ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2017 р.Справа № 922/931/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс Плюс" (м. Харків)
до Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України (м. Харків)
про визнання недійсним рішення
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність № б/н від 09.02.17;

відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 35 від 05.12.16; ОСОБА_1, довіреність № 30 від 14.11.16

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс Плюс", м. Харків, (позивач) 17.03.2017 р. звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Адміністративної колегії Харківського обласного Територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків, в якому просить суд визнати недійсним рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 107-р/к від 29.12.2016 року. Також до стягнення заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.03.2017 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/931/17 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 03.04.2017 о 10:40.

29.03.2017 через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшла заява про долучення документів (вх. № 10611) з додатковими документами, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

31.03.2017 через канцелярію суду, до матеріалів справи від відповідача надійшло клопотання про фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 81-1 ГПК України (вх. № 10773).

31.03.2017 через канцелярію суду, до матеріалів справи від відповідача надійшов супровідний лист (вх. № 10772) з додатковими документами, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Судове засідання, призначене на 03.04.2017 перенесено на 18.04.2017 об 11:00 у зв'язку із хворобою судді Сальнікової Г.І., на підставі рішення зборів суддів господарського суду Харківської області від 28.03.2016 № 6-1/2016.

18.04.2017 через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшло клопотання про долучення документів (вх. № 12928) з додатковими документами, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

За клопотання відповідача, Запис розгляду судового засідання 18.04.2017 здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: КП Діловодство спеціалізованого суду. Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер cicx- 10158.

Позивач в судове засідання 18.04.2017 з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання 18.04.2017 з'явився, проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у наданому раніше відзиві на позовну заяву.

18.04.2017 в судовому засіданні оголошено перерву до 24.04.2017 до 12:30год., відповідно до приписів ст. 77 ГПК України.

21.04.2017 через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшли додаткове правове обґрунтування та пояснення до позовної заяви (вх. № 13439), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

21.04.2017 через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшло клопотання про долучення документів (вх. № 13440), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

21.04.2017 через канцелярію суду, до матеріалів справи від відповідача надійшло клопотання про долучення документів (вх. № 13462), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

24.04.2017 через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшло клопотання про долучення документів (вх. № 13718), які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

За клопотання відповідача, Запис розгляду судового засідання 24.04.2017 здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: КП Діловодство спеціалізованого суду. Для архівного оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер cicx- 10158.

Позивач в судове засідання 24.04.2017 з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання 24.04.2017 з'явився, проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у наданому раніше відзиві на позовну заяву, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 24.04.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

29.12.2016 відповідачем було винесене рішення № 107-р/к у справі № 1/02-87-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", відповідно до якого визнано дії товариства з обмеженою відповідальністю "Жилсервіс Плюс" відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за підсумками діяльності в 2012-2014 роках та січня-лютому 2015 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в межах багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території за адресую: м. Харків, просп. Науки, 45-Б, з часткою 100%.

Так, вищевказаним рішенням визнано, що позивач, нарахувавши власникам (наймачам) квартир та нежитлових приміщень будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Науки, 45-Б, плати за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за тарифом, який не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Також, за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, наведене в пункті 2 резолютивної частини Рішення відповідно до стані 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» накладено на ТОВ «Жилсервіс Плюс» штраф у розмірі 68000грн.

Позивач, не погодившись із вищевказаним рішенням відповідача від 29.12.2016 року № 107-р/к у справі № 1/02-87-16 звернувся до господарського суду з даним позовом про визнання вказаного рішення недійсним та його скасування.

Так, в обґрунтування позовних вимог, позивачем наголошено про те, що приймаючи оскаржуване Рішення, Адміністративна колегія Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України допустила порушення вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме: неповно зясувала обставини, які мають значення для справи, не довела обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими, зробила висновки (що викладені у Рішенні), які не відповідають обставинам справи, порушила та неправильно застосувала норми матеріального права.

