ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" травня 2017 р.Справа № 916/1419/16

Господарський суд Одеської області у складі колегії:

Головуючий Зайцев Ю.О.

Суддя Желєзна С.П.

Суддя Рога Н.В.

При секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 на підставі довіреності №2-511 від 28.12.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2 на підставі довіреності №21/р8-17-031 від 03.01.2017р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ про стягнення 18 650 912,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: 30.05.2016р. Публічне акціонерне товариство УКРТРАНСГАЗ звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ про стягнення 55 725 562,41грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.06.2016р. (суддею Мостепаненко Ю.І.) було порушено провадження у справі №916/1419/16 із призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні 15.06.2016р. представником відповідача, було надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

01.07.2016р. в судовому засіданні представником позивача надано письмове клопотання про продовження строку розгляду справи на пятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.07.2016р. було продовжено строк розгляду справи № 916/1419/16 на пятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.08.2016р. (суддя Мостепаненко Ю.І.) було призначено справу №916/1419/16 до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.08.2016р. було прийнято справу № 916/1419/16 до провадження колегією суддів у наступному складі: головуючий суддя Мостепаненко Ю.І., судді: Рога Н.В., Смелянець Г.Є.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області № 846 від 05.10.2016р., згідно п. 2.3.25. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 9.7. рішенн я зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол №17-4/2016 від 21-22.04.2016р.), приймаючи до уваги перебування члена колегії судді Смелянець Г.Є. з 23.09.2016р. по 07.10.2016р.у відпустці, призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1419/16, для внесення змін до складу колегії суддів, згідно з яким, справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Мостепаненко Ю.І., судді: Рога Н.В., Желєзна С.П.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.10.2016р. було прийнято справу № 916/1419/16 до провадження колегією суддів у наступному складі: головуючий суддя Мостепаненко Ю.І., судді: Рога Н.В., Желєзна С.П.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.10.2016р. колегією суддів було припинено провадження у справі № 916/1419/16 в частині вимог, заявлених публічним акціонерним товариством УКРТРАНСГАЗ до товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ про стягнення 37 074 649,69 грн. - основної заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н031 від 01.07.2015р. на підставі п. 1-1. ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.10.2016р. колегією суддів було призначено у справі № 916/1419/16 судову економічну експертизу в порядку ст. 41 ГПК України.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.12.2016р. ухвалу господарського суду Одеської області від 26.10.2016р. по справі № 916/1419/16 - скасовано, справу передано на розгляд до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.01.2017р. колегією суддів було призначено розгляд справи №916/1419/16 у відкритому судовому засіданні на 30.01.2017р.

17.01.2017р. до господарського суду Одеської області надійшов запит Одеського апеляційного господарського суду, в якому апеляційна інстанція просить господарський суд Одеської області надіслати справу № 916/1419/16, у звязку з надходженням касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.01.2017р. колегією суддів було зупинено провадження по справі №916/1419/16 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.12.2016р.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.03.2017р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.12.2016р. у справі № 916/1419/16 залишено без змін.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Одеської області №320 від 14.03.2017р., відповідно до п.2.3.51 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у звязку з настанням обставин, які унеможливлюють участь головуючого судді у розгляді справи №916/1419/16, а саме: у звязку із закінченням повноважень судді Мостепаненко Ю.І. з 13.02.2017р. та повернення вказаної справи з Вищого господарського суду України до господарського суду Одеської області 14.03.2017р., що може мати наслідком порушення строку розгляду справи та відповідно до п. 4.2.7. Засад використання автоматизованої системи документообігу в господарському суді Одеської області, в редакції від 07.02.2017р. (протокол №17-01/2017) призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/1419/16 у звязку з необхідністю заміни головуючого судді та вказану справу передано на розгляд судді Зайцева Ю.О.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.03.2017р. по справі №916/1419/16 було визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Зайцев Ю.О., суддя Желєзна С.П., суддя Рога Н.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.03.2017р. (суддею Зайцевим Ю.О.) було прийнято справу №916/3014/16 до свого провадження із призначенням її у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні 19.04.2017р. представником відповідача було надано суду письмові пояснення по справі з контррозрахунком позовних вимог та підтверджуючими документами.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 10.05.2017р. після виходу з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

01.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством «УКРТРАНСГАЗ» (надалі газотранспортне підприємство) та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» (надалі - замовник) було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н031 (далі - договір), згідно з п. 1.1. якого газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а замовник зобовязується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Відповідно до п. 5.5. Договору, оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позивача на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

За умовами п. 7.1. Договору, газотранспортне підприємство і замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за Договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством.

