ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2017 р. Справа № 911/455/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквівес», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вальта», м.Вишневе

про стягнення 119285,20 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквівес» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вальта» (далі відповідач) про стягнення 119285,20 грн.

Провадження у справі №911/455/17 порушено відповідно до ухвали суду від 15.02.2017 року та призначено справу до розгляду на 02.03.2017 року.

Представник відповідача у судовому засіданні 02.03.2017 року подав відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні 02.03.2017 року заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладався на 16.03.2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні 16.03.2017 року заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості підготувати письмові пояснення на відзив. Розгляд справи відкладався на 06.04.2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні 06.04.2017 року надав письмові пояснення на відзив. Розгляд справи відкладався до 20.04.2017 року. Крім того, в судовому засіданні 06.04.2017 року продовжено строк розгляду справи.

В судовому засіданні 20.04.2017 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані сторонами докази та пояснення, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин, 22.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еквівес» (позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вальта» (відповідач, постачальник) було укладено Договір поставки № 220116/1 (далі - Договір).

У відповідності до п.1.1. ОСОБА_3 постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим ОСОБА_3, поставити та передати у власність покупця обладнання, а покупець зобовязується в порядку та на умовах, визначених ОСОБА_3, прийняти та оплатити таке обладнання.

До договору було підписано специфікацію № 1 від 22.01.2016 року на поставку Насосу ТКР 250-500 в кількості 1 шт. по ціні 237 875,00 грн. з ПДВ.

Позивач зазначає, що обладнання закуплялось для виконання зобовязань з поставки контрагенту покупця - Публічному акціонерному товариству «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» відповідно до договору поставки № 2013/п/00/1395 від 28.11.2013 року та специфікації №36 від 02.03.2016 року. 05.04.2016 року відповідно до ТТН № РЕ-295 обладнання було доставлено на адресу ПАТ «Південний ГЗК».

Як зазначає позивач, після введення в експлуатацію обладнання на території ПАТ «Південний ГЗК», обладнання постійно виходило з ладу. Листом від 09.08.2016 року ПАТ «Південний ГЗК» надіслав позивачу вимогу про проведення гарантійного ремонту.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 6293 від 09.08.2016 року про проведення гарантійного ремонту або заміну насосу гідророзмиву ТКР 250-500. Однак у відповідь на претензію № 1608/3 від 16.08.2016 року відповідач надав відмову, мотивуючи це тим, що не несе відповідальності по гарантійним зобовязанням перед ПАТ «Південний ГЗК». Однак, як зазначає позивач, в комерційній пропозиції № 2386 від 23.11.2015 року відповідачем було вказано, що строк гарантії складає 36 місяців.

У звязку з чим, як зазначає позивач, він з метою виконання гарантійних зобовязань перед контрагентом ПАТ «Південний ГЗК», придбав для заміни робоче колесо до насосу ТКР 250-500 (матеріал бронза) УКТЗЕД НОМЕР_1 в кількості 1 шт. по ціні 68 700,00 грн., відповідно до видаткової накладної № 66 від 12.10.2016 року. Товар було прийнято представниками ПАТ «Південний ГЗК» відповідно до акту приймання-передачі від 17.10.2016 року.

Позивач зазначає, що за загальними нормами якість товарів гарантує виробник (ч. 5 ст. 269 Господарського кодексу України, ч. 5 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з ч. 12 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник зобов'язаний у місячний строк відшкодувати всі збитки продавця (підприємства, що задовольнило вимоги споживача, установлені ч. 1 ст. 8 Закону), який розглядає претензію споживача до придбаного товару (зокрема, з проведення гарантійного ремонту товару).

При цьому, позивач в обґрунтування відповідної вимоги до відповідача зазначив, що щодо товарів, виготовлених за межами України, вимоги, установлені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» (у тому числі, з проведення гарантійного ремонту), задовольняються за рахунок продавця (імпортера). Тобто витрати на гарантійний ремонт у цьому випадку несе імпортер, а порядок компенсації (відшкодування) понесених збитків іноземним виробником установлюється в договорі.

За нормами ч. 2 ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» гарантійні зобов'язання в будь-якому випадку включають також будь-які зобов'язання виробника (виконавця) або продавця, передбачені рекламою. За такими додатковими гарантіями, установленими особисто продавцем, витрати на гарантійний ремонт несе він сам.

