ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року Справа № 40/5005/7101/2011
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Козир Т.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто"
на ухвалу відДніпропетровського апеляційного господарського суду 23.02.2017
у справі Господарського суду№ 40/5005/7101/2011 Дніпропетровської області
за заявою про за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Авіто" перегляд постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 за нововиявленими обставинами Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто Трейдінг Груп" 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто"
прозвернення стягнення на предмет іпотеки
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто"
доПублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіто Дніпро"
провизнання недійсним договору іпотеки
у судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача за первісним позовом Гладіліна О.В.;
- відповідачів за первісним позовом - третьої особи 1. повідомлений, але не з'явився; 2. повідомлений, але не з'явився; повідомлений, але не з'явився;
В С Т А Н О В И В:

15.08.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіто" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із заявою про перегляд постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі № 40/5005/7101/2011 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 у справі № 40/5005/7101/2011 (колегія суддів у складі: Сизько І.А. -головуючий суддя, судді Іванов О.Г., Подобєд І.М.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі № 40/5005/7101/2011 залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі №40/5005/7101/2011 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіто" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 у справі № 40/5005/7101/2011, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі № 40/5005/7101/2011, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіто" два тотожних за змістом клопотання про припинення провадження у даній справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку із відсутністю предмета спору відхиляються колегією суддів суду касаційної інстанції, оскільки переглядаючи у касаційному порядку ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 у справі № 40/5005/7101/2011, касаційна інстанція перевіряє застосування судом апеляційної інстанції норм розділу XIII (перегляд рішення, ухвали, постанови господарського суду за нововиявленими обставинами) ГПК України.

Крім того, 15.05.2017 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із участю представника ТОВ "Авіто" в іншому судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання ТОВ "Авіто" про відкладення розгляду справи, оскільки ст. ст. 69, 1118 ГПК України обмежено строк розгляду касаційної скарги; в силу наданих ст. 1117 ГПК України повноважень, суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, збирати нові, тощо, а перевіряє судові рішення виключно на дотримання судами при їх прийнятті норм матеріального та процесуального права; ухвалою Вищого господарського суду України від 05.05.2017 у справі № 40/5005/7101/2011 сторони повідомлялись, що нез'явлення їх повноважних представників у судове засідання касаційної інстанції не тягне перенесення справи на інші строки, не перешкоджає розгляду справи без їх участі. До того ж, ТОВ "Авіто" не позбавлене права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою ст. 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами (п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається із матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто Трейдінг Груп" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто" про звернення стягнення на нерухоме майно - будівлі та споруди (згідно з переліком), яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 60, належать на праві власності майновому поручителю ТОВ "Авіто" та є предметом іпотеки за договором іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 216/08/1-10 від 30.08.2010, шляхом продажу на прилюдних торгах у порядку, визначеному Законом України "Про іпотеку" та Законом України "Про виконавче провадження"; встановити початкову ціну для подальшої реалізації предмету іпотеки - вказаних будівель, у розмірі 6528273 грн., визначену на підставі Висновку про вартість майна, наданого суб'єктом оціночної діяльності станом на 15.10.2014 у звіті з визначення ринкової вартості будівель ТОВ "Авіто", які розташовані за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 60 (у редакції, викладеній у клопотанні позивача від 22.01.2015).

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням ТОВ "Авіто Дніпро" зобов'язань щодо повного і своєчасного повернення кредиту за кредитним договором, виконання зобов'язань за яким забезпечено договором іпотеки.

ТОВ "Авіто" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із зустрічним позовом до ПАТ "АК "Промінвестбанк" про визнання недійсним із моменту укладення договору іпотеки.

Свої вимоги ТОВ "Авіто" мотивувало тим, що рішення загальних зборів учасників цього товариства, оформлене протоколом від 20.07.2010 № 38, про передачу в іпотеку нерухомого майна має попередній характер, не містить усіх необхідних істотних умов для іпотечного договору, а підписання іпотечного договору директором ТОВ "Авіто" вчинено з перевищенням повноважень і суперечить умовам, визначеним у наведеному протоколі, оскільки кредитний договір ще не було укладено.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог про звернення стягнення на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що у разі ліквідації боржника - сторони основного (кредитного) зобов'язання право застави (іпотеки), що забезпечувало його виконання, також є припиненим.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору іпотеки, суд першої інстанції виходив із його безпідставності та необґрунтованості.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог та розподілу судових витрат, прийнято в цій частині нове рішення, яким припинено провадження у справі відносно відповідача-1 ТОВ "Авіто Трейдінг Груп", первісний позов задоволено повністю; у частині відмови в задоволенні зустрічного позову рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Задовольняючи первісні позовні вимоги ПАТ "АК "Промінвестбанк" про звернення стягнення на нерухоме майно за договором іпотеки, суд апеляційної інстанції виходив із того, що саме по собі прийняття господарським судом постанови про визнання боржника за основним договором (кредитним договором) банкрутом і його припинення не припиняє договору іпотеки, укладеного з майновим поручителем. Право банку на повернення кредиту і отримання процентів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки залишається дійсним і підлягає судовому захисту.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.10.2015 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі № 40/5005/7101/2011 скасовано в частині задоволення первісного позову та у частині розподілу судових витрат. У зазначеній частині залишено в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2015 у справі № 40/5005/7101/2011. В іншій частині постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі № 40/5005/7101/2011 залишено без змін.