Пунктом 7.3. Договору встановлено, що у разі порушення замовником строків оплати передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 11.1 Договору цей Договір набирає чинності з дня його підписання, Сторонами та діє в частині транспортування газу з 1 липня 2015 року до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобовязань за цим Договором.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

На виконання умов Договору Позивач у липні 2015 року - березні 2016 року позивачем було надано відповідачу послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, а саме:

- у липні 2015 року на загальну суму 5 311 856,58 грн., з них: на суму 3 027 960,58 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.07.2015 року № 07-15- /Н031, на суму 2 886,42 грн. відповідно до коригуючого акту наданих послуг від 31.12.2015 року № 07-15-/Н031/КОР, на суму 2 281 009,58 грн. відповідно до коригуючого акту наданих послуг від 31.12.2015 року № 07-15-/Н031/КОР;

- у серпні 2015 року на загальну суму 5 630 872,64 грн., з них: на суму 2 801 618,10 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.08.2015 року № 08-15- /Н031, на суму 2 417,98 грн. відповідно до коригуючого акту наданих послуг від 31.12.2015 року № 08-15-/Н031/КОР, на суму 2 826 836,56 грн. відповідно до коригуючого акту наданих послуг від 31.12.2015 року №08-15-/H031/КОР;

- у вересні 2015 року на загальну суму 4 575 657,98 грн. відповідно до акту наданих іослуг від 30.09.2015 року № 09-15-/Н031;

- у жовтні 2015 року на загальну суму 13 378 255,48 грн., з них: на суму 13 378 226,62 грн відповідно до акту наданих послуг від 31.10.2015 року № 10-15- :506000276/Н03 , на суму 28,86 грн. відповідно до коригуючого акту наданих послуг від 31.12.2015 року №10-15-/Н031 /КОР;

- у листопаді 2015 року на загальну суму 26 274 256,92 грн. відповідно до акту наданих послуг від 30.11.2015 року № 11-15-/Н031;

- у грудні 2015 року на загальну суму 39 030 622,75 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.12.2015 року № 12-15-/Н031;

- у січні 2016 року на загальну суму 53 605 981,72 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31Д 1.2016 року № 01-16-/Н031;

- у лютому 2016 року на загальну суму 33 891 990,04 грн. відповідно до акту наданих послуг від 29.02.2016 року № 02-16-/Н031;

- у березні 2016 року на загальну суму 30 388 135,13 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2016 року № 03-16-/Н031 (копії актів додаються).

Однак, відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства оплатив надані протягом липня 2015 року - березня 2016 року послуги з порушенням належного строку для їх оплати, чим здійснив прострочення своїх зобовязань. Крім того, відповідач не виконав своїх зобовязань щодо оплати наданих позивачем послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами на загальну суму 37 074 649,69 грн. а саме не здійснив оплату: залишку заборгованості у розмірі 6 686 514,56 грн. послуги, що були йому надані позивачем у лютому 2016 року на загальну суму 33 891 990,04 грн. відповідно до акту наданні послуг від 29.02.2016 року № Т12-16-/Н031; заборгованості у розмірі 30 388 135,13 грн. за послуги, що були йому надані Позивачем у березні 2016 року відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2016 року № 03-16-/Н031.

З наведених підстав Публічне акціонерне товариство УКРТРАНСГАЗ звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ про стягнення 55 725 562,41 грн., з яких, основна заборгованість 37 074 649,69 грн., пеня в розмірі 8 903 727,78 грн., 7% штрафу у розмірі 8 376 818,41 грн., 3% річних у розмірі 620 089,75 грн. та інфляційних втрат в сумі 750 276,78 грн.