Якщо ж додаткові гарантійні зобов'язання продавець на себе не взяв, за загальними правилами він несе солідарну відповідальність із виробником (імпортером) за забезпечення гарантійного ремонту. Однак витрати на понесений гарантійний ремонт йому відшкодовує виробник (імпортер).

Право покупця, якому передано товар неналежної якості, вимагати від продавця на власний вибір: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару передбачено ч. 1 ст. 678 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 3 ст. 678 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, зазначені вимоги може бути пред'явлено до продавця товару; виробника товару; підприємства, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача (сервісної організації).

Відповідно ст. 231 Господарського кодексу України за порушення умов зобовязаннящодо якості товарів, стягується штраф у розмірі 20 % від вартості неякісних товарів.

У звязку з чим, позивач в позові просить стягнути з відповідача 68 700,00 грн. відшкодування витрат на гарантійний ремонт придбаного у відповідача обладнання та 50 585,2 грн. штрафу, обрахованого в розмірі 20% від вартості обладнання 252 926,00 грн.

Також, в додаткових поясненнях до позову, позивач зазначив та надав докази, що відповідачем було надано гарантійний талон на № 250316/1 від 25.03.2016 року, де зазначено гарантійний термін в 24 місяці з моменту отримання продукції та 26 місяців з дати виготовлення.

Актом комісійного огляду насосу ТКР 250-500 (Турція) серійний №26022016/24 від 06.08.2016 року було виявлено ряд недоліків, які були визнані такими, що підпадають під гарантійний випадок та було встановлено, що подальша експлуатація насосу неможлива. ТОВ «Еквівес» було запропоновано здійснити гарантійний ремонт обладнання, або замінити його на нове.

У звязку з цим, виїхавши для огляду даного насосу представниками ТОВ «Еквівес» було встановлено, що відсутня одна з чотирьох розсікаючи лопаток, яка була приварена до корпусу насосу методом сварки по металу. У ході експлуатації насосу одна розсікаюча лопатка відірвалась і потрапила у робочу гідравлічну частину насосу, внаслідок чого і ушкодила робоче колесо насосу.

11.08.2016 року позивач звернувся до відповідача з листом про доставку запасних частин по гарантійним зобовязанням. Однак, відповідач, у відповідь відмовив у проведенні гарантійної заміни та запропонував придбати нове запасне колесо.

Відповідач в ході розгляду спору проти позову заперечував, зазначив, що обладнання поставлялось позивачу за ОСОБА_3 поставки № 220116/1 в справному стані, прийняте та оплачене покупцем на суму 252 926,00 грн. з ПДВ.

При цьому, відповідач наголошував, що вищенаведеним ОСОБА_3 чи іншим двостороннім документом між сторонами не передбачалось, що кінцевим покупцем (вигодонабувачем) є ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» і що придбання позивачем у відповідача обладнання призначалось саме для конкретної третьої особи.

В той же час, сторони в п. 7.7.Договору поставки визначили, що у випадку продажу покупцем (позивачем) обладнання, що поставлене за даним ОСОБА_3, третім особам, покупець є незалежним від постачальника та самостійно несе всю відповідальність перед третіми особами. Підписавши вказаний Договір, позивач погодився із зазначеними умовами ОСОБА_3.

Відповідач зазначив, як йому стало відомо згодом, на підставі специфікації №36 від 02.03.2016 року до ОСОБА_3 поставки №2013/п/00/1395 від 28.11.2013 року, позивачем було реалізовано спірне обладнання (насосний агрегат) на суму 389 000,00 грн. з ПДВ ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» та надано гарантію 24 місяці.

Також відповідач зазначив та надав докази, про що також повідомляв позивача у відповіді на претензію, за наслідками надходження 24.05.2016 року інформації про витік масла зі сторони полу муфти гідравлічної частини та нагрів підшипників до 83,5°С насосу ТКР 250-500 (серії №26022016/24), відповідач, не зважаючи на умови п. 7. 7. ОСОБА_3, надав інформацію та рекомендації по типу масла, що застосовується для змащення підшипників, рівня масла в камері, а також інформацію від заводу-виробника, щодо робочої температури підшипників (листи додаються №240516/1 від 24.05.2016 року та б/н від заводу-виробника).

