ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2017 року Справа № 904/10186/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Дармін М.О. (доповідач)

судді: Чимбар Л.О., Іванов О.Г.

при секретарі судового засідання: Пінчук Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №2037 від 25.10.2016 р.;

від позивача: ОСОБА_2 представник, довіреність №2248 від 27.10.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_3 представник, довіреність №5 від 25.01.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_4 представник, довіреність №7 від 25.01.2017 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2017р. у справі № 904/10186/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", м. Кам'янське

про стягнення суми збору за повідомлення про прибуття вантажів у розмірі 7 105 грн. 44коп.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2017р. у справі № 904/10186/16 (суддя Фещенко Ю.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

На думку апелянта, судом не взято до уваги норми залізничного законодавства, а саме ч.5 ст. 307 ГК України, ст. 5, 42 Статуту залізниць України та п.1 Правил видачі вантажів. Між останніми двома нормативно-правовими актами існує законодавча колізія, оскільки ст. 42 Статуту вказано, що начальник станції самостійно визначає спосіб повідомлення одержувача про прибуття вантажу, а в Правилах вказано, що таке повідомлення повинно бути узгоджене з вантажоодержувачем. У звязку з тим, що Правила прийняті пізніше ніж Статут та Статут є спеціальною нормою права, на думку апелянта, до спірних правовідносин застосовуються положення Статуту. Крім того, апелянт вважає, що судом не надано належної оцінки положенням діючого договору та Додаткової угоди до договору між залізницею та відповідачем щодо електронного документообігу, а саме повідомлення про прибуття вантажів не є електронним документом. Таким чином, наявність між сторонами електронного документообігу не звільняє залізницю від обовязку повідомити про прибуття вантажу. Між сторонами також укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги відповідно до п.3.5 якого вартість додаткових зборів визначається Тарифним керівництвом № 1 з урахуванням підвищуючих коефіцієнтів. Така послуга встановлена Правилами перевезень вантажів та Статутом залізниць України і не є такою, що повинна узгоджуватися між сторонами та прописуватися в окремих договорах.

У доповненнях до апеляційної скарги (а.с.115-116) апелянт зазначає, що відповідач був належним чином повідомлений про прибуття вантажу і така послуга залізниці ним була отримана, про що свідчить час передавання повідомлення (який зазначено в книзі повідомлень ГУ-2) співпадає з даними, які зазначені у відмітці графи 49 накладної.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду залишити без змін (а.с.106-110)

Відповідач зазначає, що у п. 3.5 Договору сторони погодили, що вартість за перевезення, додаткових зборів та розмір штрафів, визначається Статутом залізниць України, Тарифним керівництвом № 1 з урахуванням підвищуючих коефіцієнтів. Відповідач не погоджується з правомірністю надання позивачем повідомлення телефонним звязком про прибуття вантажів на ст. Правда та Дніпродзержинськ, у звязку з чим вважає необгрунтованим нарахування позивачем збору за надання вказаних послуг. Також безпідставним є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у вигляді збору за повідомлення про прибуття вантажів у загальному розмірі 7 105, 44 грн. На думку відповідача в даному випадку більш детально та конкретизованіше регулює спірні правовідносини підзаконний нормативно-правовий акт - Правила видачі вантажів (п.1 розділ 8), оскільки Правила не містять вичерпного переліку способів повідомлення одержувача про прибуття вантажу, можна дійти висновку, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо вартості таких послуг. Відповідно до п.11.7 Додаткової угоди до Договору інформацію про прибуття вантажу за електронною накладною залізниця надає вантажовласнику одночасно з повідомленням про прибуття вантажу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.03.2017р. відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її та призначено до розгляду в судовому засіданні на 06.04.2017р. колегією суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Іванов О.Г.

У судовому засіданні 06.04.2017р. оголошено перерву до 25.04.2017 р.

У судовому засіданні 25.04.2017р. оголошено перерву до 03.05.2017 р.

У звязку з перебуванням у відпустці судді Березкіної О.В., розпорядженням керівника апарату суду від 03.05.2017р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.05.2017р. визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя - Дармін М.О. (доповідач), судді: Чимбар Л.О., Іванов О.Г.

У судовому засіданні 03.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

29.11.2012 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (далі - залізниця) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (далі - власник колії, відповідач) був укладений договір№ ПР/М -12-1/22- НЮдч/12.1882.02 про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", яка примикає до станцій Дніпродзержинськ, Правда Придніпровської залізниці (а.с.14-17), в якому сторони визначили умови експлуатації під'їзної колії, яка належить відповідачу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 5 Договору,повідомлення про подачу вагонів для підїздної колії передаються :

Черговий по станції Дніпродзержинськ повідомляє працівників ПАТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ МЕТКОМБІНАТ» по гучномовному звязку; черговий по станції Правда (тел..24-14) повідомляє по телефону чергового по станції Східна (тел. 23-08) власника колії та оператора поста централізації маневрового району Правда (тел.. 30-15), не пізніше, ніж за 2 години до фактичної передачі (здача) вагонів з реєстрацією у книзі форми ГУ -2 .

