ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" травня 2017 р.Справа № 922/1344/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Светлічний Ю.В.

судді: Байбак О.І. , Новікова Н.А.

при секретарі судового засідання: Мороз Ю.В.

за участю представників сторін:

боржника (заявника) - ОСОБА_1 довіреність №114 від 03.04.17р.;

стягувача - не з'явився;

розглянувши заяву боржника про розстрочку виконання рішення у справі

за позовом Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об`єднання", м. Луганськ
про стягнення ,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Енергоринок" (м. Київ) (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" (м. Луганськ) про стягнення ,47 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10 березня 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/1344/15.

Рішенням суду від 03.06.15р. у справі №922/1344/15, залишеного без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від "04" серпня 2015р., у позові було відмовлено частково, стягнуто з ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" на користь Державного підприємства "Енергоринок" - 967175859,02 грн. основного боргу за договором 3969/02 від 28.03.07р.; 12956862,07 грн. пені; 254267,69 грн. штрафу; 48577876,57 грн. індексу інфляції; 3946753,37 грн. 3% річних; 73080,00 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

19.06.15р. на виконання рішення господарського суду Харківської області від "03" червня 2015 р. видано відповідний наказ.

18.05.16р. боржник надав заяву про розстрочку виконання рішення суду, в якій просить розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2015р. у справі №922/1344/15 в сумі ,72 грн. строком на 30 років.

Ухвалою господарського суду від 02.06.16р. за заявою ТОВ "Луганське енергетичне об`єднання" (м. Луганськ) надано розстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2015р. у справі №922/1344/15 строком на 15 років.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.11.2016р. у справі №922/1344/15 апеляційну скаргу стягувала на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.06.2016р. у справі №922/1344/15 задоволено частково. Ухвалу господарського суду Харківської області від 02.06.2016р. у справі №922/1344/15 - змінено та надано боржнику розстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2015р. у справі №922/1344/15 строком на 10 років.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.01.17р., з урахуванням ухвали від 27.03.2017р., скасовано постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.11.2016р. та ухвалу господарського суду Харківської області від 02.06.2016р. та справу № 922/1344/15 передано на новий розгляд заяви про надання розстрочки виконання рішення до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду від 18.04.17р. заяву боржника про розстрочку виконання рішення суду призначено до розгляду в судовому засіданні на .

Ухвалою господарського суду від 10.05.2017р. заяву про самовідвід суддів Аюпової Р.М. та Шарко Л.В. судовою колегією задоволено, у задоволенні заяви про відвід суддів відмовлено.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2017р. для розгляду заяви боржника призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Светлічний Ю.В., судді: Байбак О.І., Новікова Н.А.

Присутній представник боржника (заявника) у судовому засіданні подану заяву підтримав та просив ії задовольнити.

Представник стягувача у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив.

Суд, розглянувши подану боржником заяву про розстрочку виконання рішення у даній справі, вислухавши пояснення присутнього представника боржника, вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Боржник здійснює ліцензійну діяльність з постачання та передачі електричної енергії на всій території Луганської області, а на даний час, в період проведення антитерористичної операції, як на підконтрольній, так і на непідконтрольній органам державної влади України.

У матеріалах справи наявний звіт про аналіз фінансового стану Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об'єднання за період з січня 2014 року по березень 2016 року та докази того, що у 2014 року невідомі озброєні угрупування захопили адміністративну будівлю відповідача (яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Котельнікова, буд.1), де крім інвентарю, інструментів, приладів, меблів, комп'ютерної та офісної техніки, знаходилися також первинні документи бухгалтерського та податкового обліку за період з 2001 року по 2014 рік, а також сервери, на яких встановлені нематеріальні активи Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об'єднання, що використовувались для ведення бухгалтерського та податкового обліку.

Сертифікатом Торгово-промислової палати України №2563 від 22 серпня 2014 року про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для відповідача засвідчено настання з 14 квітня 2014 року форс-мажорних обставин, які передбачені умовами договору №3969/02 від 28 березня 2007 року, дату закінчення терміну дії обставин форс-мажору встановити неможливо.

За висновком проведеного аудиторською компанією звіту, фінансовий стан боржника за період з січня 2014 року по березень 2016 року, (станом на 01 квітня 2016 року) не дає можливості відповідачу в повній мірі виконувати свої зобовязання, зокрема, здійснити погашення накопиченої заборгованості перед Державним підприємством Енергоринок.

Крім заборгованості бюджетних установ Луганської області перед відповідачем у справі за спожиту ними електроенергію існує заборгованість з розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11 січня 2005 року Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, яка на 01 травня 2016 року склала більше ніж 80.948.469 грн.

Крім того, наявні обставини недоотримання відповідачем дотацій у сумі 827000000,00грн., що було повязано з початком антитерористичної операції на території області.

