ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2017 р. Справа № 922/3596/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (дов. № 2-566 від 28.12.16 р.),

відповідача ОСОБА_2 (дов. № 007Др-48-1216 від 29.12.16 р.),

розглянувши апеляційну скаргу позивача (вх.1076Х/3-38) на рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2017 року

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ

до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м.Харків

про стягнення 64785906,73 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", в якому просить суд, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог №17631/6 від 27.12.2016 року, стягнути з відповідача на користь позивача 56802910,89 грн. заборгованості за надані ПАТ "Укртрансгаз" в червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу, 3866420,64 грн. пені, 445481,25 грн. 3% річних, 1729384,28 грн. інфляційних втрат та 1941709,67 грн. 7% штрафу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.03.2017 року у справі №922/3596/16 позов задоволено частково. В частині стягнення 56802910,89 грн. заборгованості за надані Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в червні, липні, серпні, вересні та жовтні 2016 року послуги з балансування обсягів природного газу провадження у справі припинено. В частині стягнення 3866420,64 грн. пені, 445481,25 грн. 3% річних, 1729384,28 грн. інфляційних втрат та 1941709,67 грн. 7% штрафу - відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 3866420,64 грн. пені, 445481,25 грн. 3% річних, 1729384,28 грн. інфляційних втрат та 1941709,67 грн. 7% штрафу, прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні 26.04.2017 року Харківським апеляційним господарським судом оголошено перерву в розгляді справи до 10.05.2017 року 11:30 год.

Представник позивача в судовому засіданні 10.05.2017 року підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд задовольнити позов в частині стягнення з відповідача пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, в судовому засіданні 10.05.2017 року його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечував, зазначив про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

17.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (оператор) та Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" (замовник) укладено договір № транспортування природного газу (далі- договір) (а.с.61 т.1).

Відповідно до п.2.1 договору, оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Згідно п. 2.2. договору, послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2493, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

В п. 2.3. договору визначено перелік послуг, які можуть бути надані замовнику за цим договором, серед яких: надання послуг балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Відповідно до п. 3.1., п. 4.1. договору, оператор зобов'язаний своєчасно надавати послуги належної якості, а замовник своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що вартість послуг балансування розраховується за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом газотранспортної системи.

В розділі IX договору сторонами визначено вартість послуг балансування та порядок розрахунків за ним.

Так, відповідно до п.9.1 договору, у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу газотранспортної системи у строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов'язаний сплатити оператору за послуги балансування.

В п.9.2 договору зазначено формулу, за якою визначається вартість послуг балансування за газовий місяць на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника.

Оператор, до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та розрахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів (п.9.4 договору).

Відповідно до п.11.4 договору, послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу газотранспортної системи та розділу ІХ цього договору.

Договір набрав чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 17.1 договору).

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що встановив наявність у відповідача негативного місячного небалансу у червні 2016 року в обсязі 829,438 тис. куб. м, в липні 2016 року в обсязі 147,749 тис. куб. м, в серпні 2016 року в обсязі 12,997 тис. куб. м, в вересні 2016 року в обсязі 1447,278 тис. куб. м, в жовтні 2016 року в обсязі 5675,901 тис. куб. м.

Вказані обставини, як зазначає позивач, підтверджуються звітами про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за червень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року, вересень 2016 року, жовтень 2016 року, в яких відповідач вказав про відсутність планових обсягів природного газу на виробничо-технологічні втрати відповідача (а.с.72 т.1, 78 т.1, 84 т.1, 148 т.1, 12 т.2).

Як зазначає позивач, негативні місячні баланси не були врегульовані відповідачем у строк та в порядку, визначеними умовами договору та Кодексом газотранспортної системи, у звязку з чим позивач здійснив розрахунки вартості послуг балансування за період з червня 2016 року по жовтень 2016 року та склав відповідні акти.

Супровідним листом №10069/12 від 15.07.2016 року позивач направив відповідачу акт №06-16--БАЛАНС від 30 червня 2016 року на суму 5.633.542,90 грн. з розрахунком вартості послуг балансування та відповідно рахунок для оплати (а.с.73-76 т.1).

Супровідним листом №11508/12 від 15.08.2016 року позивач направив відповідачу акт №07-16--БАЛАНС від 31 липня 2016 року на суму 993.582,48 грн. з розрахунком вартості послуг балансування та відповідно рахунок для оплати (а.с.79-82 т.1).

Супровідним листом №12798/12 від 15.09.2016 року позивач направив відповідачу акт № 08-08-16--БАЛАНС від 31 серпня 2016 року на суму 94.935,29 грн. з розрахунком вартості послуг балансування та відповідно рахунок для оплати (а.с.85-88 т.1).

