Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "26" квітня 2017 р. Справа № 906/1329/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- дов. № 1413 від 20.12.2016

від відповідача: ОСОБА_2- дов. від 03.01.2017

в порядку ст. 30 ГПК України, представник позивача ОСОБА_3- начальник відділу обслуговування масового сегмента ПАТ " Укртелеком" ( в с/з 18.04.2017 р.)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ПАТ "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком"

до Управління праці та соціального захисту населення Баранівської РДА Житомирської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Баранівському районі Житомирської області

про стягнення 17924,77 грн.

На підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини спрі вирішено у більщ тривалий строк ніж передбачено ст. 69 ГПК України.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 17924,77 грн. компенсації за надані телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги.

Ухвалою господарського суду від 03.01.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 30.01.2017

Ухвалою господарського суду від 30.01.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у Баранівському районі Житомирської області та відкладено розгляд справи на 20.02.2017.

Ухвалою від 20.02.2017, в порядку ст. 69 ГПК України, продовжено строк вирішення спору по 15.03.2017 та відкладено розгляд справи на 14.03.2017.

Ухвалою від 14.03.2017 суд відклав розгляд справи на 28.03.2017.

Ухвалою від 28.03.2017 розгляд справи судом було відкладено на 18.04.2017.

В судовому засіданні від 18.04.2017, в порядку ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 26.04.2017.

20.02.2017 представник позивача подав заяву, відповідно до якої зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 17713,94 грн. Судом прийнято до розгляду вказану заяву.

26.04.2017 позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просить стягнути з відповідача 15005,31грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно з п.3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Таким чином, оскільки подана позивачем заява не суперечить приписам ч.4 ст. 22 ГПК України, а також правам та інтересам відповідачів, суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог до розгляду та вирішує спір в межах зменшених позовних вимог.

Представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, та в письмових поясненнях (а.с. 86 т.1, ас. 1-2, 62 т.2).

Представник відповідача проти позову заперечила, з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву (а.с. 55--57,113-115 т.1, 63-65 т.2).

В судовому засіданні, в порядку ст. 30 ГПК України, надала пояснення представник ПАТ "Укртелеком" щодо питань розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг у грудні 2015 р. (форми "2-пільга").

Третя особа повноважного представника в судове засідання не направила. Про причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена.

В судовому засіданні від 20.02.2017 представник третьої особи повідомила, що відповідно до звіту про заборгованість Управління праці та соціального захисту населення Баранівської РДА, за бюджетними коштами ( форма №7д, №7м) , кредиторська заборгованість відсутня.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

За даними позивача, у період з січня 2015 року по грудень 2015 року останнім було надано телекомунікаційні послуги населенню на пільговій основі на суму 175020.99 грн., вартість яких підлягає відшкодуванню за рахунок субвенцій з бюджету.

В підтвердження наданих послуг позивачем подано розрахунок заборгованості за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг та зведений розрахунок за надані послуги за період з січня 2015 по грудень 2015 року ПАТ "Укртелеком" Житомирською філією (а.с. 11-44,105-106 т.1).

З акта звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються послуги, підписаний між Житомирською філією ПАТ "Укртелеком" ЦОА № 15 та головним розпорядником коштів місцевого бюджету станом на 01.01.2016, вбачається, що сторонами погоджено розмір заборгованості станом на 01.01.2016, яка становила 210,83 грн. (а.с.76 т.1). Вказана сума заборгованості також вбачається зі звіту про заборгованість за бюджетними коштами (форма №7д, № 7м) станом на 01.01.2016 (а.с. 100 -102 т.1)

За поясненнями відповідача, заборгованість в сумі 210,83 грн., що також не заперечується позивачем визначена станом на 01.01.2016 р. з урахуванням наданих послуг у листопаді 2015 року. Саме ця заборгованість була включена у бюджетні зобов'язання і погашена відповідачем у повному обсязі у листопаді 2016 р., що підтверджується платіжним дорученням № 2085-В9012/99 від 08.11.2016 (а.с.61, 89 т.1). Вартість послуг, які надавались у грудні 2015 року в даний акт не включено.

Позивач зазначає, що заборгованість відповідача по відшкодуванню пільгової вартості послуг зв'язку у сумі 15005,31 грн. є заборгованістю за надані послуги зв'язку на пільговій основі споживачам в грудні 2015 року і на момент звернення до суду розмір невиплаченої компенсації витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям споживачів відповідачем не погашено.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що позивачем не надано розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг у грудні 2015, які б відповідали наказу № 535 "Про затвердження форми для розрахунку, що передбачає відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг форми "2-пільга" та Інструкції про порядок її заповнення" від 04.10.2007.

Вказав, що станом на 01.01.2016 було зареєстровано заборгованість в сумі 210,83 грн., що вбачається також зі звіту про заборгованість за бюджетними коштами станом на січень 2016 року, яка була погашена (а.с. 100 т.1).