Частиною 2 ст.10 Закону України Про природні монополії передбачено, що суб'єкти природних монополій не можуть вчиняти дії, які призводять або можуть призвести до неможливості виробництва (реалізації) товарів, щодо яких здійснюється регулювання відповідно до цього закону, або до заміни їх іншими товарами, не однаковими за споживчими характеристиками. Станом на 29 квітня 2016 року у Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання існує значна дебіторська заборгованість споживачів, яких заборонено відключати від електропостачання відповідними галузевими законами, зокрема:

- заборгованість підприємств водопостачання становить 1496 843,0 тис.грн.;

- заборгованість підприємств теплозабезпечення складає 406 583,0 тис.грн.

Однак, будучи субєктом природних монополій, відповідач не може припинити свою діяльність з постачання електричної енергії споживачам Луганської області та, не зважаючи на невиконання ними своєчасних розрахунків з Товариством з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання, останнє не може відключити устаткування таких споживачів від джерела енергопостачання. Заборгованість населення Луганської області перед відповідачем за спожиту електроенергію складає 798.684.000 грн. Отже, загальна заборгованість усіх споживачів перед заявником за спожиту активну електричну енергію складає 4.960.696.000 грн., що в свою чергу унеможливлює виконання судового рішення.

З огляду на вищевикладене, заявник зазначає, що у нього відсутні грошові кошти, які можуть бути спрямовані на одночасне і повне погашення заборгованості перед Державним підприємством Енергоринок згідно рішення господарського суду Харківської області від 03 червня 2015 року у справі №922/1344/15.

Відповідно до ст.121 Господарського процесуального кодексу України суд при наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони у виняткових випадках, залежно від обставин справи може, серед іншого, змінити спосіб та порядок його виконання.

За змістом наведеної норми, здійснення такого повноважень є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

В свою чергу, в силу приписів ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України саме на заявника покладено обов'язок доведення існування відповідних підстав, тоді як інша сторона, у разі наявності заперечень, має навести докази на їх (підстав) спростування.

Відповідно до п.7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» господарський суд на підставі статті 121 Господарського процесуального кодексу України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Пунктом 7.2 зазначеної постанови передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Наведені вище норми свідчать, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, наявність яких унеможливлює виконання рішення суду або ускладнює його виконання, у зв'язку з чим суд зобовязаний оцінити ті обставини, на які посилається заявник, та докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, для застосування передбачених ст.121 Господарського процесуального кодексу України заходів, суд встановлює у кожному конкретному випадку чи є в наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

На виконання приписів постанови Вищого господарського суду від 24.01.2017р. у справі №922/1344/15 судом здійснено з'ясування фінансового стану іншого учасника процесу - стягувача у даній справі Державне підприємство Енергоринок. Відповідно до звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2016 рік розміщеного на офіційному сайті ДП "Енергоринок" (er.gov.ua) сума прибутку вказаного підприємства за 2016 рік становить: 2 494 012, за аналогічний період попереднього року становить 2 885 931.

Також зі звіту про фінансові результати Державне підприємство Енергоринок вбачається, що стягувачем зазначено, що у вказаному період збитків стягувач не мав, що вказує про стабільне фінансове становище стягувача на відміну від фінансового стану боржника, який знаходиться у тяжкому фінансовому стані унаслідок настання форс-мажору з 14 квітня 2014 року, дія якого на даний час не припинена.

14 квітня 2014 року набув чинності Указ Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014, яким відповідно до ст.107,112 Конституції України введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України.

Зазначеним Указом Президента України було обумовлено проведення антитерористичної операції на сході України, в тому числі в регіоні здійснення ліцензійної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання (частина території Луганської області).

Відповідно до ст.10 Закону України Про боротьбу з тероризмом №638-IV від 20 березня 2003 року антитерористична операція проводиться лише за наявності реальної загрози життю і безпеці громадян, інтересам суспільства або держави у разі, якщо усунення цієї загрози іншими способами є неможливим.

Згідно зі ст. 11 зазначеного Закону рішення щодо проведення антитерористичної операції приймається залежно від ступеня суспільної небезпеки терористичного акту керівником Антитерористичного центру при Службі безпеки України за письмовим дозволом Голови Служби безпеки України або керівником координаційної групи відповідного регіонального органу Служби безпеки України за письмовим дозволом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим з Головою Служби безпеки України. Про рішення щодо проведення антитерористичної операції негайно інформується Президент України.

Постановою Правління Національного Банку України №466 від 06 серпня 2014 року Про призупинення здійснення фінансових операцій на території, неконтрольованій українською владою, призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій.

Враховуючи викладене, доводи заявника про те, що підстави та наслідки проведення антитерористичної операції на території Луганської області (тобто, на частині території здійснення діяльності Товариcтва з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання) призвели до виникнення виключних обставин, за умов існування яких заявник не має можливості здійснювати в повній мірі свою діяльність, виконувати та відповідати за своїми зобовязаннями знаходять своє підтвердження у матеріалах справи.

Зазначені обставини унеможливили сплату коштів у повному обсязі боржником на користь стягувача за договором №3969/02 від 28 березня 2007 року, були підтверджені 22 серпня 2014 року сертифікатом Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини. За змістом цього сертифікату початок дії обставин форс-мажору 14 квітня 2014 року, дату закінчення терміну дії обставин форс-мажору встановити неможливо.