Позивачем наголошено про те, що основною обставиною в даному спорі є те, що відповідач в своєму Рішенні дійшов до абсолютно помилкового і неправомірного висновку про те, що позивач відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» займав монопольне (домінуюче) становище на певному ринку послуг в певний проміжок часу.

Позивачем зазначено про те, що у своїх запереченнях від 05.12.2016 за вих. № 05126 - 1 на подання відповідача про попередні висновки у справі, було детально викладено та аргументовано відсутність барєрів вступу на зазначений ринок послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, проте позивачем зазначено про те, що відповідач вказані обставини та позицію позивача під час приймання Рішення не спростував, зазначивши в Рішенні, що вони враховані територіальним відділенням (абзац 10-11 сторінки № 6 Рішення).

Також, позивачем зазначено про те, що в оскаржуваному Рішенні Адміністративна колегія не додержала вимоги приписів ОСОБА_2 при визнанні ТОВ «Жилсервіс Плюс» таким, що займає монопольне (домінуюче) становище.

Оскаржуване Рішення Адміністративної колегії було постановлене на підставі Подання першого відділу досліджень і розслідувань (далі - 1ВДР) Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України «Про попередні висновки у справі №1/02-87-16 (далі - Подання).

Так, позивачем зазначено про те, що у вказаному Поданні 1ВДР визначив, що начебто «барєрами» вступу на ринок інших субєктів господарювання є: 1) рішення про передачу житлового будинку з балансу на баланс, відображене в акті приймання - передачі від 01.02.2008; 2) укладення договорів між ТОВ «Жилсервіс Плюс» та споживачами; 3) незначні обсяги надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знижує їх бізнесову привабливість для нових субєктів господарювання, що бажають вступити на цей ринок.

Доведеність наявності таких «барєрів» могло бути підставою для визнання ТОВ «Жилсервіс Плюс» таким, що порушує законодавство про захист економічної конкуренції. Проте, в процесі розгляду справи №1/02-87-16, на думку позивача, Адміністративною колегією не доведено наявності вказаних барєрів, а в Рішенні, яке постановлено на підставі Подання 1ВДР, Адміністративна колегія взагалі не визначає барєри для вступу на ринок інших субєктів господарювання, тобто обставини, що перешкоджають новим суб'єктам господарювання почати конкурувати на рівних із ТОВ «Жилсервіс Плюс» умовах відсутні. Тобто, позивачем зазначено про те, що Адміністративною колегією не було доведено наявність барєрів для вступу на ринок інших суб'єктів господарювання, про які було зазначено в Поданні, що свідчить про недоведеність обставин, які мають значення для справи, що на думку позивача, є підставою для визнання недійсним та скасування оскаржуваного Рішення.

Також, позивачем наголошено про те, що в супереч вимогам ОСОБА_2, відповідач не визначив потенційних конкурентів, які можуть надавати аналогічні послуги, не дослідив належним чином наявність на відповідному товарному ринку інших субєктів господарювання, що можуть надавати аналогічні послуги, а також питання вартості аналогічних послуг у інших суб'єктів господарювання. Тобто, позивачем наголошено про те, що не зрозуміло на підставі яких даних, відповідач прийшов до висновку про наявність монопольного (домінуючого) становища позивача, адже окрім товарних, територіальних, часових меж та частки на ринку послуг, інших показників, що характеризують стан конкуренції не визначено.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем також наголошено про те, що житловий будинок по пр. Науки, 45-Б у м. Харкові є спільною власністю співвласників цього будинку (власників квартир та нежитлових приміщень) та не належить на праві власності або користування ТОВ «Жилсервіс Плюс» та керуючись нормами та стандартами бухгалтерського обліку житловий будинок по пр. Науки, 45-Б у м. Харкові був прийнятий на позабалансовий облік ТОВ «Жилсервіс Плюс», що є абсолютною умовністю та рудиментом радянської системи бухгалтерського обліку, та не створює жодних правових наслідків.