Прийомоздавальники станції Дніпродзержинськ, Правда надають власникам колії повідомлення в електронному вигляді із застосуванням ЕЦП.

Відповідно до пункту 8 Договору , про готовність вагонів до забирання черговий по станції Західна власника колії повідомляє по прямому телефонному звязку чергового по станції Дніпродзержинськ, черговий по станції Східна ПАТ «ДМКД» (тел..23-08) повідомляє по телефону чергового по станції Правда (тел.24-14) не пізніше ніж за 2,0 години до фактичної передачі (здачі) вагонів з реєстрацією в книзі форми ГУ-2.

В пункті 21 договору сторони погодили, що договір укладається терміном на 5 років - з 01.01.2013 до 31.12.2017 включно.

В протоколах розбіжностей до договору № ПР/М -12-1/22- НЮдч/12.1882.02 від 29.11.2012р. сторони умови пунктів 5,8 не уточнювали (т.1 а.с. 18-22)

Сторонами укладено низку додаткових угод до договору № ПР/М -12-1/22- НЮдч/12.1882.02 про експлуатацію залізничної під'їзної колії Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського", яка примикає до станцій Дніпродзержинськ, Правда Придніпровської залізниці № 1 від 17.05.2013р. (т.1 а.с. 23); №2 від 11.07.2013р. (т.1а.с. 24); №3 від 20.02.2014р. (т.1 а.с. 25); №4 від 24.03.2014р. (т.1 а.с. 26); № 5 від 12.05.2014р. (т.1 а.с. 27); № 6 від 18.12.2014р. (т.1 а.с. 28); № 7 від 03.02.2015р. (т.1 а.с. 29); № 8 від 15.04.2015р. (т.1 а.с. 30); № 9 від 01.07.2015р. (т.1 а.с. 31); № 10 від 09.07.2015р. (т.1 а.с. 32); № 11 від 01.07.2015р. (т.1 а.с. 33); № 12 від 31.08.201р. (т.1 а.с. 34); № 13 від 15.12.2015р. (т.1 а.с.35); №14 від 11.01.2016р. (т.1 а.с.36); № 15 від 20.01.2016р. (т.1 а.с. 37); № 16 від 24.03.2016р. (т.1 а.с. 38).

Крім того, 13.12.2012 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (далі - залізниця, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (далі - вантажовласник, відповідач) був укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги № ПР.ДН-1-12497/НЮп/12-1940-02 (далі - договір,( т.1 а.с.39) предметом якого є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги.

У додатковій угоді № 9 від 11.12.2015 до договору № ПР.ДН-1-12497/НЮп/12-1940-02 від 13.12.2012, сторони вказали, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" та Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" уклали цю додаткову угоду до договору про організацію перевезень вантажів та проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги за № ПР.ДН-1-12497/НЮп/12-1940-02 від 13.12.2012, у зв'язку з проведенням реєстрації ПАТ "Укрзалізниця", яке згідно з Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" є правонаступником Укрзалізниці та підприємств і установ, реорганізованих шляхом злиття відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Сторони дійшли згоди назву договору викласти у наступній редакції: "Договір про організацію перевезень вантажів та проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом України послуги" (т.1 а.с.54).

У пункті 3.5. вказаного договору сторони визначили, що вартість за перевезення, додаткових зборів та розмір штрафів, визначається Статутом залізниць України, Тарифним керівництвом № 1 з урахуванням підвищуючих коефіцієнтів, в тому числі калькуляціями, додатковою угодою № 1 про погодження вільних тарифів по послугах, наказами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Укрзалізниці та іншими нормативно-правовими актами і документами. На вартість послуг нараховується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 6.1. договору сторони передбачили, що усі спірні питання з виконання умов договору вантажовласник вирішує шляхом переговорів, а у разі недосягнення домовленості - у претензійно-позовному порядку.

За період з квітня по липень 2016 року позивач нарахував відповідачу до сплати збір за повідомлення про прибуття вантажів на станцію Правда в сумі 1 819 грн. 68 коп., а також збір за повідомлення про прибуття вантажів на станцію Дніпродзержинськ за період з квітня по липень 2016 року в сумі 5 285 грн. 76 коп., а всього 7 105 грн. 44 коп.

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом позову є матеріально правова вимога Позивача про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" збору за повідомлення про прибуття вантажів у загальному розмірі 7 105 грн. 44 коп., з яких по станції Правда за період з квітня по липень 2016 року в сумі 1 819 грн. 68 коп., по станції Дніпродзержинськ за період з квітня по липень 2016 року в сумі 5 285 грн. 76 коп.

Відповідно до статті 42 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення.

Відповідно до пункту і 1 розділу 8 Правил видачі вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів);

- порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем. Одержувач письмово повідомляє начальнику станції прізвища працівників, відповідальних за приймання в узгодженому порядку повідомлень, і номери телефонів (факсів) та адреси електронної пошти, за якими надаються повідомлення. В окремих випадках повідомлення може здійснюватися шляхом вивішування оголошень у товарній конторі або через посильних тощо.

