ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Справа № 916/1824/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Картере В.І.,
Губенко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 28.02.2017
та на рішеннягосподарського суду Одеської області від 10.01.2017
у справі№ 916/1824/16 господарського суду Одеської області
за позовомКомунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічний проектний центр "Київенергомережпроект" в особі Філії в м. Одеса
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Південний офіс Державної аудиторської служби
простягнення 10 224, 00 грн.
в судовому засіданні взяли участь представники: - КП "Теплопостачання міста Одеси" повідомлений, але не з'явився, - ТОВ "НТПЦ "Київенергомережпроект" в особі Філії в м. Одеса повідомлений, але не з'явився, - Південного офісу Державної аудиторської служби повідомлений, але не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" (надалі - КП "Теплопостачання міста Одеси" / позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічний проектний центр "Київенергомережпроект" в особі філії м. Одеса (надалі - ТОВ "НТПЦ "Київенергомережпроект" / відповідач) про стягнення збитків у розмірі 10 224 грн., які становлять суму завищеної вартості робіт за договором № ТГО-344/14 від 07.08.2014 на виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації, що встановлено актом Державної фінансової інспекції України в Одеській області № 810-16/20 від 05.11.2015.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.01.2017 (головуючий суддя Степанова Л.В., судді: Дяченко Т.Г., Щавинська Ю.М.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.01.2017 (головуючий суддя Лашин В.В., судді: Величко Т.А., Лавриненко Л.В.), у задоволені позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із прийнятими у даній справі судовими рішеннями, звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення та постанову скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України було належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та встановленими судами попередніх інстанцій обставинами, перевіривши повноту їх встановлення та правильність надання їм юридичної оцінки, дотримання судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанції, 07.08.2014 між КП "Теплопостачання міста Одеси" (замовник) та ТОВ "НТПЦ "Київенергомережпроект" в особі філії м. Одеса (виконавець) укладено договір № ТГО-344 на виконання робіт з розробки проектно-кошторисної документації (надалі - договір), згідно з умовами якого ТОВ "НТПЦ "Київенергомережпроект" зобов'язувалося виконати роботи з проектування "Реконструкція ділянки теплової траси по вул. Сахарова (від ТК2041/3 по вул. Бочарова до ТК302 по вул. Марсельська) відповідно до вимог ДСТУ БД.1.1-7:2013 "Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво та згідно із завданням на проектування, наданого позивачем у строки, визначені календарним планом, а КП "Теплопостачання міста Одеси" зобов'язалося прийняти і оплатити роботу згідно з умовами даного договору.

У відповідності з п.п. 1.2, 1.3 договору результатом виконаних робіт, визначених у пункті 1.1 договору, є проектно-кошторисна документація. Строк виконання робіт визначений у календарному плані.

Пунктами 2.1, 2.2 договору погоджено, що загальна вартість робіт по договору визначається на підставі протоколу узгодження договірної ціни (додаток № 3) і складає 1 571 696 грн., у т.ч. ПДВ 20 %.

Згідно з п. 2.4 договору розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі акту виконаних робіт протягом 10-ти банківських днів з моменту підписання відповідного акту, шляхом перерахування грошових коштів (з урахуванням раніш сплаченого авансованого платежу) на рахунок виконавця, згідно з виставленим рахунком.

В силу положень п.п. 5.1, 5.2 договору, виконавець відповідає за недоліки документації, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об'єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт. У разі виявлення недоліків у документації або в пошукових роботах, виконавець на вимогу замовника зобов'язаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки.

Судами було досліджено, що на підставі акту здачі приймання виконаних робіт за № 2/12-14 КЕМН від 13.01.2015 (проектно-вишукувальної документації за договором) КП "Теплопостачання міста Одеси" було прийнято роботи від відповідача без зауважень, а також відповідно до платіжних доручень № 12095 від 15.08.2014 та № 15733 від 14.01.2015 повністю оплачено вартість робіт за укладеним договором.

З матеріалів справи також вбачається, що Державною фінансовою інспекцією в Одеській області проведена перевірка фінансово-господарської діяльності КП "Теплопостачання міста Одеси" за період з 01.07.2014 по 31.07.2015, за результатами якої складено акт № 810-16/20 від 05.11.2015, в якому вказано, що в результаті проведеної ревізії було встановлено безпідставне завищення вартості проектних робіт по 5 договорах, укладених з відповідачем, в тому числі, і за договором № ТГО-344 від 07.08.2014 на суму 10 224 грн., що призвело до матеріальної шкоди (збитків), завданої державному бюджету та завищенню кредиторської заборгованості.

23.12.2015 КП "Теплопостачання міста Одеси", на виконання вимоги Державної фінансової інспекції в Одеській області від 09.12.2015 щодо усунення порушень законодавства, направило на адресу відповідача претензію № 02/01-01-857 щодо сплати надмірно виплачених коштів в загальному розмірі 40 896 грн., в тому числі, за договором № ТГО-344 від 07.08.2014 на суму 10 224 грн.

24.12.2015 ТОВ "НТПЦ "Київенергомережпроект" надало відповідь про відмову у задоволенні претензії позивача, з огляду на те, що проектна документація по кожному об'єкту, що реалізуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 11.05.2011 проходить державну експертизу та виконана у повному обсязі згідно з технічним завданням; вартість проектної документації була визначена відповідно до вимог ДСТУ БД.1.-7:2013 "Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво"; від ДП "Укрдержбудекспертиза" були отримані позитивні експертні звіти щодо визначення вартості об'єкта будівництва, зокрема, і за договором № ТГО/344 від 07.08.2014 (експертний звіт № 16-1635-14 від 26.12.2014), а відтак немає підстав для повернення нібито надмірно сплачених коштів за спірним договором.