Таким чином, позивачем зазначено про те, що житловий будинок по пр. Науки, 45-Б у м. Харкові обліковується на позабалансовому рахунку ТОВ «Жилсервіс Плюс», адже, як вказано вище, зазначений житловий будинок є спільною власністю співвласників цього будинку та не належить на праві власності або користування ТОВ «Жилсервіс Плюс», відповідно, позивачем наголошено про те, що такий будинок не може обліковуватись на балансі ТОВ «Жилсервіс Плюс», адже на балансі підприємства можуть обліковуватись тільки ті обєкти, які належать такому підприємству на праві власності або праві користування.

Позивачем зазначено про те, що Адміністративна колегія не надала оцінку в оскаржуваному Рішенні раніше наданим ТОВ «Жилсервіс Плюс» доказам, а саме: довідці за вих. № 2016/09/12 - 01 від 12.09.2016, що свідчить про те, що житловий будинок по пр. Науки, 45-Б у м. Харкові обліковується саме на позабалансовому рахунку ТОВ «Жилсервіс Плюс», а не на балансі, адже у звязку з тим, що законодавство в 2008 році не передбачало можливості одностороннього списання житлового будинку з балансу (можна було тільки комусь «передати» фактично на позабалансовий облік), забудовник житлового будинку - ЗАТ «Будівельне управління-12» у звязку зі своєю ліквідацією був вимушений комусь передати будинок, а ТОВ «Жилсервіс Плюс» (що надавало на вільних та конкурентних засадах свої послуги власникам приміщень) було змушено поступити добросовісно та піти на зустріч, а саме - прийняти на позабалансовий облік вказаний житловий будинок.

Також, позивачем наголошено про те, що в оскаржуваному Рішенні відповідач зазначає, що в окремих власників (наймачів) квартир та нежитлових приміщень в будинку по пр. Науки, 45-Б у м. Харкові відсутня альтернатива в отриманні послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. Проте, позивачем наголошено про те, що вказане твердження повністю не відповідає дійсності та спростовується раніше наданими ТОВ «Жилсервіс Плюс» обґрунтованими запереченнями на Подання 1 ВДР.

Так, позивачем наголошено про те, що починаючи з березня 2015 року ТОВ «Жилсервіс Плюс» не надає послуг з утримання будинку та території власникам приміщень у житловому будинку по пр. Науки, 45-Б у м. Харкові; позивачем зазначено про те, що починаючи з березня 2015 року власники квартир та нежитлових приміщень будинку обрали іншу організацію, яка на договірних засадах надавала комплекс послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, а саме ТОВ «Монте-Плаза». Між співвласниками будинку по пр. Науки, 45-Б у м. Харкові та ТОВ «Монте-Плаза» на добровільній основі, були укладені договори про надання послуг, повязаних з утриманням будинку та прибудинкової території, а вже в 2016 році за результатами проведених 27.05.2016 зборів, співвласниками багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: м. Харків, проспект Науки, будинок № 45-Б було вирішено обрати ТОВ «Монте-Плаза» управителем вказаного будинку (з 01.07.2016) та затвердити умови (редакцію) договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. При цьому, позивачем наголошено про те, що будинок з позабалансового обліку ТОВ «Жилсервіс Плюс» нікому не передавався на момент проведення зборів співвласників багатоквартирного будинку.

До того ж, Позивачем зазначено про те, ТОВ «Жилсервіс Плюс» виключно на договірних умовах надавало співвласникам послуги, жодним чином не впливаючи на вибір співвласників, а отже не могло впливати на структуру ринку та співвідношення попиту та пропозиції на зазначеній території, а з урахуванням того, що виключно за волевиявленням співвласників будинку по пр. Науки, 45- Б у м. Харкові можуть укладатись правочини щодо утримання, обслуговування вказаного будинку, в тому числі щодо вибору обслуговуючих організацій, на думку позивача, не можна вважати встановленими територіальні межі ринку та визначену на підставі них частку на ринку, адже виключно співвласники вирішують можливість та доцільність отримання (придбання) тієї чи іншої послуги.