Крім того, 02.06.2016 року представник відповідача прибував на ПАТ «Південний ГЗК» для заміни ущільнюючого сальника масляної камери підшипників. Заміна пройшла успішно, витік масла припинився, насос був запущений в роботу, зауважень до роботи насосу не виявлено, що підтверджується актом виконаних робіт від 02.06.2016 року.

28.06.2016 року відповідачем було отримано інформацію про тертя робочого колеса по корпусу насосу. Відповідачем було надано дозвіл на розбирання насосу, виявлення причин тертя, а також заміну гайки, що тримає робоче колесо на тимчасову з чорного металу. ПАТ «Південний ГЗК» власними силами здійснили дану заміну та запустили насос в роботу.

Після виготовлення з бронзи гайки, що тримає робоче колесо, представник відповідача 06.07.2016 року прибув до ПАТ «Південний ГЗК» для заміни тимчасової гайки на бронзову, від чого ПАТ «Південний ГЗК» відмовився, посилаючись на те, що тимчасова гайка виконує свої функції, що підтверджується актом від 27.06.2016 року.

Відповідач зазначає, що під час двох виїздів його представника, та під час самостійного розбирання насосу та заміни гайки, що тримає робоче колесо, представниками ПАТ «Південний ГЗК» не було виявлено жодного прихованого недоліку обладнання, що підтверджується відсутністю інформації про приховані недоліки у вищезазначених актах, тому посилання на приховані недоліки є необґрунтованим.

Щодо придбання позивачем робочого колеса до насосу, відповідач зазначив, що в період з 08.08.2016 року по 26.08.2016 року за допомогою електронного звязку сторонами велась переписка щодо виходу з ладу насосного агрегату та усунення його пошкоджень.

У відповідь на листи позивача відповідачем була надана відповідь (лист №290816/1 від 29.08.2016 року) щодо причин пошкодження робочого колеса, із супроводом листа від заводу-виробника.

Зокрема, як вбачається з листів-відповідей заводу-виробника, пошкодження робочого колеса відбулось внаслідок попадання в гідравлічну частину насосу крупного тяжкого предмету (каміння, металеві елементи, тощо), тому вказане пошкодження не є результатом неякісного виробництва обладнання та не підлягає гарантійній заміні.

З огляду на відповідь заводу-виробника, та зважаючи на те, що пошкодження робочого колеса не є гарантійним випадком, відповідачем було запропоновано позивачу придбання нового робочого колеса до насосного агрегату, за умови попередньої оплати.

Позивач погодився із умовами відповідача, не заперечуючи факту пошкодження робочого колеса і що це не є гарантійним випадком, та придбав нове робоче колесо, про що свідчить видаткова накладна №66 від 12.10.2016 року.

З огляду на викладені у позові та додаткових поясненнях обставини, враховуючи заперечення відповідача, судом встановлено.

В якості підтвердження факту та причин поломки позивачем надано Акт комісійного огляду від 06.08.2016 року, складений за участю представників ПАТ «Південний ГЗК» та ТОВ «Еквівес», в якому зазначено, що причиною поломки стала відсутність однієї з чотирьох розсікаючи лопаток, яка була приварена до корпусу насосу методом сварки по металу. У ході експлуатації насосу одна розсікаюча лопатка відірвалась і потрапила у робочу гідравлічну частину насосу, внаслідок чого і ушкодила робоче колесо насосу.

Актом комісійного огляду насосу ТКР 250-500 (Турція) серійний №26022016/24 від 06.08.2016 року було виявлено ряд недоліків, які були визнані такими, що підпадають під гарантійний випадок та було встановлено, що подальша експлуатація насосу неможлива.

Однак, згідно з п. 6.3. укладеного між сторонами ОСОБА_3, у разі виявлення в подальшому прихованих недоліків обладнання покупець зобовязується викликати представника постачальника для складення двостороннього акту, в разі неприбуття без поважних причин у встановлений строк представника постачальника, акт складається за участю незалежного представника місцевої торгово-промислової палати.

Позивачем не надано суду доказів виклику представника відповідача для фіксування фактів прихованих недоліків чи складення акту за участю незалежного представника місцевої торгово-промислової палати.

