ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Справа № 921/241/16-г/17
Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівЯценко О.В.,
Сибіги О.М.,
розглянувши
касаційну скаргуТеребовлянської міської ради
на постанову від 30.11.2016 Львівського апеляційного господарського суду
у справі№921/241/16-г/17 господарського суду Тернопільської області
за позовомТеребовлянського районного споживчого товариства
до за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:Теребовлянської міської ради 1. Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради, 2. ОСОБА_4, 3. ОСОБА_5, 4. ОСОБА_6, 5. ОСОБА_7, 6. ОСОБА_8, 7. ОСОБА_9, 8. ОСОБА_10, 9. ОСОБА_11, 10. ОСОБА_12, 11. ОСОБА_13, 12. ОСОБА_14, 13. ОСОБА_15, 14. ОСОБА_16, 15. ОСОБА_17, 16. ОСОБА_18, 17. ОСОБА_19, 18. ОСОБА_20, 19. ОСОБА_21, 20. ОСОБА_22, 21. ОСОБА_23, 22. ОСОБА_24, 23. ОСОБА_25, 24. ОСОБА_26, 25. ОСОБА_27, 26. ОСОБА_28, 27. ОСОБА_29, 28. ОСОБА_30, 29. ОСОБА_31, 30. ОСОБА_32, 31. ОСОБА_33, 32. ОСОБА_34, 33. ОСОБА_35, 34. ОСОБА_36, 35. ОСОБА_37
провизнання недійсним рішення
За участю представників сторін:

Від позивача - Помазанська С.І. (дов. від 12.10.15)

Від відповідача - Скасун Л.П. (дов. від 17.03.17)

У зв'язку з перебуванням судді Бакуліної С.В. у відпустці, справа слухається колегією суддів у складі: головуючий - Ходаківська І.П., судді - Яценко О.В., Сибіга О.М. (протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.04.2017).

ВСТАНОВИЛА:

Теребовлянське районне споживче товариство звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до Теребовлянської міської ради про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 29.03.2016 за №53 "Про надання дозволу на виготовлення схеми розміщення тимчасової споруди".

Позов мотивовано тим, що оскарженим рішенням порушуються права Теребовлянського районного споживчого товариства, як постійного землекористувача земельної ділянки по АДРЕСА_1, а оспорюване рішення прийнято всупереч закону, зокрема, Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст. 125 Земельного кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 16.06.2016 (суддя Н.О. Андрусик) відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення було прийняте у відповідності до вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", з врахуванням окремих положень Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 21.10.2011 за № 244 "Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності" та ст.ст. 10, 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Суд дійшов висновку, що виконавчий комітет діяв в межах, наданих йому законом повноважень, оскільки, в даному випадку, виконавчим органом ради приймалося рішення про надання попередньої згоди на виготовлення схеми розміщення ТС та виготовлення паспорту прив'язки, а не вирішувалися питання ні в галузі земельних відносин, ані в галузі затвердження містобудівної документації.. Відповідно дане рішення виконавчого комітету Теребовлянської міської ради не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, оскільки захист порушеного права буде мати місце у разі укладення між відповідачем та третіми особами у справі договору на право користування землею для розміщення ТС (сервітут, оренда тощо) та отримання паспорта прив'язки малої архітектурної форми, що в даному спорі - не знайшло свого підтвердження.

Постановою колегії суддів Львівського апеляційного господарського суду від 30.11.2016 у складі: Кравчук Н.М., Бойко С.М., Бонк Т.Б. рішення господарського суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено, визнано недійсним рішення Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 29.03.2016 за № 53 "Про надання дозволу на виготовлення схеми розміщення тимчасової споруди".

Теребовлянська міська рада у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням господарським судом апеляційної інстанції норм чинного законодавства. Крім того, звертає увагу на невідповідність висновків суду матеріалам справи.

