ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2017 р.Справа № 916/1827/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від КП «Теплопостачання міста ОСОБА_1» - ОСОБА_2 за довіреністю;

від ТОВ «Науково-технічний проектний центр «Київенергомережпроект» в особі філії у м.Одеса не зявився;

від ОСОБА_3 офісу Держаудитслужби не зявився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_1»

на рішення господарського суду Одеської області від 02 лютого 2017 року

по справі №916/1827/16

за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста ОСОБА_1»

до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний проектний центр «Київенергомережпроект» в особі філії у м.Одеса

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 офіс Держаудитслужби

про стягнення 10224грн.

Сторони та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 25.04.17р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

07.07.2016р. Комунальне підприємство «Теплопостачання міста ОСОБА_1» (надалі позивач, КП «ТМО» звернулось до господарського Одеської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний проектний центр «Київенергомережпроект» в особі філії у м.Одеса (надалі відповідач, ОСОБА_1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Державна фінансова інспекція в Одеській області в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь збитки у розмірі 10224грн., що становить вартість завищених робіт.

В обґрунтування позовних вимог КП «ТМО» зазначило, що 08.08.2014р. між позивачем (замовник) та відповідачем (виконавець) був укладений договір на виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації №ТГО-337, відповідно до якого виконавець зобовязався виконати роботи по проектуванню «Реконструкція теплової траси по вул. Мечнікова (від ТК 2М05 по вул. Ольгієвській до ТК 2М07 по вул. Ковалевського, 2Д720)», відповідно до вимог ДСТУ БД.1.1-7:2013 „Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво та згідно завдання на проектування, наданого позивачем у строки, визначені календарним планом, а замовник, в свою чергу, зобовязався прийняти та оплатити роботу згідно з умовами даного договору. Кошторисна вартість виконаної документації склала 409192,80грн., які і були сплачені позивачем відповідачу.

Державною фінансовою інспекцією в Одеській області було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.07.2014р. по 31.07.2015р., за результатами якої складений акт від 05.11.2015р. №810-16/20, в якому вказано, що за ревізійний період на підставі 5 договорів, укладених між КП ТМО та ТОВ НТПЦ Київенергомережпроект філія в м. Одесі, встановлено безпідставне завищення вартості проектних робіт на загальну суму 40896,00 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) на суму 30672,00 грн. з ПДВ та завищення кредиторської заборгованості на суму 10224 грн. з ПДВ. Позивач направив відповідачу претензію щодо сплати надмірно сплачених коштів в розмірі 40896грн. (до яких входять і кошти за договором №ТГО-337 від 08.08.2014р. 10224грн), проте претензія відхилена відповідачем. У звязку з несплатою відповідачем 10224грн. у добровільному порядку, ці кошти підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.

З посиланням на норми ст.ст.510, 623, 883, 887, 891 ЦК України, ст.193 ГК України, позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

17.10.2016р. відповідач подав суду першої інстанції відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.02.2017р. замінено третю особу у справі №916/1827/16 Державну фінансову інспекцію в Одеській області на її правонаступника ОСОБА_3 офіс Держаудитслужби.

02.02.2017р. ОСОБА_3 офіс Держаудитслужби подав місцевому господарському суду пояснення, в яких просив задовольнити позовні вимоги КП «ТМО» у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 02.02.2017.2016р. (головуючий суддя Бездоля Д.О., суддя Малярчук І.А., Рога Н.В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду вмотивовано посиланням на приписи ст.11, 12, 509, ч.1 ст.627, ч.1 ст.628, ст.ст.629, 844, 852, 857, 887-890, 610, 615 22 ЦК України, ч.1 ст.175, ч.ч.1,7 ст.193, ст.ст.224,225 ГК України та обґрунтовано наступним. Судом встановлено, що на виконання умов договору відповідач виконав роботи та передав позивачу проектно-кошторисну документацію вартістю 409192,80 грн., а позивач прийняв та оплатив виконані роботи. Отже, отримавши результати виконаних за договором робіт, підписавши акт здачі-приймання виконаних робіт та оплативши їх, позивач засвідчив факт належного виконання відповідачем своїх зобовязань за укладеним між сторонами договором. Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Отже складений третьою особою акт № 810-16/20 від 05.11.2015, на який посилається позивач, як на доказ, за своєю природою містить лише рекомендації щодо удосконалення діяльності установи залежно від характеру виявлених проблем, а відтак такий акт не може породжувати для відповідача обовязку щодо сплати збитків у розмірі 10224,00 грн., завданих позивачу внаслідок завищення вартості виконаних проектних робіт за договором, оскільки чіткий і вичерпний перелік зобовязань відповідача визначено в укладеному між сторонами договорі на виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації. Вказаний акт не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобовязання, визначені договором та підтверджені відповідним актом здачі-приймання виконаних робіт. Позивачем не подано суду жодного доказу на підтвердження наявності у діях відповідача у спірних правовідносинах складу господарського правопорушення; позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду від 02.02.2017.2016р., КП «ТМО» звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги КП «ТМО» зазначило, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, при неповному зясуванні обставин, які мають значення для справи, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з наступних підстав:

- факт спричинення збитків КП «Теплопостачання міста ОСОБА_1» був встановлений спеціалістами Державної фінансової інспекції в Одеській області у ході планової ревізії фінансово-господарської діяльності КП «ТМО» за період з 01.07.2014р. по 31.07.2015р. За результатами проведеної ревізії Державною фінансовою інспекцією в Одеській області складено акт від 05.11.2015р. № 810-16/20, яким, зокрема, встановлені порушення вимог «Правил визначення вартості будівництва» ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 та «Правил визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво» ДСТУ Б Д.1.1-7:2013, затверджених наказом Мінрегіонбуду України від 27.08.2013 № 293 та безпідставне завищення вартості проектних робіт, що призвело до матеріальної шкоди (збитків);

- завищення вартості виконаних робіт виникло в результаті порушення п.2 «Методичних рекомендацій з формування собівартості проектних робіт з урахуванням вимог положень (стандартів) бухгалтерського обліку», затверджених наказом Держбуду України від 29.03.2002 №64, за рахунок повторного застосування в кошторисах ф. 3-П позиції «Моніторинг цін матеріалів і обладнання»;

- позивач вбачає протиправні дії відповідача у тому що, він порушив п. 5.1., 5.2. договору від 08.08.2014 №ТГО-337/14, в яких передбачено, що Виконавець (ТОВ «Науково-технічний проектний центр «Київенергомережпроект») відповідає за недоліки ПКД, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об'єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт, та у разі виявлення недоліків у ПКД або в пошукових роботах Виконавець на вимогу Замовника зобов'язаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки;

- частинами 1,3,4 ст.858 ЦК України передбачена відповідальність підрядника за неналежну якість роботи; умова договору підряду про звільнення підрядника від відповідальності за певні недоліки роботи не звільняє його від відповідальності за недоліки, які виникли внаслідок умисних дій або бездіяльності підрядника;

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27.02.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні; відстрочено КП «Теплопостачання міста ОСОБА_1» сплату судового збору у розмірі 1515,80грн. за подачу апеляційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 02.02.2017р. по справі №916/1827/16 на строк до 28.03.2017р.; зобовязано скаржника у строк до 28.03.2017р. сплатити судовий збір у розмірі 1515,80грн. та надати суду відповідні докази.

02.03.2017р. КП «ТМО» подало суду апеляційної інстанції платіжне доручення №53564011 від 21.02.2017р. про сплату судового збору у сумі 1515,80грн.

20.04.2017р. ТОВ «НТПЦ «Київенергомережпроект» надіслало Одеському апеляційному господарському суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, в якому також зазначило, що заперечує проти задоволення позовних вимог.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

ТОВ «Науково-технічний проектний центр «Київенергомережпроект» в особі філії у м.Одеса та ОСОБА_3 офіс Держаудитслужби своїх представників в засідання суду апеляційної інстанції не направили.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного перегляду справи, що 08.08.2014р. між Комунальним підприємством «Теплопостачання міста ОСОБА_1» (Замовник) та філією в ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Науково-технічний проектний центр «Київенергомережпроект» (Виконавець) був укладений договір на виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації №ТГО-337 (надалі Договір №ТГО/337), відповідно до умов п.1.1 якого Виконавець зобовязався виконати роботи по проектуванню «Реконструкція теплової траси по вул. Мечнікова (від ТК 2М05 по вул. Ольгієвській до ТК 2М07 по вул. Ковалевського, 2Д720)», відповідно до вимог ДСТУ БД.1.1-7:2013 „Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво та згідно завдання на проектування, наданого позивачем у строки, визначені календарним планом, а замовник, в свою чергу, зобовязався прийняти та оплатити роботу згідно з умовами даного договору.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 Договору №ТГО/337 результатом виконання робіт, визначених в п.1.1 договору, є проектно-кошторисна документація (надалі - ПКД). Строк виконання робіт визначений у календарному плані.

