КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2017 р. Справа№ 910/22601/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Габрієль Я.В. - представник за довіреністю від 28.03.2017 року;

від відповідача: Ньорба О.М. - представник за довіреністю від 31.03.2017 року;

від третіх осіб: 1) Шматко В.О. - представник за довіреністю від 02.08.2016 року;

2) Цуканова С.Г. - представник за довіреністю від 30.03.2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чинбар»

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2017 року

у справі № 910/22601/16 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Чинбар»

до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

треті особи 1) Національний банк України

2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання зобов'язання припиненим

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Чинбар» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про визнання зобов'язання припиненим та частково припиненим, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог:

- зобов'язання ПАТ «Чинбар» перед ПАТ «Брокбізнесбанк» зі сплати процентів за користування кредитом у період з 27.01.2014 року по 26.02.2014 року на суму 3 270 000,00 грн. за кредитним договором №23-09-980-KL від 24.09.2009 року;

- зобов'язання ПАТ «Чинбар» перед ПАТ «Брокбізнесбанк» зі сплати процентів за користування кредитом у період з 27.02.2014 року по 26.03.2014 року на суму 798 616,13 грн. за кредитним договором №23-09-980-KL від 24.09.2009 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2017 року у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин ч. 3 ст. 46 та ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», прийшов до хибного висновку про відсутність законодавчих підстав для зарахування зустрічних однорідних вимог у процедурі ліквідації неплатоспроможного банку.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Публічного апеляційного товариства «Чинбар» по справі № 910/22601/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 року справу № 910/22601/16 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М. А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 25.04.2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні 25.04.2017 року підтримав свою апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.04.2017 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники третіх осіб у судовому засіданні 25.04.2017 року заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено колегією суддів та не заперечується сторонами, 24.09.2009 року між Закритим акціонерним товариством "Чинбар" (позичальник) та Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" (банк) було укладено кредитний договір № 23-09-980-KL (далі - кредитний договір), відповідно до якого банк надав позичальнику відкличну поновлювальну кредитну лінію з лімітом заборгованості у розмірі 1 500 000,00 грн. на строк до 23.09.2012 зі сплатою 25 % річних за користування кредитом.

12.02.2010 року банк і позичальник уклали додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до якої кредит надається у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 211 800 000, 00 грн.

В подальшому позивач та відповідач уклали ряд додаткових угод до кредитного договору., відповідно до яких термін користування кредитом було змінено до 30.03.2015 року.

Відповідно до п. 3.1.4 кредитного договору, банк може скористатися своїм правом договірного списання з усіх рахунків позичальника в національній та іноземній волюті, відкритих в банку, заборгованості по нарахованих процентах комісіях, основній сумі кредиту при настанні термінів виконання позичальником зобов'язань в розмірах, визначених цим договором, а також неустойки, передбачених даним договором.

В забезпечення кредитних зобов'язань позичальник на підставі іпотечного договору від 24.09.2009 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єлісєєвою O.A. та зареєстровано в реєстрі за №1648, передав банку в іпотеку нежилі приміщення та нежилі будівлі, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, буд. 21.

12.02.2010 року між банком та позичальник (вкладник) було укладено договір банківського вкладу №02-02-2010 на суму 199 890 000,00 грн. За цим договором для обліку сум вкладу банк відкрив вкладнику рахунок №1000.

Також, 12.02.2010 року банк (заставодержатель) та позичальник (вкладник/заставодавець) уклали договір застави №23-09-980-KZ (далі - договір застави), за яким заставодавець надає заставодержателю в заставу майнове право вимоги на отримання грошових коштів в сумі 199 890 000,00 грн., які знаходяться на рахунку № 1000 в ПАТ "Брокбізнесбанк" на підставі договору №02-02-2010 від 12.02.2010 року, що укладений між банком та вкладником (далі - депозитний договір). Боржником по відношенню до заставодавця є ПАТ "Брокбізнесбанк" (далі - боржник), від якого заставодавець має право вимагати грошові кошти на умовах, передбачених депозитним договором.

За п. 3.2 договору застави звернення стягнення на заставлене право здійснюється шляхом відступлення заставодержателю заставленого права. Сторони погоджуються, що укладення додаткових документів для підтвердження звернення стягнення на заставлене право та його реалізація, крім цього договору, не потрібно.

На виконання умов кредитного договору, 15.02.2010 року ПАТ "Брокбізнесбанк" перерахувало на користь ПАТ "Чинбар" кредитні кошти у розмірі 210 000 000,00 грн., з яких 199 890 000,00 грн. у цей же день були перераховані на депозитний рахунок №1000 в ПАТ "Брокбізнесбанк".

28.02.2014 року постановою Правління Національного банку України за № 107р. віднесено ПАТ "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.02.2014 р. за № 9 розпочато процедуру виведення ПАТ "Брокбізнесбанк" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2014 р. по 02.06.2014 р.; тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 03.03.2014 р. по 02.06.2014 р.; призначено уповноваженого особою Фонду за тимчасову адміністрацію в ПАТ "Брокбізнесбанк".

03.06.2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №42 про продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Брокбізнесбанк".

Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014р. № 339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 11.06.2014 року № 45 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" з 11.06.2014 року по 10.06.2015 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №45 про початок ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію.

Відповідач рішенням №226/14 від 16.10.2014р. акцептував вимоги позивача на суму 215 868 616, 13 грн. і включив їх до переліку (реєстру) вимог кредиторів ПАТ "Брокбізнесбанк" (лист 28.10.2014р. № 7/1370-кр).

17.11.2014 року ПАТ "Брокбізнесбанк" звернувся до ПАТ "Чинбар" з вимогою № 1643/046-кв про дострокове повернення кредиту на суму 211 800 000, 00 грн.

В свою чергу, ПАТ "Чинбар" звернувся до ПАТ "Брокбізнесбанк" із заявою № 12/294 від 29.10.2015р. (отримана відповідачем 30.10.2015р.) про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме:

- вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" до ПАТ "Чинбар" з повернення кредиту у сумі 211 800 000,00 грн. за кредитним договором № 23-09-980-КL від 24.09.2009;

- акцептованих вимог ПАТ "Чинбар" до ПАТ "Брокбізнесбанк" у сумі 211 800 000,00 грн.

Листом № 7559 від 10.11.2015 ПАТ "Брокбізнесбанк" повідомило, що не приймає зарахування зустрічних вимог за заявою ПАТ "Чинбар".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.04.2016 року по справі № 910/1100/16, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду м. Києва від 27.09.2016 р., визнано припиненим з 30.10.2015 р. зобов'язання ПАТ "Чинбар" перед ПАТ "Брокбізнесбанк" з повернення кредиту в розмірі 211 800 000, 00 грн. за кредитним договором № 23-09-980-KL від 24.09.2009 р.

Відповідно до ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду по справі № 910/1100/16 встановлено, що вимоги позивача до відповідача, які акцептовані останнім, складаються з заборгованості у розмірі 210 711 442, 19 грн. за договором банківського вкладу № 02-02-2010 від 12.02.2010 р. (199 890 000, 00 грн. розмір вкладу і 10 821 442, 19 грн. розмір процентів) та 5 157 173, 94 грн. заборгованості за договором про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 310 від 02.04.2007р.

Також судом встановлено, що вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" до ПАТ "Чинбар" з повернення кредиту у сумі 211 800 000,00 грн. за кредитним договором №23-09-980-КL від 24.09.2009р., та вимоги ПАТ "Чинбар" до ПАТ "Брокбізнесбанк" у сумі 211 800 000,00 грн., які складаються з вимог у розмірі 210 711 442,19 грн. за договором банківського вкладу № 02-02-2010 від 12.02.2010р. та вимог у розмірі 1 088 557,81 грн. за договором про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 310 від 02.04.2007р., є зустрічними, однорідними (грошові вимоги), та строк виконання їх настав.

Вподальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог №12/245 від 28.10.2016р. в якій ПАТ "Чинбар" повідомило ПАТ "Брокбізнесбанк" про припинення грошових зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме:

- вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" до ПАТ "Чинбар" зі сплати процентів за користування кредитом у період з 27.01.2014р. по 26.02.2014р. на суму 3 270 000,00 грн. за кредитним договором № 23-09-980-КL від 24.09.2009р.;

- частково вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" до ПАТ "Чинбар" зі сплати процентів за користування кредитом у період з 27.02.2014р. по 26.03.2014р. на суму 798 616,13 грн. за кредитним договором № 23-09-980-КL від 24.09.2009р.;

- акцептованих вимог ПАТ "Чинбар" до ПАТ "Брокбізнесбанк" у сумі 4 068 616,13 грн.

Листом №8634 від 28.11.2016р. ПАТ "Брокбізнесбанк" повідомило, що не приймає зарахування зустрічних вимог за заявою ПАТ "Чинбар".

передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог здійснюється за заявою однієї із сторін (ч. 2 ст. 601 ЦК України).

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, для вчинення якого достатньо волевиявлення однієї із сторін за умови відсутності підстав, передбачених ст. 602 ЦК України, яка встановлює недопустимість зарахування зустрічних однорідних вимог. Формою даного правочину є відповідна письмова заява.

Господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони (ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 1071 Цивільного кодексу України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно з п. 1.38 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Як встановлено колегією суддів, 28.02.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджено рішення №9 щодо запровадження, строком на три місяці (з 03.03.2014р. по 02.06.2014р.), тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 вказаного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Тому, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

10.06.2014 року Правлінням Національного банку України прийнято Постанову № 339 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" (відповідача) та початок 11.06.2014р. ліквідації, шляхом прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення № 45.

Статтею 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Частиною 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (ч.ч. 2 та 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів").

Положеннями ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, серед іншого, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (ч.ч. 1 та 2 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній у ч. 1 ст. 52 цього Закону.

Таким чином, законом встановлено спеціальний порядок здійснення ліквідації банку та проведення розрахунків з його кредиторами, а відтак, враховуючи прийняте рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про початок процедури ліквідації банку, позивача у справі, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно у порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з ч. 6 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації, відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (ч. 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

З огляду на викладене, задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку, з встановленою даним Законом, черговістю погашення вимог кредиторів.