Теребовлянське районне споживче товариство у відзиві просить постанову апеляційної інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарським судом апеляційної інстанції встановлено, що 08.12.2000 Теребовлянською міською радою народних депутатів прийнято рішення за №224 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки, яка є в користуванні Теребовлянського РайСТ для обслуговування приміщень та функціонування ринку", яким: затверджено рішення виконавчого комітету міської ради №244 від 30.09.1997 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки, яка є в користуванні Теребовлянського РайСТ для обслуговування приміщень та функціонування ринку"; затверджено матеріали інвентаризації земельної ділянки, яка є в користуванні Теребовлянського РайСТ для обслуговування приміщень ринку та його функціонування; надано в постійне користування Теребовлянському РайСТ земельну ділянку, площею 0,6956 га для обслуговування приміщень ринку та його функціонування; дано дозвіл Теребовлянському РайСТ на виготовлення державного акта на право постійного користування землею; зобов'язано Теребовлянське РайСТ отриману в користування земельну ділянку використовувати за цільовим призначенням, суворо дотримуватись вимог Земельного кодексу України.

На підставі даного рішення Теребовлянському районному споживчому товариству видано Державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 12.02.2001, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №65.

Відповідно до Державного акту позивачу надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,6956га в межах згідно з Планом землекористування для обслуговування приміщень ринку та його функціонування по АДРЕСА_1, який є додатком до акту.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним №34812292 від 12.03.2015 за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться цілісний майновий комплекс (реєстраційний номер об'єкта НОМЕР_2), загальною площею 1305,6м2 (в тому числі: адміністративний будинок з додатковим приміщенням, площею 523кв.м; павільйон по торгівлі продовольчими і не продовольчими товарами, площею 54,6кв.м; павільйон по торгівлі продовольчими товарами, площею 57,4кв.м; павільйон по торгівлі м'ясопродуктами з добудовою готелю та лабораторії площею 670,6кв.м), право власності на який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.06.2013 за позивачем.

29.03.2016 виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради прийнято рішення № 53 "Про надання дозволу на виготовлення схеми розміщення тимчасової споруди", згідно з яким третім особам у даній справі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - підприємцям, надано дозвіл на виготовлення схеми розміщення тимчасової споруди в АДРЕСА_1 для подальшого затвердження та виготовлення паспорту прив'язки даної тимчасової споруди.

Спірне рішення прийняте на підставі заяви-звернення жителів міста Теребовля, які здійснюють підприємницьку діяльність, копії схеми розміщення тимчасової споруди, свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, договору оренди землі.

Позивач посилаючись на те, що оскаржене рішення порушує його права та інтереси як постійного землекористувача земельної ділянки по АДРЕСА_1, спрямоване на втручання в його фінансово-господарську діяльність, звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів зазначає, що земельні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом.

Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до 1-3 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Згідно з ч.1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Частина 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 123 Земельного кодексу України визначено порядок надання у постійне користування земельних ділянок. Відповідно до ч. 1 цієї статті надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 116, 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, в силу приписів ст.126 Земельного кодексу України, посвідчується державними актами, форми яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі рішення Теребовлянської міської Ради народних депутатів №224 від 08.12.2000 "Про затвердження матеріалів інвентаризації земельної ділянки, яка є в користуванні Теребовлянського РайСТ для обслуговування приміщень та функціонування ринку" Теребовлянському районному споживчому товариству видано Державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 12.02.2001, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №65.

Відповідно до Державного акту позивачу надано у постійне користування земельну ділянку, площею 0,6956га в межах згідно з Планом землекористування для обслуговування приміщень ринку та його функціонування по АДРЕСА_1, який є додатком до акта.

Відповідно до пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005р. №5-рп/2005 суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом, соціальну спрямованість економіки. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону. Земельний кодекс України є одним із таких законів, норми якого встановлюють підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність або надання їх у користування. Громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Пунктом 10 встановлено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Посилаючись на те, що відповідачем не подано суду доказів визнання Державного акту на право постійного користування земельної ділянки недійсним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач є належним землекористувачем даної земельної ділянки.

Посилання відповідача на лист № 18-1915-9961-386/2-16 від 12.05.2016 відділу Держземкадастру у Теребовлянському районі про те, що в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право постійного користування землею відсутній запис щодо реєстрації державного акту на право постійного користування землею, який виданий Теребовлянському РайСТ серії НОМЕР_1 на площу 0,6956га не взято до уваги апеляційним судом з огляду на те, що згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Теребовлянське районне споживче товариство не може відповідати за помилки органу місцевого самоврядування при прийнятті ними рішень, а тому його не може бути позбавлено конституційного права на користування земельною ділянкою, оскільки він добросовісно, відкрито та на законних підставах набув права користування на спірну земельну ділянку.