Згідно із пунктами 2.1-2.4 Договору №ТГО/337 загальна вартість робіт по договору визначається на підставі протоколу узгодження договірної ціни (додаток №3 до договору) та складає 410137,00 грн. Після укладання договору замовник перераховує виконавцю авансовий платіж у розмірі 50% від узгодженої договірної ціни, що складає 202068,00 грн. Виконавець, за погодженням із Замовником, може змінювати ціну договору в разі зміни складу і обсягів робіт, які, при узгодженні договірної ціни, сторонами не могли бути враховані, шляхом підписання відповідної додаткової угоди та внесення змін до кошторису. Розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі акту виконаних робіт протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання відповідного акту, шляхом перерахування грошових коштів (з урахуванням раніше сплаченого авансового платежу) на розрахунковий рахунок Виконавця, згідно виставленого рахунку.

Відповідно до пунктів 4.1-4.3 Договору №ТГО/337 склад, кількість ПКД, яка підлягає оформленню і здачі Виконавцем Замовнику, визначається у відповідності з ДБН А.2.2-3-2004 та інших діючих норм та стандартів. Після завершення робіт Виконавець направляє Замовнику акт здачі-приймання виконаних робіт з додатком до нього 5 (пять) комплексів ПКД та електронної копії ПКД. Замовник протягом 15 (пятнадцяти) робочих днів з дня одержання зобовязаний підписати акт прийому-здачі робіт, при умові надання Виконавцем всієї необхідної документації, і повернути його Виконавцю або направити мотивовану відмову від прийняття робіт.

У пунктах 5.1, 5.2, 5.3 Договору №ТГО/337 сторони визначили, що Виконавець відповідає за недоліки ПКД, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації обєкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт. У разі виявлення недоліків у ПКД або в пошукових роботах Виконавець на вимогу Замовника зобовязаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки. За невиконання чи неналежне виконання зобовязань за даним договором Виконавець і Замовник несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України.

Відповідно до 10.1 Договору №ТГО/337 договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2014р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Додатком №1 до Договору №ТГО/337 є затверджене позивачем завдання на проектування, згідно з п. 8 „Вимоги до коректування проекту якого вказано виконати моніторинг регіональних цін та обладнання та матеріали. Додатком №2 до договору сторонами затверджено календарний план виробництва робіт. Додатком №3 до договору сторонами затверджено протокол погодження договірної ціни. Додатком №4 до договору сторонами затверджено зведений кошторис № 1.5. Додатком №4-1 до договору сторонами затверджено кошторис №1.5.1 на виконання робіт „Передпроектні роботи та моніторинг цін, згідно з п. 3 якого до переліку робіт за договором входить „Моніторинг цін матеріалів та обладнання. Додатком №4-2 до договору сторонами затверджено кошторис №1.5.2 на проектні (пошукові) роботи. Додатком №4-3 до договору сторонами затверджено кошторис №1.5.3 на виконання робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №ТГО/337 КП «ТМОО» сплатило відповідачу вартість робіт у розмірі 409192,80 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №11955 від 08.08.2014р. та №15732 від 14.01.2015р., копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.39-40).

На виконання умов Договору №ТГО/337 відповідач виконав роботи та передав КП «ТМО» проектно-кошторисну документацію вартістю 409192,80грн., що підтверджується накладною від 26.12.2014 № 01-12/14КЕМП та Актом здачі-прийняття робіт від 13.01.2015 № 1/12-14КЕМП та копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.37-38).

Державною фінансовою інспекцією в Одеській області (надалі - Інспекція) у період часу з 06.08.2015р. по 29.10.2015р. (з призупиненням) було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності КП «Теплопостачання міста ОСОБА_1» за період з 01.07.2014р. по 31.07.2015р.

За результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією в Одеській області (наразі - ОСОБА_3 офіс Держаудитслужби) ревізії фінансово-господарської діяльності КП «ТМО» за період з 01.07.2014р. по 31.07.2015р. Інспекцією був складений Акт від 05.11.2015 №810-16/20 (витяг Акту а.с.10-16), в якому зазначено, що за ревізійний період на підставі 5 договорів, укладених між КП «ТМО» та ТОВ «НТПЦ «Київенергомережпроект» філія в м. Одесі, підрядною організацією виконано виготовлення та погодження проектно-кошторисних документацій на загальну суму 3828294 грн. з ПДВ, які оплачено Замовником у сумі 3743592,20 грн. з ПДВ. Станом на 31.07.2015р., згідно даних бухгалтерського обліку та звітності КП «ТМО» на 31.07.2015р., рахується кредиторська заборгованість перед підрядною організацією ТОВ «НТПЦ «Київенергомережпроект» філія в м. Одесі в сумі 84701,80грн. з ПДВ. Ревізією проведених Замовником видатків на оплату робіт з виготовлення та погодження проектно-кошторисної документації, а саме: перевіркою правильності застосованих розрахунків по кошторисах ф. 2-П, правильності прийняття структури на проектні роботи, наявність узгоджень з відповідними інстанціями по кошторисах ф. 3-П до актів здачі-приймання проектних робіт, у порушення вимог Правил визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво ДСТУ Б Д.1.1-7:2013, затверджених наказом Мінрегіонбуду України від 27.08.2013 № 293, встановлено безпідставне завищення вартості проектних робіт на загальну суму 40896,00 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) на суму 30672,00грн. з ПДВ та завищення кредиторської заборгованості на суму 10224грн. з ПДВ. Відповідно до п.2 Додатку К ДСТУ Б Д.1.1-7:2013 виробничі витрати проектно-вишукувальної організації, безпосередньо повязані з виконанням проектно-вишукувальних робіт, калькулюються згідно з вимогами Методичних рекомендацій з формування собівартості проектних робіт з урахуванням вимог положень (стандартів) бухгалтерського обліку. Завищення вартості виконання робіт виникло в результаті порушення п.2 Методичних рекомендацій з формування собівартості проектних робіт з урахуванням вимог положень (стандартів) бухгалтерського обліку, затверджених наказом Держбуду України від 29.03.2002 №64, за рахунок повторного застосування в кошторисах ф. 3-П позиції Моніторинг цін матеріалів і обладнання.

09.12.2015р. ДФІ в Одеській області направила директору КП «Теплопостачання міста ОСОБА_1» вимогу щодо усунення порушень, виявлених в ході ревізії, в якій після опису порушень, виявлених під час ревізії, вимагалось усунути виявлені порушення законодавства та надати вичерпну інформацію про вжиті заходи разом із копіями підтверджуючих документів.

28.12.2015р. КП «ТМО» направило філії в ОСОБА_1 ТОВ «Науково-технічний проектний центр «Київенергомережпроект» претензією від 23.12.2015р. №02/01-01-857 , в якій просило до 23.01.2016р. перерахувати суму надмірно сплачених коштів за договорами №ТГО-344/14 від 07.08.2014р., №ТГО-345/14 від 07.08.2014р. №ТГО-337/14 від 08.08.2014р., №ТГО-346/14 від 07.08.2014р. в розмірі 40896грн. на рахунок позивача.

Листом від 24.12.2015 №83/12-15 відповідач у відповідь на претензію позивача зазначив, що його вимоги щодо повернення коштів не прийняті.

Звертаючись до суду з позовом, КП «ТМО» зазначило, що Державною фінансовою інспекцією в Одеській області було проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.07.2014р. по 31.07.2015р., за результатами якої складений акт від 05.11.2015р. №810-16/20, в якому вказано, що за ревізійний період на підставі 5 договорів, укладених між КП «ТМО» та ТОВ НТПЦ «Київенергомережпроект» філія в м.Одесі, встановлено безпідставне завищення вартості проектних робіт на загальну суму 40896,00 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків) на суму 30672,00 грн. з ПДВ та завищення кредиторської заборгованості на суму 10224грн. з ПДВ; кошти у сумі 10224р. підлягають стягненню враховуючи обовязковість виконання вимог Державної фінансової інспекції в Одеській області.

Місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду наступного.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у звязку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно із ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Законом щодо окремих видів господарських зобов'язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

Відповідно до ст.226 ГК України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі. Сторона, яка порушила своє зобов'язання або напевно знає, що порушить його при настанні строку виконання, повинна невідкладно повідомити про це другу сторону. У протилежному випадку ця сторона позбавляється права посилатися на невжиття другою стороною заходів щодо запобігання збиткам та вимагати відповідного зменшення розміру збитків. Сторона господарського зобов'язання позбавляється права на відшкодування збитків у разі якщо вона була своєчасно попереджена другою стороною про можливе невиконання нею зобов'язання і могла запобігти виникненню збитків своїми діями, але не зробила цього, крім випадків, якщо законом або договором не передбачено інше. Не підлягають відшкодуванню збитки, завдані правомірною відмовою зобов'язаної сторони від подальшого виконання зобов'язання. У разі невиконання зобов'язання про передачу їй індивідуально визначеної речі (речей, визначених родовими ознаками) управнена сторона має право вимагати відібрання цієї речі (речей) у зобов'язаної сторони або вимагати відшкодування останньою збитків. У разі невиконання зобов'язання виконати певну роботу (надати послугу) управнена сторона має право виконати цю роботу самостійно або доручити її виконання (надання послуги) третім особам, якщо інше не передбачено законом або зобов'язанням, та вимагати відшкодування збитків, завданих невиконанням зобов'язання. Відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобов'язання, не звільняє зобов'язану сторону від виконання зобов'язання в натурі, крім випадків, зазначених у частині третій статті 193 цього Кодексу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на висновки, які містяться в Акті №810-16/20за від 05.11.2015р. Державної фінансової інспекції в Одеській області ревізії фінансово-господарської діяльності КП «ТМО» період з 01.07.2014р. по 31.07.2015р.

Згідно із ч.1 ст.32, ч.1 ст.33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом з цим, як вбачається з Акту №810-16/20за від 05.11.2015р. Державної фінансової інспекції в Одеській області, кошти у розмірі 10224грн. (які заявлені як збитки позивачем до стягнення у даній справі) є та завищеням кредиторської заборгованості на суму 10224грн. з ПДВ., а кошти у сумі 30672,00грн. є матеріальною шкодою (збитками), причому сукупно за декількома (пятьма) договорами підряду, у тому числі договором від 08.08.2014р. №ТГО-337/14.

Таким чином, заявлена до стягнення як збитки сума 10224грн. є кредиторською заборгованістю позивача перед підрядником за договорами підряду, тому в жодному разі не може вважатись збитками КП «ТМО», завданими неналежним виконанням зобовязань за договором №ТГО-337/14 у розумінні положень ст.224 ГК України, ст.22 ЦК України.

Кредиторська заборгованість це заборгованість підприємства іншим юридичним і фізичним особам, що виникла в результаті здійснених раніше дій (подій), оцінена в гривнях і щодо якої в підприємства існують зобов'язання її погашення в певний строк.

За встановлених судом обставин та оцінюючи докази, надані позивачем за правилами ст.43 ГПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що Акт про результати ревізії фінансово-господарської діяльності КП «Теплопостачання міста ОСОБА_1» №810-16/20 від 05.11.2015р. не є належним та допустимим доказом щодо факту спричинення відповідачем позивачу збитків у сумі 10224грн. внаслідок неналежного виконання умов договору на виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації №ТГО/337, які заявлені до стягнення КП «ТМО» в даній справі.

Інших доказів в обґрунтування своїх позовних вимог (як і правового обгрунтування) позивачем не зазначалось та до матеріалів справи не надано.

Отже місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог КП «ТМО» з підстав недоведеності порушення відповідачем зобовязань за договором, тобто відсутності доказів протиправності дій (бездіяльності) підрядника у звязку із виконанням договірних зобовязань.

Разом з цим, як встановлено судом апеляційної інстанції, безпідставними є позовні вимоги у звязку із тим, що збитками КП «ТМО» цілком необґрунтовано позивач вважає суму кредиторської заборгованості за договорами підряду, оскільки така заборгованість свідчить, що КП «ТМО» не понесло витрат в такій сумі.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують правильність висновків місцевого господарського суду з урахуванням мотивів відмови у позові, викладених в постанові апеляційного господарського суду, та підставою для його скасування слугувати не спроможні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 02.02.2017р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає та має бути залишене без змін.

Керуючись ст.ст.99,101-103,105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 28.04.2017р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.