Вищий господарський суд України, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення первісного позову та у частині розподілу судових витрат, погодився із висновком суду першої інстанції про те, що припинення боржника за кредитним договором ТОВ "Авіто Дніпро" у зв'язку із визнанням його банкрутом є підставою для припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за забезпеченим нею зобов'язанням (кредитним договором) припиняється.

Постановою Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі № 40/5005/7101/2011 постанову Вищого господарського суду України від 05.10.2015 у справі № 40/5005/7101/2011 скасовано. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі № 40/5005/7101/2011 залишено в силі.

Верховний Суд України, скасовуючи постанову суду касаційної інстанції, погодився із висновком апеляційного господарського суду про те, що саме по собі постановлення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи - боржника за основним зобов'язанням і його виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не призводить до припинення зобов'язання іпотекодавця з виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання, адже до цього іпотекодержателем було реалізовано його право на звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки боржник належним чином не виконував узяті на себе зобов'язання з погашення боргу.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

При цьому, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (res judicata), який, inter alia (серед іншого), вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (див. рішення Суду у справах Желтяков проти України, no. 4994/04, від 09.06.2011, Тарнопольська та інші проти Росії, no. 11093/07, 14558/07, 19660/07, 30166/07, 46736/07, 52681/07, 52985/07, 10633/08, 10652/08, 12694/08, 15437/08, 16691/08, 19447/08, 19457/08, 20857/08, 20872/08, 22546/08, 25820/08, 25839/08, 25845/08, від 09.07.2009).

Згідно із ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

В обґрунтування заяви про перегляд постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 за нововиявленими обставинами Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіто" посилається на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі № 904/1724/15 за позовом ТОВ "Авіто" до ПАТ "Промінвестбанк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в місті Дніпропетровськ", встановлено, що іпотека та договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 216/08/1-10 від 30.08.2010 є припиненими з 21.01.2015. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Авіто" посилається як на нововиявлену обставину на те, що іпотека та договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 216/08/1-10 від 30.08.2010 є припиненими в силу закону, оскільки 21.01.2015 боржника за кредитним договором ліквідовано із внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи, в свою чергу у разі ліквідації боржника - сторони основного (кредитного) зобов'язання право застави (іпотеки), що забезпечувало його виконання, також є припиненим.

Відповідно до ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК України.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК України.

Законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Такі правові позиції викладено в постанові пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами".

Судом апеляційної інстанції встановлено, з чим погоджується суд касаційної інстанції, що доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто" викладені у заяві про перегляд постанови суду апеляційної інстанції щодо припинення іпотеки та договору іпотеки у зв'язку із ліквідацією боржника за кредитним договором із внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи були предметом оцінки у процесі розгляду даної справи як судом апеляційної інстанції так і Верховним Судом України, та зводяться до переоцінки висновків зазначених судів, відтак не можуть вважатися нововиявленою обставина.

Водночас, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 у справі № 904/1724/15 за своїм змістом є новим доказом, який не може бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу XIII ГПК України, оскільки його було винесено після прийняття постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 (такої правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 19.05.2009 у справі № 2/311 та в постанові від 16.09.2014 у справі № 29/441-09).

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов цілком обґрунтовано висновку про відсутність нововиявлених обставин у розумінні статті 112 ГПК України, та правомірно залишив без задоволення заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 у справі № 40/5005/7101/2011.

Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції, оскільки, є ідентичними доводам, викладеним у заяві про перегляд постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 за нововиявленими обставинами, їм дана належна оцінка, тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують зроблених судом висновків. При цьому в частині встановлення фактичних обставин справи та переоцінки наявних доказів касаційна скарга не відповідає вимогам статті 1117 ГПК України стосовно меж перегляду справи в касаційній інстанції.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого або постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14).

З огляду на викладене, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що підстав для зміни або скасування прийнятої у справі ухвали суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111, 112 - 114 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіто" залишити без задоволення, ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 у справі № 40/5005/7101/2011 залишити без змін.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО

Судді Т.Л. БАРИЦЬКА

Т.П. КОЗИР