Начальниками станцій Дніпродзержинськ та Правди розроблені Розпорядження про порядок повідомлень ПАТ «ДМК ім.Дзержинського» про прибуття вантажів на його адресу (т.2 а.с. 71,72).

У відповідності до частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України як обставину, яка визнається сторонами т які беруть участь у справ і яка може не доказуватися перед судом, сторони визнали відсутність доказів на підтвердження виконання ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» вимог пункту 1 розділу 8 Правил, щодо надання начальнику станції прізвищ його працівників, відповідальних за приймання в узгодженому порядку повідомлень, і номерів телефонів (факсів) та адреси електронної пошти, за якими надаються повідомлення.

З урахуванням вищевикладеного вказівка начальниками станцій телефонів, які раніше використовувалися в роботі сторонами спору в розроблених начальниками станцій Порядках повідомлень про прибуття вантажів на адресу ПАТ «ДМК ім.Дзержинського» є безпідставною.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Частинами 1 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 6 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Частиною 4 статті 179 Господарського кодексу України також закріплено принцип свободи договору, який визначає, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Зі змісту переписки, яка передувала передачі спору на вирішення до господарського суду, вбачається незгода відповідача з запропонованими йому умовами його сповіщення про прибуття вантажу. Натомість, відповідач зазначає про отримання ним інформації про прибуття на його адресу вантажу, за допомогою електронного документообігу , ведення якого ведеться у відповідності до додаткової угоди № 2 до договору № ПР.ДН-1-12497/12-19440-02 від 13.12.2012р.. від 13.12.2012, відповідно до якої сторони дійшли згоди доповнити діючу редакцію договору розділом 11 "Організація електронного документообігу між залізницею та вантажовласником", зокрема:

11.1. Для організації електронного документообігу вантажовласником використовується програма забезпечення:

- АС Клієнт УЗ, надане Головним інформаційно-обчислювальним центром Укрзалізниці, яке функціонує за узгодженими реквізитним складом та структурою, що відповідають встановленим вимогам до форми електронних перевізних документів, що застосовуються під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні;

- АС Месплан;

11.2. Електронний документообіг між залізницею та вантажовласником включає електронні документи: перевізні та супроводжувальні документи;

11.4. Наданням електронної копії перевізного документа є передача вантажовласником замовнику електронних даних накладної без застосування ЕЦП. Вантажовласник надає електронну копію перевізного документу на кожне перевезення в усіх видах сполучень;

11.5. Подання залізниці електронної копії накладної або електронної накладної здійснюється вантажовласником не пізніше часу пред'явлення вантажу для приймально-здавальних операцій. (пункт 11.5. додаткової угоди)

11.7. Інформацію про прибуття вантажу за електронною накладною залізниця надає вантажовласнику одночасно з повідомленням про прибуття вантажу.

Відповідно до додаткової угоди № 4 від 20.03.2013 до договору № ПР.ДН-1-12497/12-19440-02 від 13.12.2012 сторони узгодили, пункт 11.2. діючого договору викласти в наступній редакції: "Електронний документообіг між залізницею та вантажовласником включає наступні електронні документи: перевізні та супроводжувальні документи (електронна накладна СМГС - це електронний документ, заповнений відповідно до вимог Додатку 12.5. до СМГС, з наявністю по відправленню ЕЦП у графах 16, 87, 96; з наявністю по прибуттю ЕЦП у графах 89, 96, 97, 98 та електронної печатки ГІОЦ УЗ "достовірно "ЕП ГІВЦ УЗ дата накладення ЕП" у графах 16, 87).

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги щодо недостатності узгодженого між сторонами документообігу, як засобу повідомлення відповідача на його адресу вантажу є необґрунтованими.

Нарахування послуг за сповіщення про прибуття вантажу проводилося позивачем на підставі накопичувальних карток (т.1 а.с. 55-93) в яких в графі найменування та номер документа зазначені реквізити документів, які були витребувані колегією суддів.

В накладних, які надані до вищезазначених накопичувальних карток, в графі 49 міститься відмітка залізниці про повідомлення одержувача вантажу (а.с.70-250 том 3, 1-250 том 4, 1-67 том 5). Однак, вказані докази не можуть бути визнані як допустимі, в розумінні частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не передбачають можливість уповноважених осіб відповідача посвідчити будь яким чином отримання ними наданих послуг за кількістю та якістю.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності потреби в укладанні інших договорів для нарахування плати за повідомлення про прибуття вантажу відхиляються колегією суддів як необґрунтовані і такі, що не відповідають вимогам добровільності договору, суперечать принципам обмеження зловживання стороною монопольним становищем на ринку.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого господарського суду не спростовують і не можуть бути підставою для скасування рішення.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України , Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Перевіривши рішення місцевого господарського суду в повному обсязі у відповідності до вимог частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про необґрунтованість позовних вимог, не вбачає інших підстав для його зміни або скасування.

Таким чином, оскільки, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно зясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції у відповідності до п.1 ч. 1 ст.103 ГПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2017р. у справі № 904/10186/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2017р. у справі № 904/10186/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 11.05.2017р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя Л.О.Чимбар

Суддя О.Г.Іванов