Супровідним листом №14147/12 від 17.10..2016 року позивач направив відповідачу акт № 09-16--БАЛАНС від 30 вересня 2016 року на суму 9.786.493,84 грн. з розрахунком вартості послуг балансування та відповідно рахунок для оплати (а.с.149-152 т.1).

Супровідним листом №15704/12 від 16.11.2016 року позивач направив відповідачу акт № 10-16--БАЛАНС від 31 жовтня 2016 року на суму 40.294.356,38 грн. з розрахунком вартості послуг балансування та відповідно рахунок для оплати (а.с.14-17 т.2).

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення п.9.4 договору та п.4 глави 4 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, надані послуги балансування для врегулювання негативних місячних небалансів за період з червня 2016 року по жовтень 2016 року не оплатив, що стало підставою для звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача 56802910,89 грн. основної заборгованості, 3866420,64 грн. пені, 445481,25 грн. 3% річних, 1729384,28 грн. інфляційних втрат та 1941709,67 грн. 7% штрафу. В якості правових підстав позивач зазначає норми статей 526, 530, 536, 612, 625 ЦК України, статей 198, 231, 232 ГК України та положення Кодексу газотранспортної системи.

Відповідач проти позову заперечував та у відзиві зазначив, що правовідносини сторін у даній справі регулюються, серед іншого, постановою КМУ від 11.01.2005 року №20, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, а також наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 03.08.2015 року №493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Так, під час розгляду справи судом першої інстанції між позивачем та відповідачем підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №18/УТГ від 19.01.2017 року на суму 20000000 грн., №19/УТГ від 19 січня 2017 року на суму 20000000 грн., №36/УТГ від 20 січня 2017 року на суму 16000000 грн. та №37/УТГ від 20 січня 2017 року на суму 14000000 грн., та проведено оплати за вказаними договорами, про що свідчать платіжні доручення №1, №2 від 23.01.2017 року, №7, №8 від 28.02.2017 року (а.с.42-45 т.2, 60-67 т.2).

В письмових поясненнях суду першої інстанції позивач не заперечує факту повної оплати відповідачем суми основного боргу за надані послуги з балансування в період з червня 2016 року по жовтень 2016 року (а.с.58 т.2).

Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що підписані сторонами спільні протокольні рішення не змінюють порядок та строки здійснення відповідачем розрахунків, порядок яких визначений в договорі транспортування природного газу від 17.12.2015 року, тобто підписання таких рішень є лише одним із способів виконання відповідачем зобовязання з оплати послуг балансування, у звязку з чим, за встановленого факту прострочення виконання відповідачем грошових зобовязань за договором, позивач вважає правомірним нарахування 3% річних, пені, штрафу та інфляційних втрат.

Колегія суддів враховує наступне.

Колегія суддів приймає до уваги наступне.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493, затверджено Кодекс газотранспортної системи (надалі - Кодекс), який є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України (п. 2 гл. 1 Розділу І).

Відповідно до п. 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Згідно п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу:

- небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

- алокація - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об'єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу.

В п. 8 глави 1 розділу XII Кодексу зазначено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), поданого до газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Із аналізу наведених норм вбачається, що алокація здійснюється на основі підписаних щомісячних актів приймання-передачі газу, відповідно до яких замовник послуг на транспортування подає певні обсяги природного газу до газотранспортної системи та здійснює їх відбір з такої системи.

Відповідно до п. п. 1-2 глави 3 Розділу XIV Кодексу, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Згідно з п. п. 1-5 глави 1 Розділу XIV Кодексу, замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Відповідно до п. 7 глави 3 Розділу XIV Кодексу, місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Як визначено в п. п. 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу, розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця в строк до 10-го числа місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Аналогічні положення передбачені також в розділі IX "Визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за ними" договору № транспортування природного газу від 17 грудня 2015 року.

Так, в п. 9.1 договору передбачено, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов'язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс відповідача визначається відповідно до Кодексу;

Пунктом 9.4 договору визначено, що позивач до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

Згідно п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору.

Таким чином, відповідно до наведених положень договору та вимог чинного законодавства для позивача встановлені права та обов'язки щодо визначення у відповідача наявності негативного місячного небалансу та надання відповідачу, у зв'язку з цим, послуг балансування у разі неврегулювання відповідачем негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з неврегулюванням відповідачем негативного місячного небалансу в період з червня 2016 року по жовтень 2016 року у строк та в порядку, визначеними умовами договору та Кодексом, позивач, відповідно до вимог п. п. 9.1-9.5, 11.4 договору, п. 7 глави 3 Розділу XIV, п. п. 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу, надав відповідачу послуги балансування, про що було складено односторонні акти: №06-16--БАЛАНС від 30 червня 2016 року на суму 5.633.542,90 грн.; № 07-16--БАЛАНС від 31 липня 2016 року на суму 993.582,48 грн.; № 08-08-16--БАЛАНС від 31 серпня 2016 року на суму 94.935,29 грн.; № 09-16--БАЛАНС від 30 вересня 2016 року на суму 9.786.493,84 грн.; № 10-16--БАЛАНС від 31 жовтня 2016 року на суму 40.294.356,38 грн.