Як встановлено в рішенні господарського суду м. Києва від 18.04.2016 р. по справі №910/1100/16, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду м. Києва від 27.09.2016р., встановлено, що вимоги позивача до відповідача, які акцептовані останнім, складаються з заборгованості у розмірі 210 711 442, 19 грн. за договором банківського вкладу №02-02-2010 від 12.02.2010 р. (199 890 000, 00 грн. розмір вкладу і 10 821 442, 19 грн. розмір процентів) та 5 157 173, 94 грн. заборгованості за договором про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 310 від 02.04.2007р.

Також колегією суддів встановлено, що вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" до ПАТ "Чинбар" з повернення кредиту у сумі 211 800 000, 00 грн. за кредитним договором № 23-09-980-КL від 24.09.2009 р., та вимоги ПАТ "Чинбар" до ПАТ "Брокбізнесбанк" у сумі 211 800 000, 00 грн., які складаються з вимог у розмірі 210 711 442, 19 грн. за договором банківського вкладу № 02-02-2010 від 12.02.2010 р. та вимог у розмірі 1 088 557, 81 грн. за договором про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 310 від 02.04.2007 р., є зустрічними, однорідними (грошові вимоги), та строк виконання їх настав.

Відповідно до заяви позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог № 12/245 від 28.10.2016 р. ПАТ "Чинбар" повідомило ПАТ "Брокбізнесбанк" про припинення грошових зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме:

- вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" до ПАТ "Чинбар" зі сплати процентів за користування кредитом у період з 27.01.2014 р. по 26.02.2014 р. на суму 3 270 000, 00 грн. за кредитним договором № 23-09-980-КL від 24.09.2009 р.;

- частково вимоги ПАТ "Брокбізнесбанк" до ПАТ "Чинбар" зі сплати процентів за користування кредитом у період з 27.02.2014р. по 26.03.2014р. на суму 798 616,13 грн. за кредитним договором № 23-09-980-КL від 24.09.2009р.;

- акцептованих вимог ПАТ "Чинбар" до ПАТ "Брокбізнесбанк" у сумі 4 068 616,13 грн.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції, позивач зазначає, що до даних правовідносин застосовуються положення п. 8 ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у відповідності до якої обмеження, щодо заборони зарахування зустрічних однорідних вимог не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами.

Однак, колегія суддів не погоджується із даними твердженнями позивача враховуючи наступне.

Виходячи зі змісту пункту 8 частини другої статті 46 Закону, забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Як зазначалося вище, згідно з Постановою Правління Національного банку України від 28 лютого 2014 року № 107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 28 лютого 2014 року № 9 «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації», згідно з яким розпочато процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 03.03.2014 по 02.06.2014.

З 11 червня 2014 року розпочата ліквідація AT «Брокбізнесбанк» на підставі постанови Правління Національного банку України від 10.06.2014 № 339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування 11.06.2014 року прийнято рішення № 45 щодо початку ліквідації AT «Брокбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію банку на період з 11.06.2014 по 10.06.2015.

Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування від 21 травня 2015 року № 103, від 02.06.2016 року № 896 продовжено строк здійснення процедури ліквідації AТ «Брокбізнесбанк» та продовжено строк повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію AT «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. до 10.06.2018 року включно.

У заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.10.2016 № 12/245, яка є підставою позову у даній справі, позивач повідомив про зарахування вимог зі сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором № 23-09-980-KL від 24.09.2009 в розмірі 4 068 616,13 грн та акцептованих вимог AT «Чинбар» перед AT «Брокбізнесбанк».

До акцептованих вимог включені кошти на рахунку за договором про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 310 від 02.04.2007 в розмірі 4 068 616,13 грн.

Однак, з виписки по рахунку № 00 за договором про відкриття банківського рахунку та здійснення розрахунково-касового обслуговування № 310 від 02.04.2007, укладеним AT «Брокбізнесбанк» з ПАТ «Чинбар» вбачається, що кошти на рахунок ПАТ «Чинбар» № 00 в сумі 3 250 199,68 грн надійшли періодичними платежами після 03.03.2014, тобто не перебували на поточному рахунку боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку 03.03.2014.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку зарахування зустрічних однорідних вимог є неможливим.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимога Публічного акціонерного товариства "Чинбар" до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про визнання зобов'язання припиненим та частково припиненим, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог:

- зобов'язання ПАТ "Чинбар" перед ПАТ "Брокбізнесбанк" зі сплати процентів за користування кредитом у період з 27.01.2014 р. по 26.02.2014 р. на суму 3 270 000, 00 грн. за кредитним договором № 23-09-980-KL від 24.09.2009 р.;

- зобов'язання ПАТ "Чинбар" перед ПАТ "Брокбізнесбанк" зі сплати процентів за користування кредитом у період з 27.02.2014 р. по 26.03.2014 р. на суму 798 616, 13 грн. за кредитним договором № 23-09-980-KL від 24.09.2009 р., є такою, що задоволенню не підлягає.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2017 року у справі № 910/22601/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чинбар» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2017 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2017 року у справі № 910/22601/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/22601/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко