь-яких пояснень по справі з боку відповідача, спір розглядається відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача, за наявними в ній матеріалами.

Справа розглянута за заявою представника позивача без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 25.04.2017 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

01.09.2015р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ» (Замовник) укладено Договір № 01-09/15-15 про надання транспортних послуг (Договір послуг).

Згідно з умовами п. 1.1. якого Замовник доручає, а Перевізник приймає до перевезення власним або залученим зі сторони третіх осіб автотранспортом сільськогосподарські культури, котрі закуповуються Замовником у сільськогосподарських товаровиробників або посередників.

На виконання умов Договору, в період з 22.07.2017р. по 25.07.2017р. ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ» було погоджено перевезення Вантажу (гороху врожаю 2016р.) загальною кількістю 451 тон 460 кг та 26.07.2017р. було погоджено перевезення Вантажу (горох врожаю 2016р.) загальною кількістю 117 тон 900 кг на підставі товарно-транспортних накладних, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Умовами п. 3.2.6 Договору послуг передбачено, що Перевізник зобов'язується забезпечити схоронність отриманої кількості і якості Вантажу, який прийнятий до перевезення протягом всього маршруту до отримання його в місці вивантаження уповноваженою особою з боку Замовника.

Таким чином, на відповідача, як на Перевізника, в період з 22.07.2016р. по 26.07.2016р. було покладено обов'язок щодо належного збереження отриманого до перевезення Вантажу.

Пунктом 2.3 Договору послуг встановлено, що прийняття Вантажу до перевезення по товарно-транспортним накладним, платником якого виступає Замовник по даному Договору, також свідчить про прийняття Перевізником Вантажу до перевезення в рамках даного Договору, навіть якщо сторони не оформили додаткову угоду на таке конкретне перевезення.

Частиною 2 ст. 308 Господарського кодексу України встановлено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Однак, як зазначає позивач, при здійсненні перевезення Вантажів за погодженими маршрутами відповідачем не було дотримано вимог Договору щодо забезпечення схоронності наданого до перевезення Вантажу, у зв'язку з чим, останнім було втрачено 5,020 тони Вантажу, що підтверджується товарно-транспортними накладними.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 4.4. Договору послуг сторонами погоджено, що Перевізник при визначенні кількості Вантажу за допомогою зваження в місці відвантаження не несе матеріальної відповідальності у разі розбіжності між масою Вантажу, прийнятого по товарно-транспортному документу в місці завантаження і фактичною масою Вантажу, зафіксованою у місці розвантаження, якщо різниця маси не завишає нормативів збитків та технічних норм точності вагів, що сумарно встановлено сторонами для даного Договору та не перевищує 0,2% від маси Вантажу.

Таким чином загальна вага втраченого Вантажу, який Відповідач повинен відшкодувати становить 3,93444 тони.

Статтею 924 Цивільного кодексу України встановлено, що Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів, що фактична шкода сталась не з вини відповідача.

Частинами 1-3 ст. 314 Господарського кодексу передбачено, що Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Амбар Експорт» було надіслано на адресу ФОП ОСОБА_5 претензію № 125 від 17.08.2016 р., відповідно до якої просив відшкодувати шкоду в розмірі вартості товару на загальну суму в розмірі 27131,21 грн., в зв'язку з тим, що згідно товаротранспортних документів, були зафіксовані розбіжності в масі вантажу щодо перевезення гороху від ВАТ «Придонецкое» в розмірі 17649,16 грн. та від ВАТ «Проминь» в розмірі 9482,05 грн., отже, загальною сумою 27131,21 грн. Матеріали справи не містять відповіді на вказану вище претензію.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 11, 509 ЦК України, договір є однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань)

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ст. 623 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що середньо ринкова вартість гороху продовольчого станом на 27.02.2017 р. склала 7650,00 грн. за 1 тону, про що свідчить висновок про вартість № ОИ-138, серія ЗС № 0201016 від 27.02.2017 р. спеціаліста Запорізької торгово-промислової палати, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України є порушення зобов'язання встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 224 Цивільного кодексу України зазначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Виникнення у особи права на компенсацію збитків у результаті порушення її цивільного права передбачається і ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності.

Умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Обов'язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв'язок між неправомірними діями і збитками.

Виходячи з загальних положень права підставою для застосування заходів відповідальності, яким є стягнення збитків у розумінні ст. 611 Цивільного кодексу України та ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України, є склад правопорушення, який утворюється наступними елементами: суб'єкт, об'єкт, об'єктивна та суб'єктивна сторона.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 Цивільного кодексу України. Відповідно до її положень майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач несе відповідальність за збереження вантажу, що перевозиться та, як встановлено судом, ним належним чином, а саме в повному обсязі не було доставлено вантаж, в зв'язку з чим він не виконав умови Договору, сума збитків, яка підлягає стягненню з відповідача становить 17649,16 грн.

Слід зазначити, що сума збитків в розмірі 17649,16 грн. випливає з середньої суми втраченого гороху помноженою на масу його втрати та враховуючи часткові внесення плати відповідачем, а саме, в матеріалах справи містяться банківські виписки щодо оплати ФОП ОСОБА_3 суми збитків по претензії № 125 від 17.08.2016 р. в розмірі 11772,96 грн. та судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Крім того, відповідачем не заперечується наявність завданих збитків, що підтверджується частковою оплатою в розмірі 9482,05 грн., де призначенні платежу написано « відшкодування збитків згідно претензії № 125 від 17.08.2016 р.»

31.01.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» (Новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги № 31-01/17 (Договір відступлення).

Відповідно до п. 1.1 Договору про відступлення встановлено, що Первісний кредитор передає належне йому право грошової вимоги згідно з Договором № 01-09/15-15 про надання транспортних послуг від 01.09.2015р., а Новий кредитор приймає право вимоги, що належне Первісному кредитору за Основним Договором.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що за передане право вимоги до Боржника за основним Договором Новий кредитор сплачує Первісному кредитору суму в розмірі 27131,21 грн.

Відповідно до п. 3.1.2 Договору про відступлення передбачено, що Первісний кредитор зобов'язаний не пізніше десяти робочих днів після набуття чинності цим Договором сповістити Боржника про укладення цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Амбар Експорт» було 06.02.2017 р. надіслано на адресу ФОП ОСОБА_3 лист-повідомлення № 06-02/2017 р. про відступлення права вимоги ТОВ «Амбар Експорт БКВ» за Договором № 01-09/15-15 від 01.09.2015 р., що підтверджується фіскальним чеком та описом, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що право вимоги відшкодування заподіяних збитків в розмірі 17649,16 грн. перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ».

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову та про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» (69005, м. Запоріжжя, вул. Я. Новицького, 11, ідентифікаційний код 40921939) 17649 (сімнадцять тисяч шістсот сорок дев'ять) грн. 16 коп. - збитків. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 03.05.2017 р.

Суддя О.А. Топчій