Розрахунок вартості послуг з балансування обсягів природного газу здійснено позивачем у відповідності до положень п. 9.2 договору, з урахуванням базової ціни газу у відповідному місяці, що підтверджується даними офіційного сайту позивача (а.с.90 т.1).

Позивач, відповідно до п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу, направив відповідачу акти надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунки вартості послуг балансування та рахунки фактури, про що свідчать надані до матеріалів справи фіскальні чеки та описи вкладення до них (а.с.77 т.1, 83 т.1, 89 т.1, 153 т.1, 18 т.2).

Однак, відповідач, в порушення п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу, не оплатив послуги у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Разом із тим, судова колегія приймає до уваги наступні обставини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Відповідно до п. 7 вказаної постанови, розрахунки проводяться на підставі, зокрема, спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

На виконання приписів постанови КМУ № 20, між ПАТ «Харківміськгаз» та ПАТ «Укртрансгаз» підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу №18/УТГ від 19.01.2017 року, №19/УТГ від 19 січня 2017 року, №36/УТГ від 20 січня 2017 року та №37/УТГ від 20 січня 2017 року, відповідно до яких відповідач перерахував позивачу грошові кошти за надані послуги балансування у 2016 році згідно договору № від 17.12.2015 року. Вказані договори також були підписані Головним управлінням Державної казначейської служби України в Харківській області, Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації, КП «Харківські теплові мережі».

Так, відповідно до п.2.6 договору №18/УТГ ПАТ «Харківсміськгаз» (сторона четверта) перераховує на рахунок ПАТ «Укртрансгаз» (сторона остання) 20000000 грн. за надані послуги балансування у 2016 році (а.с.42 т.2).

На виконання вказаного договору відповідач перерахував позивачу 20 000 000 грн., про що свідчить платіжне доручення №1 від 23.01.2017 року (а.с.44 т.2).

Відповідно до п.2.6 договору №19/УТГ ПАТ «Харківсміськгаз» (сторона четверта) перераховує на рахунок ПАТ «Укртрансгаз» (сторона остання) 20000000 грн. за надані послуги балансування у 2016 році (а.с.60 т.2).

В матеріалах справи міститься платіжне доручення №2 від 23.01.2017 року що свідчить про перерахування відповідачем на рахунок позивача грошових коштів в сумі 20000000 грн. на виконання вказаного договору (а.с.44 т.2).

Також відповідно до п.2.6 договору №36/УТГ ПАТ «Харківсміськгаз» (сторона четверта) перераховує на рахунок ПАТ «Укртрансгаз» (сторона остання) 16000000 грн. за надані послуги балансування у 2016 році (а.с.62 т.2).

На виконання вказаного договору відповідач перерахував позивачу 16000000 грн., про що свідчить платіжне доручення №7 від 28.02.2017 року (а.с.67 т.2).

Відповідно до п.2.6 договору №37/УТГ ПАТ «Харківсміськгаз» (сторона четверта) перераховує на рахунок ПАТ «Укртрансгаз» (сторона остання) 14000000 грн. за надані послуги балансування у 2016 році (а.с.64 т.2).

В матеріалах справи міститься платіжне доручення №8 від 28.02.2017 року що свідчить про перерахування відповідачем на рахунок позивача грошових коштів в сумі 14000000 грн. на виконання вказаного договору (а.с.60 т.2).

Позивач не заперечує факт отримання ним від відповідача 70000000 грн. на виконання спільних протокольних рішень, а також під час розгляду справи підтвердив відсутність заборгованості відповідача за надані послуги балансування за період червень-жовтень 2016 року.

Відповідно до п.1-1 статті 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як розяснено в п.4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України», господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Матеріали справи свідчать, що спільні протокольні рішення, на підставі яких відповідачем здійснено оплату послуг балансування у 2016 році, підписані та виконані учасниками розрахунків у січні-лютому 2017 року, тобто вже після порушення провадження у даній справі.

Враховуючи сплату відповідачем суми основної заборгованості після порушення провадження у даній справі, предмет спору в частині стягнення з відповідача 56802910,89 грн. основного боргу припинив своє існування в процесі розгляду справи, а отже, судом першої інстанції правомірно припинено провадження в цій частині позову на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача 3866420,64 грн. пені, 445481,25 грн. 3% річних, 1729384,28 грн. інфляційних втрат та 1941709,67 грн. 7% штрафу, судова колегія зазначає наступне.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 13.5 договору № передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України)

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога про застосування до відповідача наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України та неустойки у вигляді сплати пені за порушення строків оплати наданих послуг балансування за період з червня 2016 року по жовтень 2016 року за договором № від 17.12.2015 року.

