ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 травня 2017 р. Справа № 918/224/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СВІТПАПІР"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Терлич"

про стягнення заборгованості в сумі 141 573 грн. 34 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_2

від відповідача: не з"явився.

Статті 20,22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СВІТПАПІР" (надалі - Позивач або ОСОБА_1) звернулось в господарський суд Рівненської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРЛИЧ" (надалі - Відповідач або ТзОВ) в якому просить стягнути з останнього кошти за Договором поставки № 29/07-16 від 29.07.2017 року в сумі 141 573 грн. 34 коп., а саме основний борг у розмірі 128 446,60 грн., 3% річних у розмірі 1264,39 грн., пеню у розмірі 11 862,35 грн..

В обгрунтування позову, Позивач зазначає, що відповідно до умов Договору Позивач поставив товар, а Відповідач зобов"язувався прийняти та оплатити товар, однак цього зобов"язання не виконав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задоволити.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, явку представника в судові засідання 19.04.17р., 10.05.2017р. не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представника позивача, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому господарський суд керувався наступним.

29 липня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "СВІТПАПІР", як постачальником та товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРЛИЧ", як покупцем було укладено Договір поставки № 29/07-16 (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого ТОВ "СВІТПАПІР" зобовязався передати (поставити) Покупцеві товар, а саме: вироби з картону гофрованого, згідно накладних на поставку партії товару, а Покупець зобов"язується прийняти товар та оплатити товар у порядку та на умовах, встановлених Договором.

Відповідно до п.1.2. Договору найменування товару, його кількість та якісні показники, ціна товару за одиницю та по позиціях, а також загальна вартість товару, поставка якого буде здійснюватись у відповідності до цього Договору, вказується у рахунках-фактурах та накладних та/або специфікаціях Продавця у такому випадку видаткова накладна виконує роль специфікації.

Відповідно до п.1.3 Договору загальна сума складає вартість Товару, зазначену у видаткових накладних Продавця.

Так, на виконання вищевказаних умов Договору, Позивачем було поставлено Відповідачу товар на загальну суму 285 372,20 грн., що підтверджується наступним:

- видаткова накладна № 144 від 08.08.2016 року на загальну суму 53 395,20 грн.;

- видаткова накладна № 193 від 02.10.2016 року на загальну суму 75 530,40 грн.;

- видаткова накладна № 216 від 10.11.2016 року на загальну суму 52 416,00 грн.;

- видаткова накладна № 247 від 17.12.2016 року на загальну суму 74 366,60 грн.;

- видаткова накладна № 254 від 27.12.2016 року на загальну суму 74 366,60 грн.

Відповідно до п. 3.1. Договору оплата за Товар здійснюється протягом 21 (двадцять одного) календарного дня з моменту здійснення поставки Товару Продавцем на склад Покупця, на підставі виставленого Продавцем рахунку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця.

Таким чином, кінцевими датами по оплаті поставленого товару у Відповідача є:

- по видатковій накладній № 144 від 08.08.2016 року - 29.08.2016р.;

- видаткова накладна № 193 від 02.10.2016 року - 24.10.2016р.;

- видаткова накладна № 216 від 10.11.2016 року - 01.12.2016р.;

- видаткова накладна № 247 від 17.12.2016 року - 09.01.2017р..;

- видаткова накладна № 254 від 27.12.2016 року - 17.01.2017р..

02.02.2017 року на адресу Відповідача Позивач направив Претензію щодо погашення заборгованості. Відповідач оплату провів частково, на суму 18 000 грн.. за період з 17.02.2016 року по 21.03.2016 року.

Таким чином, сума боргу Відповідача за поставлений згідно Договору товар становить 128 446,60 грн.

Враховуючи викладене, основна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.03.2017 року становить 128 446,60 грн..

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Така ж норма встановлена і статтею 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.629 цього ж Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач прийняв від Позивача і товар, і товаророзпорядчі документи на нього, однак в повній мірі не оплатив його вартості.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з Відповідача 128446,60 грн. заборгованості, станом на 31.03.2017 року за поставлений товар грунтується на договорі та законі, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5.2. Договору визначено, що у разі прострочення Покупцем строків оплати Товару Покупець зобов"язується сплатити Продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п.9.4. Договору сторони домовились, що строк нарахування штрафних санкцій, в тому числі і пені і строк позовної давності на їх стягнення не обмежується шістьма місяцями і/або роком, а нараховуються до моменту звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій в межах строку загальної позовної давності (3 роки).

За несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 11862,35 грн. за період з 29.08.2016 по 21.03.2017 року.

Відповідно до частини 1 статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частина 1 статті 216 ГК України).

У силу вимог частин 1, 2 статті 217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з частиною 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суд, здійснивши перерахунок пені за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір останньої становить 11884 грн. 48 коп., при заявленому - 11862 грн. 35 коп.. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, тому бере до уваги розраховану позивачем суму пені у розмірі 11862,35 грн. за період з 29.08.2016 по 21.03.2017рр..

Крім того, Позивач просить стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 1264,39 грн. за період з 29.08.2016 р. по 21.03.2017 р..

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши розрахунок інфляційних втрат за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що розмір останніх становить 1265 грн. 34 коп., при заявленому - 1264 грн. 39 коп..

Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, тому бере до уваги розраховану позивачем суму 3% річних у розмірі - 1264,39 грн..

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, в повній мірі дослідивши матеріали, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТПАПІР" до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРЛИЧ" про стягнення в сумі 141 573 грн. 34 коп., а саме основний борг у розмірі 128 446,60 грн., 3% річних у розмірі 1264,39 грн., пеню у розмірі 11 862,35 грн., є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на Відповідача, так як спір виник внаслідок його неправомірних дій.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРЛИЧ" (35100, Рівненська обл., смт.Млинів, вул. Народна, 50, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СВІТПАПІР" (45400, Волинська область, м. Нововолинськ, 15-й мікрорайон, 34/49, ) 141 573 грн. 34 коп., а саме основний борг у розмірі 128 446,60 грн., 3% річних у розмірі 1264,39 грн., пеню у розмірі 11 862,35 грн. та 2123,60 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 15 травня 2017 року.

Суддя Марач В.В.