Колегія суддів також зазначає, що згідно із ч.2 ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури.

Порядок отримання дозволу та вирішення інших питань щодо розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності як тимчасових споруд визначається Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва, та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068, згідно з яким підставою для розміщення тимчасової споруди (ТС) визначено паспорт прив'язки тимчасової споруди (п.2.1.).

Згідно з п. 2.2 Порядку замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу ради із відповідною заявою у довільній формі про можливість встановлення ТС.

Згідно з п. 2.3 Порядку до заяви додається вичерпний перелік документів: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленням контурів тимчасової споруди з прив'язкою до місцевості; реквізити замовника.

Пунктами 2.4 та 2.5 Порядку визначено, що орган з питань містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам та повідомляє про результати відповідності замовника.

Оскаржуваним рішення № 53 від 29.03.2016 Теребовлянська міська рада надала підприємцям (третім особам) дозвіл на виготовлення схеми розміщення тимчасової споруди в АДРЕСА_1.

Як встановлено апеляційним господарським судом замовники у поданих заявах просили міського голову затвердити виготовлену схему розміщення ТС на території ринку, долучивши до заяв не графічні матеріали довільної форми із зазначенням бажаного місця розташування ТС, а уже розроблені кадастрові плани земельної ділянки із присвоєнням кадастрового номера на земельну ділянку по АДРЕСА_1, яка знаходиться в постійному користуванні позивача.

Проаналізувавши архівний примірник Технічної документації по інвентаризації земельної ділянки та виготовленню державного акту на право постійного користування землею ринку в м.Теребовля, виготовлений спільним підприємством комплексного проектування "Тернопількооппроект" (що діяло відповідно до ліцензії Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України серії УКВЗ №0011969 та дозволу Держкомзему України №506/08 від 28.03.1996 у лютому 1997 року за замовленням №96-30/5), План зовнішніх меж землекористування, що знаходиться в Державному акті від 12.02.2001 та заяви-звернення підприємців, копії схем розміщення тимчасових споруд (викопіювання з топографічної зйомки м. Теребовля по вул. Паращука), технічну документацію по інвентаризації земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки по АДРЕСА_1, апеляційна інстанція дійшла висновку, що кадастрові плани земельних ділянок 35 підприємців (третіх осіб) для встановлення та обслуговування тимчасових споруд (кіосків), розроблені в межах земельної ділянки по АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві постійного користування згідно Державного акту серії НОМЕР_1 від 12.02.2001.

Тобто, міська рада, надаючи згоду підприємцям на виготовлення схем розміщення ТС по АДРЕСА_1, не врахувала, що спірна земельна ділянка не є вільною, а належить позивачу на праві постійного користування.

Докази згоди РайСТ на вилучення земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1, площею 0,6956га для укладення договорів оренди землі з підприємцями в матеріалах справи відсутні, докази внесення змін до Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_1 від 15.01.2001 також відсутні.

Таким чином, апеляційним господарським судом встановлено, що позивачем доведено порушення його прав, як постійного користувача земельною ділянкою.

Частиною 2 ст.19 Конституції України, ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 23 Господарського кодексу України органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб'єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування та іншими законами, що передбачають особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі, іншими законами. Органи місцевого самоврядування можуть здійснювати щодо суб'єктів господарювання також окремі повноваження органів виконавчої влади, надані їм законом.

Відносини органів місцевого самоврядування з суб'єктами господарювання у випадках, передбачених законом, можуть здійснюватися також на договірних засадах.

У разі порушення органами і посадовими особами місцевого самоврядування прав чи інтересів суб'єктів господарювання, що охороняються законом, як і при порушенні законних інтересів місцевого самоврядування суб'єктами господарювання сторони цих відносин мають право звернутися за їх захистом до суду.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України передбачено, що в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно зі ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції обгрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнав оскаржуване рішення недійсним.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують зазначених вище висновків та пов'язані з вирішенням питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене, постанова апеляційної інстанції про задоволення позову відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Теребовлянської міської ради залишити без задоволення.

Постанову від 30.11.2016 Львівського апеляційного господарського суду у справі №921/241/16-г/17 господарського суду Тернопільської області залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді О. Яценко

О. Сибіга