За змістом приписів статті 549, 625 ЦК України обовязковою умовою стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання є встановлений факт прострочення боржником виконання такого зобовязання.

Колегія суддів враховує, що заборгованість, на яку позивачем нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати погашена відповідачем на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків.

Укладаючи спільні протокольні рішення, сторони керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості, Міністерства фінансів України 03.08.2015 року №493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Відповідно до п.п. 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання електроенергію, цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, Департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, ДП Енергоринок та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 (далі - Порядок).

Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку.

Згідно з п.п. 2.1 - 2.3 вищевказаного Порядку постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів. Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство України) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Не пізніше наступного дня після підписання останнім учасником розрахунків спільного протокольного рішення (з присвоєнням номера та дати) усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, подають до Казначейства та органів Казначейства, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення (п.2.5 Порядку).

Колегія суддів вважає, що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків №18/УТГ, №19/УТГ, №36/УТГ, №37/УТГ сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за надання послуг з балансування у 2016 році за періоди, на які були нараховані суми 3% річних, інфляційні втрати та пеня, що є предметом розгляду у даній справі.

Отже, санкції, передбачені пунктом 13.5 договору, підлягають застосуванню лише у разі здійснення оплати поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями.

Аналогічна правова думка міститься в постановах Верховного суду України від 30.09.2014 року у справі №922/2339/13, від 09.09.2014 року у справі №5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 16.09.2014 року у справі №5011-42/1230-2012-69/542-2012, від 25 березня 2015 р. у справі № 3-23гс15, №3-1267гс15 від 10.02.2016 року.

При цьому, відповідач, відповідно до спільних протокольних рішень та вимог Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання електроенергію, повністю розрахувався з позивачем за надані послуги балансування за спірний період, що підтверджується платіжними дорученнями, що містяться в матеріалах справи.

Позивач прийняв кошти, чим визнав виконання зобовязань зі сплати за послуги балансування на умовах, передбачених спільними протокольними рішеннями та Порядком.

Отже, враховуючи наведені, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені та застосування наслідків за порушення грошового зобовязання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у звязку з відсутністю прострочення оплати за надані послуги балансування у строки, встановлені спільними протокольними рішеннями та Порядком.

Позивач, посилаючись на ч.2 ст.231 ГК України, просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 7% від заборгованості відповідача за надані послуги.

Згідно ч.2 ст.231 ГК України, у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки…. штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобовязання, санкції у вигляді штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобовязання, в якому хоча б одна сторона є субєктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобовязання, повязаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Аналогічна правова думка міститься в постанові Верховного суду України від 04.02.2014 року №3-1гс14.

У даній справі зобовязання відповідача з оплати наданих послуг балансування є грошовим, а отже, відсутні підстави для нарахування позивачем штрафу на підставі абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що підписавши спільні протокольні рішення, сторонами не було змінено порядок та строки виконання зобовязань, оскільки умови договору транспортування природного газу залишились незмінними.

Судова колегія зазначає, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору транспортування природного газу, однак грошові зобовязання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються нормами адміністративного, зокрема, бюджетного, законодавства, незалежно від того чи передбачена така умова в договорі.

Право на отримання та розмір компенсації, яку перераховано відповідачу за рахунок державного бюджету підтверджується Головним управлінням Державної казначейської служби у Харківській області та Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації.

Оформлення документів, в тому числі, протоколів взаєморозрахунків є лише процедурою реалізації цього права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів та фактичних розрахунків за рахунок бюджетних коштів.

Разом із тим, умовами договорів про організацію взаєморозрахунків, які укладені сторонами у даній справі, передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися строки виконання боржником грошових зобовязань перед кредитором, які виникли на підставі договору №.

Таким чином, уклавши спільні протокольні рішення сторони погодились, що оплат наданих послуг з балансування у 2016 році підлягають погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення та зобовязались забезпечити проведення розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 року та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Як встановлено вище, відповідачем виконано спільні протокольні рішення відповідно до наведеного вище Порядку, звязку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, що відповідає практиці Верховного суду України, яка наведена вище в постанові.

Колегія суддів зазначає, що позивачем ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного провадження у даній справі, не надано суду доказів здійснення відповідачем самостійно оплат за надані послуги балансування за спірний період 2016 року.

Враховуючи наведене, доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається, у звязку з чим апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 102, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 09.03.2017 року у справі №922/3596/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 15.05.2017 року

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н.В.