Також, в позовній заяві та під час розгляду справи позивачем наголошено про те, що відповідач вийшов за межі своїх повноважень і притягнув позивача до відповідальності за порушення, що взагалі не відносяться до порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Окрім того, позивачем зазначено про те, що відносини між співвласниками будинку №45-Б по пр. Науки у м. Харкові та ТОВ «Жилсервіс Плюс» будувались виключна на вільних договірних засадах , без будь - яких можливостей з боку ТОВ «Жилсервіс Плюс» обмежувати інтереси окремих власників квартир (нежитлових) приміщень у вказаному будинку, в тому числі і щодо встановлення оплати за послуги, які надавались співвласникам будинку. Всі договори між власниками квартир, нежитлових приміщень та позивача укладалися виключно на добровільній основі, а перелік послуг та витрат встановлюються виключно за волевиявленням власників квартир та нежитлових приміщень будинку, тому ТОВ «Жилсервіс Плюс» не могло узгоджувати розмір плати за відповідними договорами з ким-небудь, окрім власників квартир та нежитлових приміщень будинку, адже виключно співвласники будинку приймають рішення щодо питань його обслуговування.

Позивачем наголошено про те, що значна частина послуг, що надавалися ТОВ «Жилсервіс Плюс» не є предметом регулювання в сфері житло-комунальних послуг взагалі, а розмір оплати за абсолютно всі наведені в відповідних договорах послуги визначається виключно за договором, а не за рішенням органу місцевого самоврядування.

Отже, позивачем зазначено про те, що відповідачем не доведено наявність барєрів для вступу на ринок нових субєктів господарювання, наявність яких було підставою для визнання позивача таким, що займає монопольне (домінуюче) становище, виходячи зі змісту Подання 1ВДР; не встановлено інших показників монопольного (домінуючого) становища, що в свою чергу є порушенням ОСОБА_2 визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку; не спростовано доводів позивача про відсутність монопольного (домінуючого) становища та жодним чином не надано правову оцінку всім наданим в процесі розгляду справи документам та письмовим поясненням, які надавались позивачем, тобто не доведено обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; відповідачем, на думку позивача неправильно застосовано норми матеріального права, а саме ч. 1 ст. 13, п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», що стало наслідком прийняття неправильного рішення по справі № 1/02-87-16, а висновки, щодо наявності в діях ТОВ «Жилсервіс Плюс» ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладені в оскаржуваному Рішенні, як наголошено позивачем, не відповідають фактичним обставинам справи та наявним документам та суперечать, як Закону України «Про захист економічної конкуренції», так і загальним положенням Цивільного кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно і об'єктивно розглянувши всі обставини справи в сукупності відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд прийшов до висновку відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, з огляду на наступне.

Рішенням адміністративної колегії Відділення Антимонопольного комітету України від 29.12.2016 № 107-р/к у справі № 1/02-87-16 (надалі - Рішення № 107-р/к) визнано, що відповідач - ТОВ «Жилсервіс плюс» відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за підсумками діяльності в 2012-2014 роках та січні-лютому 2015 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в межах багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території за адресою: м. Харків, проси. Науки, 45-Б, з часткою 100 %.

Також, вищевказаним Рішенням встановлено, що ТОВ «Жилсервіс плюс», нарахувавши власникам (наймачам) квартир та нежитлових приміщень будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Науки, 45-Б, плату за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за тарифом, який не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

За вищезазначене порушення на ТОВ «Жилсервіс плюс» відповідно до статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» накладено штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Згідно з ст.7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України відповідно до покладених на нього завдань:

- контролює дотримання антимонопольного законодавства в процесі економічної концентрації, зокрема, при створенні, реорганізації, ліквідації суб'єктів господарювання, створенні об'єднань підприємств, вступі одного або кількох суб'єктів господарювання в об'єднання, при перетворенні органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю в об'єднання суб'єктів господарювання, придбанні чи набутті будь-яким іншим способом у власність, одержанні в управління (користування) часток (акцій, паїв), активів (майна) у вигляді цілісних майнових комплексів суб'єктів господарювання або їх структурних підрозділів, оренді цілісних майнових комплексів суб'єктів господарювання або їх структурних підрозділів, набутті будь-яким іншим способом контролю господарської діяльності;