30.09.2016р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшли письмові пояснення (вх. № 23848/16), відповідно до яких останній зазначає, що станом на 27.09.2016р. відповідач повністю погасив суму основного боргу у розмірі 37 074 649,69 грн. за послуги з транспортування газу, надані йому позивачем в лютому та березні 2016р. за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н031 від 01.07.2015р.

Ухвалою господарського суду Одеської від 19.10.2016р. провадження у справі №916/1419/16 в частині вимог, заявлених публічним акціонерним товариством УКРТРАНСГАЗ до товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ про стягнення 37 074 649,69 грн. - основної заборгованості за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н031 від 01.07.2015р. було припинено.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи з наявних матеріалів справи господарським судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином свої зобовязання за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н031 від 01.07.2015 року на постачання за регульованим тарифом для субєктів господарювання, що надають послуги бюджетним установам та організаціям з опалення та гарячого водопостачання в частині вчасної оплати природного газу.

Судом встановлено, що замовником було сплачено заборгованість за вищезазначеним договором із пропущенням встановлених умовами договору строків оплати.

У звязку із простроченням оплати за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 8 903 727,78 грн., 7% штрафу у розмірі 8 376 818,41 грн., 3% річних у розмірі 620 089,75 грн. та інфляційних втрат в сумі 750 276,78 грн.

Щодо, стягнення з відповідача 7% штрафу, передбачених ч. 2 ст. 231 ГК України, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків зазначеної вартості.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абзацом 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Частиною 2 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції застосовується у разі прострочення виконання негрошового зобов'язання.

Водночас, Позивач просить суд стягнути пеню та 7% штрафу за несвоєчасну оплату вартості послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд приходить до висновку, що у даному випадку зобов'язання відповідача перед позивачем щодо оплати послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами є грошовим зобов'язанням, а тому, позовні вимоги ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» в частині стягнення 7% штрафу за прострочення зобовязання в розмірі 8 376 818,41 грн. задоволенню не підлягають.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах по справах №903/164/16 від 02.11.2016 р., №910/18092/15 від 15.03.2016 р., № 908/1491/16 від 21.12.2016 р., а також Верховний Суд України у постанові по справі № 3- 1гс14 (№ 903/610/13) від 04.02.2014 р.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 620 089,75 грн. та інфляційних втрат в сумі 750 276,78 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати за договором купівлі-продажу.

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Відповідно до п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14 (далі - Постанова Пленуму ВГСУ № 14) інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Пунктом 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ передбачено, що індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур'єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому, прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»).

Отже, за прострочення сплати заборгованості в період менший, ніж місяць, інфляційні втрати не нараховуються.

Як вбачається із банківської виписки та платіжних доручень, що наявні у матеріалах справи, не було жодного повного місяця, коли б платежі чи з боку населення, чи з боку Держави в особі управлінь соціального захисту населення м. Одеси та Одеської області не надходили на рахунок позивача.

Таким, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» в частині стягнення інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 750 276,78 грн. задоволенню не підлягає.

Аналогічну позицію висловлено у постановах Вищого господарського суду України у справі № 5002-33/4081-2012 від 10.07.2013 р. та у справі № 916/1139/16 від 09.11.2016 р.

Крім того, суд зазначає, що при здійсненні позивачем розрахунку 3% річних було зараховані дні оплати коштів та розрахунок штрафних санкцій не включає та не виділяє сум, що мали бути оплачені державою в якості компенсації пільг та субсидій населенню, за надходження яких відповідач відповідальності не несе.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах по справах №903/164/16 від 02.11.2016 р., №908/1491/16 від 21.12.2016 р., а також Верховний Суд України у постанові по справі № 3-105гс14 (№ 5011-1/1043-2012- 42/528-2012) від 09.09.2014 р.

Враховуючи викладене, господарським судом з допомогою КП "Ліга Закон" здійснено власний розрахунок 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача за порушення зобовязань за договором, та встановлено їх належний розмір у сумі 272 479,22 грн.