Таким чином, відповідний Акт комісійного огляду не є експертним висновком і до такого огляду не залучався представник відповідача, акт складений без дотримання п. 6.3. укладеного між сторонами ОСОБА_3. Тому, викладені в Акті комісійного огляду обставини є обовязковими і встановленими лише для сторін, які приймали участь в комісійному огляді і не передбачають жодних правових наслідків для відповідача.

Враховуючи відсутність у позивача жодних достовірних документів щодо факту та причин поломки обладнання, в ході розгляду справи з приводу недоліків обладнання та встановлення дійсних причин поломки і наявності гарантійного випадку, судом було запропоновано позивачу передати обладнання на експертизу.

Однак, позивач не скористався наданою судом можливістю доведення позовних вимог, від проведення експертизи безпідставно відмовився.

Покладення зобовязань щодо проведення експертизи на позивача повязано з тим, що саме позивач має змогу надати обладнання на експертизу і встановлення в ході експертизи обставин щодо факту та причин поломки необхідне для доведення заявлених позивачем позовних вимог.

Без проведення судової експертизи в матеріалах справи відсутні достовірні та обґрунтовані докази того, що насос вийшов з ладу саме внаслідок недоліків виробництва і що відповідний випадок є гарантійним і обґрунтовано задоволений позивачем (шляхом придбання робочого колеса) і підлягає відшкодуванню відповідачем.

Наведені в поясненнях сторін технічні обставини щодо причин поломки обладнання є суперечливими (позивач стверджує, що поломка сталась внаслідок заводського браку відсутності розсікаючої лопатки), відповідач стверджує, що причиною поломки була неналежна експлуатацію, що призвела до попадання в гідравлічну частину насосу крупного тяжкого предмету (каміння, металеві елементи, тощо), що не є гарантійним випадком за його гарантією.

Однак, суд не володіє спеціальними технічними знаннями, достатніми для дослідження та встановлення дійсних причин поломки.

Крім того, з огляду на норми Закону України «Про захист прав споживачів», на який посилається позивач в позові, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем за таким Законом є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Таким чином, оскільки споживачем спірного обладнання за ОСОБА_3 між сторонами є позивач (покупець), кінцевим споживачем, який виявив недоліки є ПАТ «Південний ГЗК», які є господарюючими субєктами і придбавали обладнання для використання в підприємницькій діяльності, на відповідні правовідносини не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів.

В той же час, питання щодо якості товару та гарантійних зобовязань врегульовані відповідними нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Зокрема, згідно зі ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Статтею 675 Цивільного кодексу України визначено, що товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

ОСОБА_3 або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Частиною 3 ст. 678 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

Виходячи з обставин спору та наявних у справі доказів, відповідач не є виготовлювачем (виробником товару) і у справі відсутні докази, що відповідач є безпосереднім імпортером товару на територію України, у взаємовідносинах зі споживачем товару, який виявив недоліки (ПАТ «Південний ГЗК»), продавцем товару є позивач. Таким чином, споживач (кінцевий покупець) має право заявляти гарантійні вимоги до позивача чи до виробника обладнання, яким відповідач не являється.

З врахуванням п. 7.7. укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, відповідач надавав позивачу гарантійні зобовязання як споживачу товару, при цьому, сторонами погоджено, що в разі продажу товару третім особам, в такому разі всі гарантійні зобовязання несе позивач перед своїми контрагентами.

Оскільки, обладнання було продано позивачем ПАТ «Південний ГЗК», відповідач перед ПАТ «Південний ГЗК» не несе гарантійних зобовязань. Позивач, як продавець, у взаємовідносинах з ПАТ «Південний ГЗК» виконав ремонт, визнаючи випадок гарантійним. Однак, у взаємовідносинах з відповідачем не встановлено, що відповідний випадок є гарантійним.

Враховуючи недоведеність позивачем в установленому порядку факту та причин поломки насосу та необхідності гарантійного ремонту, посилання позивача на поставку відповідачем обладнання неналежної якості є необґрунтованим і безпідставним.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача відшкодування витрат на гарантійний ремонт обладнання не підлягає задоволенню. Недоведеність факту поставки обладнання неналежної якості виключає застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафу на підставі ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, позовні вимоги позивачем не обґрунтовані та не доведені, відповідачем заперечені, тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 10.05.2017 року