Крім того, внаслідок проведення бойових дій підприємство зазнало суттєвих збитків та пошкоджень майна. Так, у результаті проведення активної фази антитерористичної операції пошкоджено підстанції, повітряні лінії, трансформаторні підстанції, джерелом фінансування ремонту яких є власні кошти відповідача. На підтвердження зазначеного в матеріалах справи наявні відповідні довідки.

Також, протиправні дії третіх осіб та примусове вилучення частки майна відповідача на неконтрольованій території свідчить про неможливість виконання рішення суду без застосування розстрочки.

Таким чином, приймаючи до уваги доводи сторін, їх матеріальні інтереси та фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, положення законодавства щодо обов'язкового виконання рішень господарського суду, які набрали законної сили, на всій території України, суд зазначає про можливість часткового задоволення заяви відповідача про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Харківської області від 03.06.2015р. у справі №922/1344/15.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованим надання розстрочки виконання судового рішення на 10 років, а не на 30 років, як було заявлено боржником.

Отже, суд виходить не тільки з фінансового стану боржника. За даною справою слід надати правову оцінку усім фактичним обставинами справи у повному обсязі.

Розстрочуючи виконання судового рішення на 10 років, суд визначив розмір щомісячного платежу: з червня 2017р. по листопад 2017р. (включно) - 100000,00грн.; у грудні 2017 р. - 100001,76 грн., з січня 2018р. по травень 2019р. - 100000,00 грн., з червня 2019р. по травень 2027р. (включно) 10734496,01 грн., та окремо сплата у травні 2027 року суму судового збору у розмірі 73 080,00 грн. Щомісячний платіж має бути здійснений до останнього числа місяця відповідного періоду оплати. Суд надав більш сприятливих умов для відповідача впродовж перших двох років розстрочки що дасть Товариcтву з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання змогу врегулювати нормальну господарську діяльность та створити умови для покращення фінансового становища підприємства, що в свою чергу сприятиме виконанню рішення суду. При зменшенні періоду розстрочки (з 30 років до 10 років) у порівнянні з заявленими боржником вимогами, судом дотримано баланс інтересів сторін та прийнято до уваги наявність інфляційних процесів у економіці держави.

Враховуючи вищенаведене та те, що негайне виконання рішення призведе до зупинки діяльності боржника, порушення зобовязань перед державним бюджетом України, неможливості купівлі електроенергії, та, відповідно, і до віялових відключень чи повної зупинки її постачання всім споживачам Луганської області, що призведе також до зупинення водопостачання та теплопостачання в Луганській області не тільки підприємств та населення, але й обєктів соціальної інфраструктури (медичних та освітніх закладів), Збройних Сил України, враховуючи те, що стягувач у 2016 році не мав збитків та має прибуток, відповідно до цього суд вважає розстрочити виконання рішення у даній справі строком на 10 років. В іншій частині заяви боржника про розстрочку виконання рішення суду - у задоволенні заяви відмовити.

Аналогічної позиції притримується і Вищий господарський суд України при розгляді аналогічного питання про що зазначено у постанові від 11.04.2017р. по справі №913/282/16.

Керуючись статтями 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву боржника про розстрочку виконання рішення суду - задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.06.2015р. у справі №922/1344/15, в сумі 1 032 984 698,72 грн. на 10 (десять) років, зі щомісячним платежем до останнього числа місяця відповідного періоду оплати, за наступним графіком:

- з червня 2017 року по листопад 2017 р. включно по 100 000,00 грн. за призначенням платежу перераховані кошти на рахунок штрафу та розміру пені по 50% пропорційно.

- у грудні 2017 р. платіж до останнього числа місяця відповідного періоду оплати становить 100 001,76 грн., з яких 80 001,76 грн. з призначенням платежу в рахунок основного боргу; 20 000, 00 грн., (10 000,00 грн. в погашення індексу інфляції та 3 % річних 50% пропорційно ) та (10 000,00 грн., з яких в погашення штрафу 4 267,69 грн. та 5 732,31 грн. в погашення пені.)

- у подальшому з періоду за січень 2018 р. по травень 2019 р. (17 місяців) включно щомісячний платіж становить 100000,00 грн., (з яких 80 000,00 грн. в рахунок основного боргу, 10 000, 00 грн. в погашення суми пені, 10 000,00 грн. в погашення індексу інфляції та 3 % річних 50% пропорційно)

- у подальшому сплачувати з червня 2019 року по травень 2027 року (96 місяців) щомісячно суми:

- в погашення основного боргу суму 10 058 915,19 грн.

- в погашення 3 % річних суму 40 122,43 грн.

- в погашення індексу інфляції суму 505 029,96 грн.

- в погашення пені суму 130 428,43 грн.

- сплатити у травні 2027 року суму судового збору у розмірі 73 080,00 грн.

3. В іншій частині заяви боржника про розстрочку виконання рішення суду - у задоволенні заяви відмовити.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4