Щодо заявлених до стягнення 8 903 727,78 грн. пені слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 7.3. Договору встановлено, що у разі порушення замовником строків оплати передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Однак, як зазначалось судом вище при здійсненні позивачем розрахунку штрафних санкцій не включено та не виділено сум, що мали бути оплачені державою в якості компенсації пільг та субсидій населенню, за надходження яких, відповідач відповідальності не несе.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах по справах №903/164/16 від 02.11.2016 р., №908/1491/16 від 21.12.2016 р., а також Верховний Суд України у постанові по справі № 3-105гс14 (№ 5011-1/1043-2012- 42/528-2012) від 09.09.2014 р.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, господарським судом, з допомогою КП "Ліга Закон" здійснено власний розрахунок пені, що підлягає стягненню з відповідача за порушення зобовязань за договором, та встановлено її належний розмір у сумі 3 764 711,97 грн.

Відповідно до ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст.551 ЦК України, встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.

При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За приписами ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Відповідно до п. 3.17.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

У письмових поясненнях по справі, відповідач посилається на ті обставини, що на даний момент ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» знаходиться в скрутному фінансовому стані через несвоєчасну та не повному обсязі оплату населенням за спожитий природний газ, яка на даний час складає 1 301 160 513,49 грн., що підтверджується балансовою довідкою №1795 від 18.04.2017 р., а також через неналежне виконання державою в особі Управлінь соціального захисту населення м. Одеси та Одеської області обовязків щодо компенсації населенню пільг та субсидій за спожитий природний газ на суму 347 338 314,64 грн. станом на 01.04.2017 р., що підтверджується Довідкою №1651 від 10.04.2017 р. про стан заборгованості, яка утворилася в поточному році по пільгах та субсидіях, наданих населенню, які фінансуються з загального фонду Державного бюджету України станом на 01.04.2017 р.

Таким чином, судом встановлено, що прострочення оплати за надані послуги було допущено відповідачем із незалежних від нього обставин.

Крім того, як зазначає відповідач, за діяльність із виконання ним спеціальних обовязків, покладених на нього Постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015р. «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)» (зі змінами та доповненнями, далі - Постанова КМУ № 758) ТОВ «ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» вже понесло відповідальність у вигляді штрафних санкцій, що стягнуті рішенням господарського суду Одеської області по справі №916/2258/16 від 24.01.2017р. за неналежне виконання умов Договору № 15-779-Н від 30.06.2015 р., тобто за діяльність щодо постачання природного газу населенню м. Одеси та Одеської області за період з липня - по грудень 2015 р. Загальна сума до стягнення з відповідача за вищезазначеним рішенням складає 3 225 104,83 грн., що як зазначає відповідач, є непомірним тягарем та призводить до ще більших збитків підприємства.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, суд враховує те, що з пояснень представників сторін, судом встановлено, що господарські правовідносини між позивачем та відповідачем носять взаємовигідний, конструктивний характер, прострочка відповідача по оплаті наданих послуг виникла через незалежні від нього обставини, та оскільки, на думку суду, штраф це фінансові санкції, спрямовані на спонукання сторони, винної у порушенні зобов'язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення. Крім того, як встановлено судом та підтверджено сторонами, відповідач свої зобовязання зі сплати основного боргу виконав у повному обсязі. За таких обставин суд вважає за доцільне зменшити розмір пені, який слід стягнути з відповідача на користь позивача та встановити його в розмірі 376 471,19 грн. (10% від розрахованої судом суми пені).

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача та відповідача пропорційно задоволених позовних вимог. Крім того, судовий збір за розгляд позовної вимог про стягнення суми основного боргу, провадження в частині якого припинено, покладається на відповідача, оскільки погашення суми основної заборгованості відбулося після порушення провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ до відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ про стягнення 18 650 912,72 грн. задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ (65003, м.Одеса, вул. Одарія, буд. 1; ) на користь Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ) 272 479 /двісті сімдесят дві тисячі чотириста сімдесят дев'ять/ грн. 22 коп. 3% річних, 376 471 /триста сімдесят шість тисяч чотириста сімдесят одна/ грн. 19 коп. пені та 152 482 /сто пятдесят дві тисячі чотириста вісімдесят дві/ грн. 59 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 10 травня 2017 р.

Головуючий Зайцев Ю.О.

Суддя Желєзна С.П.

Суддя Рога Н.В.