- контролює дотримання антимонопольного законодавства при здійсненні господарської діяльності суб'єктами господарювання та при реалізації повноважень органами влади, органами місцевого самоврядування, органами адміністративно-господарського управління та контролю щодо суб'єктів господарювання;

- розглядає справи про порушення антимонопольного законодавства та приймає рішення за результатами розгляду в межах своїх повноважень;

- звертається до суду чи арбітражного суду з позовами (заявами) у зв'язку з порушенням антимонопольного законодавства, надсилає правоохоронним органам матеріали про порушення законодавства, що містять ознаки злочину;

- дає рекомендації та вносить пропозиції органам державної влади, установам, органам місцевого самоврядування, суб'єктам господарювання та їх об'єднанням щодо проведення заходів, спрямованих на обмеження монополізму, розвиток підприємництва і конкуренції, запобігання порушенням антимонопольного законодавства;

- дає рекомендації органам влади, органам місцевого самоврядування, органам адміністративно-господарського управління та контролю, суб'єктам господарювання щодо припинення дій (бездіяльності), що містять ознаки порушень антимонопольного законодавства, усунення причин цих порушень і умов, що їм сприяють, а після припинення порушення - про вжиття заходів по усуненню наслідків цих порушень у визначені Комітетом строки;

- бере участь у розробці та вносить у встановленому порядку проекти актів законодавства, що регулюють питання розвитку конкуренції, конкурентної політики та демонополізації економіки;

- бере участь в укладанні міждержавних угод, розробці і реалізації міжнародних проектів та програм, а також здійснює співробітництво з державними органами і неурядовими організаціями іноземних держав та міжнародними організаціями з питань, що належать до компетенції Антимонопольного комітету України;

- узагальнює практику застосування антимонопольного законодавства, розробляє пропозиції щодо його удосконалення;

- затверджує кошторис доходів і видатків Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень;

- розробляє і організовує виконання заходів, спрямованих на запобігання порушенням антимонопольного законодавства;

- систематично інформує населення України про свою діяльність;

- здійснює інші дії щодо контролю за дотриманням антимонопольного законодавства в межах його повноважень.

Відповідно до ст.60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Згідно з ч.1 ст.48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про:

- визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- зобов'язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю;

- визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

- примусовий поділ суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

- накладення штрафу;

- блокування цінних паперів;

- усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом'якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб'єктів господарювання на конкуренцію;

- скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно із статтею 19 цього Закону;

- оприлюднення відповідачем за власні кошти офіційної інформації Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення стосовно рішення, прийнятого у справі про порушення, в тому числі опублікування рішень у повному обсязі (за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), у строк і спосіб, визначені цим рішенням або законодавством;

- закриття провадження у справі.

Так, пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затверджене розпорядженням АМК № 32-р. від 23.02.2001р..

Крім того, як зазначено у ст.17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", до повноважень голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, належить зокрема, право вимагати надання інформації, необхідної для виконання завдань передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Зокрема, статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема:

- здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

- здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Відповідно до пункту 15.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» обовязок з доведення в суді факту зайняття субєктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається, зокрема, на територіальне відділення, яке є стороною у справі.

Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» субєкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

У даному разі, обєктами аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є:

- послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій Будинку (надалі - Послуги);

- ТОВ «Жилсервіс плюс», яке надає Послуги.

Споживачами Послуг є власники (наймачі) квартир та нежитлових приміщень, в будинку за адресою: м. Харків, просп. Науки, 45-Б, який знаходиться на балансі (обслуговуванні) ТОВ "Жилсервіс плюс".