Наведене стало підставою для звернення КП "Теплопостачання міста Одеси" до господарського суду Одеської області з відповідними позовними вимогами про стягнення з ТОВ "НТПЦ "Київенергомережпроект" 10 224 грн. збитків.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на узгодженість сторонами ціни робіт відповідно до умов укладеного між ними договору, враховуючи належне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, а також відсутність складових ознак заподіяння позивачу збитків, з чим погоджується і Вищий господарський суд України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 887 ЦК України унормовано, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

В силу статті 891 ЦК України, підрядник відповідає за недоліки проектно-кошторисної документації та пошукових робіт, включаючи недоліки, виявлені згодом у ході будівництва, а також у процесі експлуатації об'єкта, створеного на основі виконаної проектно-кошторисної документації і результатів пошукових робіт. У разі виявлення недоліків у проектно-кошторисній документації або в пошукових роботах підрядник на вимогу замовника зобов'язаний безоплатно переробити проектно-кошторисну документацію або здійснити необхідні додаткові пошукові роботи, а також відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру (ч. 1 ст. 857 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, сторони у договорі мають право врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами, і самостійно врегульовувати свої відносини в межах законів.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно зі ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі; якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником; кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим; кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором; зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У відповідності до ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Як визначено у ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта, про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Тобто, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт, негайно про них заявити (у тому числі, шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Господарськими судами попередніх інстанцій враховано вказані вимоги закону та обставини справи, якими підтверджено факт належного виконання відповідачем обумовлених договором робіт у повному обсязі, а також факт узгодження вартості фактично виконаних робіт позивачем та відповідачем шляхом складання та підписання без зауважень та заперечень відповідного акту здачі приймання виконаних робіт за № 2/12-14 КЕМН від 13.01.2015.

А отже, вимагаючи повернення частини виконаного за договором, позивач фактично вимагає перегляду ціни договору після його виконання, що є порушенням вказаних вимог чинного законодавства.

Як вказувалося вище, предметом позову в даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача збитків в розмірі 10 224 грн., які становлять суми завищеної вартості проектних робіт, виконаних відповідачем.

Частиною 1 статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права та законні інтереси якого порушено.

Як визначено статтею 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються зокрема додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

З аналізу статей 224, 225 ГК України та статей 22, 614 ЦК України випливає, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина боржника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Звертаючись до суду, КП "Теплопостачання міста Одеси" зазначало підставою для повернення коштів акт від 05.11.2015, складений за результатами ревізії, проведеної Державною фінансовою інспекцією в Одеській області про завищення вартості здійснених відповідачем проектних робіт.

Разом з тим, місцевим та апеляційним господарськими судами було правильно вказано, що виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати (такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012).

Вищий господарський суд України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на те, що за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку тільки фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Вказаний акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором та підтверджені відповідним актом виконаних робіт, а отже, він (акт) не може бути достатнім доказом порушення відповідачем зобов'язань за договором та спричинення збитків позивачу.

Таким чином, оскільки сторонами було укладено договір, а кошти, які позивач просив стягнути з відповідача, отримано ним як оплату належно виконаних за договором робіт, то такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, і вони не можуть вважатися ні збитками, ані безпідставно набутим майном. У свою чергу, встановлення контролюючим органом в ході перевірки фінансово-господарської діяльності позивача невідповідності щодо вартості або обсягу підрядних робіт, не може бути підставою для стягнення з підрядника збитків у розмірі завищеної суми.

При цьому, судом відхиляються посилання КП "Теплопостачання міста Одеси" на акт державної фінансової інспекції, як на беззаперечну підставу для стягнення збитків, оскільки встановлені органами державної контрольно-ревізійної служби при проведенні контрольних заходів факти підлягають доказуванню стороною та оцінці судом на загальних підставах за правилами, встановленими чинним ГПК України, тобто сам лише акт перевірки не є підставою для застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків та не звільняє сторону від процесуального обов'язку доводити свої вимоги іншими належними та допустимими доказами. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов'язання, визначені договором, та які підтверджені відповідним актом здачі-приймання виконаних робіт.

Решта доводів касаційної скарги фактично зводиться до переоцінки доказів. Однак, за відсутності з боку господарських судів порушень приписів процесуального законодавства щодо оцінки поданих доказів, такі доводи не можуть бути взяті до уваги Вищим господарським судом України.

В силу ст.ст. 42, 43, 47 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; судове рішення ухвалюється суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судами попередніх інстанцій використано у повному обсязі свої повноваження, передбачені процесуальним законом щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи, пов'язаних з предметом доказування у даній справі, наслідком чого є правильні висновки про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим та апеляційним господарськими судами, колегія суддів дійшла висновків про те, що вони в порядку ст. ст. 47, 43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізували відносини сторін.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують правомірних висновків судів попередніх інстанцій, що покладені в основу прийнятих у даній справі судових рішення, а тому не є підставою для їх скасування.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 та рішення господарського суду Одеської області від 10.01.2017 у справі № 916/1824/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: В.І. Картере

Н.М. Губенко