Пояснив, що сума нарахування за надані послуги у грудні 2015 року не була проведена , тому що розрахунки до УПСЗН надійшли у січні 2016 року . Реєстрація розрахунків за грудень 2015 року в органах Державної казначейської служби в січні 2016 не була можливою, так як відповідно до ЗУ від 25.12.2015 № 928-VIII "Про Державний бюджет України на 2016 рік" надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг даним законом не передбачалось. Тому надання пільг з оплати телекомунікаційних послуг не проводилося за відсутності кошторисних призначень на 2016 рік.

Вказує, що позивачем лише на виконання вимог суду 14.02.2017 у паперовому вигляді було надіслано акти звірки розрахунків за надані послуги пільгової категорії населення за 2015 рік

На виконання вимог суду відповідачем було звірено з даними Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та перевірено правильність розрахунку по послугах абонентної плати за телефон, а саме:

- у файлі 500 (ветерани війни) кількість записів 555 на суму 9854.97 грн., проте звірку проведено на 451 запис па суму 9592.79 грн.

- у файлі 503 (ЧАЕС) кількість записів 119 на суму 2237,57 грн. звірка пройшла 100%.

-у файлі 505 (ветерани МВС) кількість записів 13 на суму 241,36 грн., звірка пройшла 100%.

- у файлі 508 (інваліди армії) кількість записів 17 на суму 348,51грн, звірка пройшла 100%.

- у файлі 511 (багатодітні) кількість записів 130 на суму 2243,07 грн. проте звірку проведено на 126 записів на суму 2164.46 грн.

- у файлі 512 (прокуратура) по перерахунку було знято суму -96,57 грн.

Отже, загальна кількість записів склала 726 на суму 14488.12 грн. Надані файли 502 та 504 (установка телефону) звірені в ручному режимі. Сума до відшкодування - 176,40 грн.

Виявлені розбіжності було включено да акту звірки №5 від 19.01.2016 р. (померлі особи, помилки при завантаженні), який у двох примірниках було надано для уточнення інформації та усунення недоліків. Проте, акт не був підписаний та повернутий ПАТ «Укртелеком».

Вказує, оскільки позивачем не було надано такого розрахунку до кінця грудня 2015 року, таку заборгованість не було включено до акту звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги станом на 01.01.2016.

Зауважив, що оскільки бюджетні призначення на забезпечення виконання судових рішень за програмою соціального захисту у державному бюджеті Мінсоцполітики не передбачені протягом 2010-2017 років, відповідні видатки на зазначені цілі не затвердженні у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та у відповідних паспортах бюджетних програм.

З огляду на вищевикладене, забезпечення виконання рішень суду, боржниками за якими є державні органи, за рахунок програм соціального захисту населення суперечить вимогам Бюджетного кодексу України.

За приписами статті 102 зазначеного Кодексу видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Позивач, не погоджуючись із запереченнями відповідача щодо неотримання від позивача за надані послуги зв'язку за грудень 2015 року розрахунку, вказує, що обов'язок звірки інформації, що міститься в акті, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги покладається саме на уповноважений орган, який у разі виявлених розбіжностей не проводить рахунків, що передбачено п.п.10,11 Положення про Єдиний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги.

Таким чином, отримуючи від позивача розшифровки до актів звірки, відповідач повинен звіряти інформацію, що міститься в реєстрі, з інформацією, яка надійшла від позивача, в разі розбіжностей надавати заперечення щодо суми заборгованості.

Вказує, що відповідачем не було надано жодних заперечень по розрахунках позивача.

Представник позивача пояснила, що форми "2-пільга" за грудень 2015 була надіслана відповідачу у січні 2016 року в електронній формі. Докази направлення таких розрахунків в паперовому вигляді позивач надати не може, оскільки такі надсилались простою кореспонденцією, так як інших вимог щодо надіслання законом не встановлено.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", відокремленим підрозділом якого є Житомирська філія ПАТ "Укртелеком" (позивач) надає телекомунікаційні послуги споживачам.

Згідно ч.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012, визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Відтак позивач, як оператор телекомунікацій, надає послуги зв'язку споживачам, в тому числі й на пільгових умовах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, згідно п.2 якого фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).

Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. N 20.

Крім того, варто зазначити, що абз.2 п.12 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету передбачено, що погашення кредиторської заборгованості за зазначеними державними програмами соціального захисту населення, яка утворилася станом на початок року, провадиться першочергово.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 "Про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики).

Реєстр складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, головних управлінь праці та соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінь праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурних підрозділів з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад.

Відповідно до п. 3 вказаного Положення, Управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (далі - уповноважені органи):

- організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної у пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги;

- ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1-пільга", в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів, тощо.

Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Закону України "Про охорону дитинства" для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

Згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до ст.102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу (державні програми соціального захисту), проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з урахуванням вищезазначених норм, головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, в даному випадку щодо відшкодування витрат на послуги зв'язку, які надавались споживачам на пільгових умовах є Управління праці та соціального захисту населення Баранівської РДА Житомирської області, тому саме на останнє покладено обов'язок щодо виконання зобов'язань з оплати наданих послуг зв'язку на пільгових умовах.

Так, матеріалами справи підтверджено, що у період з січня 2015 року по грудень 2015 року позивачем надавались послуги зв'язку на пільговій основі, на підтвердження чого позивачем подано зведений розрахунок заборгованості за вказані місяці і помісячні розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг.

Крім того позивачем надано розгорнутий розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг у грудні 2015 року форми 2- пільга із зазначення всіх осіб, яким надавались послуги позивачем на пільгових умовах у грудні 2015 року (а.с. 31-53 т.3 т.2) .

Позивач вказує, що ним надано послуги зв'язку за пільговій основі у грудні 2015 року на загальну суму15005,31грн.

За приписами ч.1 п. 10 Постанови КМУ від 29.01.2003 № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Разом з тим за умовами ч.1 п 11 вищевказаної постанови, уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації.

На виконання вимог суду відповідач, керуючись повноваженнями, визначеними пунктом 11 Положення, на підставі наданих позивачем розрахунків, перевірив інформацію щодо наданих послуг за грудень 2015 рок та виявив, що позивачем допущені помилки, позивач неправомірно здійснив нарахування щодо осіб, які були позбавлені права на пільгове отримання послуг зв'язку. Відповідачем встановлено, що позивачем на пільговій основі надано послуг зв'язку у грудні 2015 року на загальну суму 14664,52 грн.

За таких обставин, позивачем невірно здійснено нарахування на відшкодування послуг зв'язку, наданих на пільгових умовах у грудні 2015 року на суму 340,79 грн.

Зібрані у справі докази вказують на належне виконання зобов'язань з боку позивача щодо надання послуг зв'язку пільговій категорії осіб у грудні 2015 року на загальну суму 14664,52 грн.

Судом встановлено, що станом на день звернення з позовом до суду та на день вирішення спору в суді у відповідача існує заборгованість перед ПАТ "Укртелеком" в сумі 14664,52 грн., яка є заборгованістю по відшкодуванню пільгової вартості послуг зв'язку, наданих у грудні 2015 року.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і у ч.1 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та такими що підлягають задоволенню в сумі 14664,52 грн.

В частині стягнення 340,79 грн. компенсації за надані телекомунікаційні послуги споживачам в грудні 2015 року суд відмовляє за безпідставністю вимог.

Разом з тим суд не погоджується із запереченнями відповідача щодо того, що відповідач не повинен сплачувати заборгованість з огляду на відсутність бюджетних асигнувань для компенсації витрат за надання послуг зв`язку на пільговій основі, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.617 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Окрім того, ст.1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, у тому числі й органів державної влади.

Отже, наведені відповідачем обставини не можуть бути підставою для звільнення останнього від оплати наданих позивачем послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що у рішенні Європейського суду з Прав Людини у справі "Кечко проти України" (Заява N 63134/00) від 08.11.2005 зазначено про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Не є підставою для звільнення відповідача від зобов'язання щодо проведення відшкодування витрат на послуги зв'язку, надані на пільгових умовах і той факт, що, як вказує відповідач, позивачем не подано розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг (Ф № 2-пільга") за грудень 2015 року до кінця 2015 року, оскільки відповідно до положень Постанови КМУ від 29.01.2003 № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" позивач мав надати такий розрахунок відповідачу до 25 числа наступного за звітним, тобто до 25 січня 2016 року.

Крім того, відповідач підтверджує факт, що розрахунки за послуги надані в грудні 2015 року позивачем були надані відповідачу січні 2016 року, що підтверджує, що позивачем було дотримано вимог Постанови КМУ від 29.01.2003 № 117.

Водночас, суд погоджується із твердженнями позивача, що обов'язок звірки інформації, що міститься в акті, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги покладається саме на уповноважений орган, визначений Положенням про Єдиний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, тобто на відповідача.

Відповідачем також не спростовано того факту, що позивачем, у грудні 2015 не надано послуг зв'язку на пільгових умовах на загальну суму 14664,52 грн.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами. Відповідач же належними та допустимими докази не спростував позов за предметом та підставами пред'явлення.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за надані послуги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню на загальну суму 14664,52 грн.

В частині стягнення 340,79грн. компенсації за надані телекомунікаційні послуги суд відмовляє.

В порядку ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації Житомирської області (12700, Житомирська область, м.Баранівка, вул. Соборна,20, )

на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м.Київ, бульвар Т.Шевченка,18, )

-14664,52 грн. компенсації за надані телекомунікаційні послуги споживачам;

- 1346,72 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 03.05.17

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3- сторонам(рек. з повід.)

4 - третій особі (рек. з повід.)