Пунктом 1 Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 № 1521 (надалі - Порядок) передбачено, що цей порядок регулює процедуру передачі житлового комплексу на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, а також житлового комплексу або його частини на баланс іншої юридичної особи, статут якої передбачає можливість провадження такої діяльності, з балансу колишнього балансоутримувача.

Відповідно до пункту 3 Порядку для приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс утворюється відповідна комісія у складі представників попереднього балансоутримувача, юридичної особи, на баланс якої передається майно, та об'єднання. Комісію очолює представник приймаючої сторони.

Згідно з пунктом 7 Порядку датою передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс є дата підписання акта приймання-передачі.

Так, за наявною у територіального відділення інформацією, відповідно до акту приймання- передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 01.02.2008 комісія у складі представників ТОВ «Жилсервіс плюс», а саме: директор ОСОБА_4, ЗАТ «БУ-12» - директор ОСОБА_5, ТОВ «Констракшн груп інтернешнл» - головний інженер ОСОБА_6 01.02.2008 провела обстеження активів житлового комплексу за адресою м. Харків, пр. Леніна, 45- Б, що передається з балансу ЗАТ «БУ-12» на баланс ТОВ «Жилсервіс плюс» (надалі - Акт приймання - передачі).

Отже, зазначений акт свідчить про передачу 01.02.2008 житлового будинку за адресою: м. Харків, пр. Леніна, буд. 45-Б на баланс ТОВ «Жилсервіс плюс», а, отже, ТОВ «Жилсервіс плюс» є балансоутримувачем зазначеного житлового будинку.

Згідно з Методикою товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), у межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено:

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- утримання будинків і прибудинкових територій - це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством;

- виконавець - це субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, а споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є предметом господарського обігу та відповідно до статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є товаром.

Тобто, товарними межами ринку є Послуги.

У відповідності до ОСОБА_2 територіальні межі ринку визначаються шляхом установлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбання товарів є неможливим або недоцільним.

Абзацом четвертим статті 24 Житлового кодексу Української РСР визначено, що жилий будинок може обслуговуватись тільки однією житлово-експлуатаційною організацією.

Відтак, у окремих власників (наймачів) квартир та нежитлових приміщень в будинку, який знаходяться в управлінні позивача - ТОВ «Жилсервіс плюс» та розташований за адресою м. Харків, просп. Науки, 45-Б, відсутня альтернатива в отриманні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Отже, територіальними межами ринку є територія будинку та прибудинкової території за адресою: м. Харків, просп. Науки, 45-Б, який знаходиться на утриманні та обслуговуванні ТОВ «Жилсервіс плюс» (надалі - Територіальні межі).

Відповідно до ОСОБА_2 часові межі ринку визначаються як проміжок часу, протягом якого відповідна сукупність товарно-грошових відносин між продавцями (постачальниками, виробниками) і споживачами утворює ринок із сталою структурою.

Як вбачається з ОСОБА_3 від 25.05.2016 за вих. № 25056-1, за інформацією ТОВ «Жилсервіс плюс», послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходиться за адресою: м. Харків, просп. Науки, 45-Б ним надавались протягом 2012-2014 року та січня-лютого 2015 року.

Інші субєкти господарювання на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходиться за адресою м. Харків, просп. Науки, 45-Б, протягом вказаного періоду не діяли. Тобто, конкурентів у ТОВ «Жилсервіс плюс» на цьому ринку з зазначений період не було.

Окрім того, позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Жилсервіс плюс» з січня 2012 року до лютого 2015 року (включно) є єдиною житлово-експлуатаційною організацією, яка надавала послуги з утримання будинків і споруд прибудинкових територій в межах Будинку.

Отже, часовими межами ринку визначено 2012-2014 роки та січень - лютий 2015 року - проміжки часу, протягом яких залишались незмінними структура ринку, співвідношення попиту та пропозиції на ньому.

Враховуючи наведене, відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» ТОВ «Жилсервіс плюс» за підсумками діяльності в 2012-2014 роках та січні-лютому 2015 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримана будинків і споруд та прибудинкової території в межах багатоквартирного житлового будинку з прибудинкової території за адресою: м. Харків, просп. Науки, 45-Б, з часткою 100 %.

Також, згідно з пунктом 2.2. Методики етапи визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання, їх кількість та послідовність проведення, передбачені пунктом 2.1 ОСОБА_2, можуть змінюватися залежно від фактичних обставин, зокрема особливостей товару, структури ринку, обсягів наявної інформації щодо ринку тощо.

Таким чином, Відділення необмежене в виборі етапів визначення монопольного (домінуючого) становища, з урахуванням особливостей ринку, його структури, тощо.

Щодо доводів позивача з приводу встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що, на думку останнього є предметом цивільно-правових відносин між сторонами договору, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, встановлення тарифів на житлово- комунальні послуги.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються, зокрема, органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Положеннями частини першої статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи визначає Кабінет Міністрів України.

Механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначено Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 (надалі - Порядок формування тарифів).

Порядок формування тарифів поширюється на субєктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках) та інших.

Так, згідно з пунктом 2 Порядку формування тарифів:

- тарифи (нормативні витрати, пов'язані з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) розраховуються окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно- гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій;

- послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.

Пунктом 3 Порядку формування тарифів передбачено, що під час встановлення тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири.

Згідно з частиною другою статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Таким чином, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території підлягають встановленню органами місцевого самоврядування на економічно обґрунтованому рівні для всіх субєктів господарювання незалежно від їх форми власності.

Щодо доводів позивача з приводу того, що відповідач вийшов за межі своїх повноважень і притягнув позивача до відповідальності за порушення, що взагалі не відносяться до порушень законодавства про захист економічної конкуренції, суд зазначає про наступне.

Пунктом 11 частини першої статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що проведення дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також становища, в тому числі монопольного (домінуючого), суб'єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних рішень віднесено до повноважень Комітету. За приписами частини четвертої цієї ж статті здійснення відповідних повноважень іншими органами державної влади не допускається.

У цьому проявляється особливий статус Антимонопольного комітету України як державного органу, діяльність якого покликана забезпечити державний захист конкуренції у підприємницькій діяльності.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб'єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов'язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Згідно з абзацом першим статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції' економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб'єктами господарювання з метоп здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями/покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів ні ринку;

Частиною четвертою статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, зловживання монопольним (домінуючим) становищем згідно з пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Частиною першою статті 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 частини пятої статті 14 України «Про Антимонопольний комітет України» адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами.

Отже, Відділення має повноваження розглядати справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та встановлювати наявність з боку позивача порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Аналогічна правова позиція має своє відображення у Постанові Вищого господарського суду України від 26.08.2015 у справі № 910/23609/14.

Отже, враховуючи всі викладені обставини в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, розумності, з огляду на загальні засади юридичної відповідальності, які забезпечують справедливість застосованого покарання та його пропорційність фактичному характеру вчиненого порушення, суд приходить до висновку, що рішення Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 107-р/к від 29.12.2016 прийнято у межах, визначеним законом повноважень та за результатами повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи № 1/02-87-16.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги підстави заявленого позову, норми 59 Закону України Про захист економічної конкуренції, яка визначає підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, суд, дослідивши зміст рішення АМК та перевіривши обставини вчинення товариством згаданих дій, дійшов висновку, що рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 107-р/к від 29.12.2016 у справі № 1/02-87-16 повністю відповідає обставинам справи, що не є підставою, у відповідності до ч.1 ст.59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для визнання його недійсним.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Жилсервіс Плюс", у звязку з відсутністю юридичної та фактичної обґрунтованості позовних вимог, як і відсутністю наявності фактів для скасування оскаржуваного рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 ГПК України, відповідно до якої судові витрати по сплаті судового збору покладаються в даному разі на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 28.04.2017 р.

Суддя ОСОБА_7