РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017Справа №910/11513/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сабріз"

до 1)Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід-Відбудова"

про стягнення 171278,00 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Мурашов А.Ю. (за дов.)

від відповідача 1 не з'явились

від відповідача 2 не з'явились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 11.05.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "САБРІЗ" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" 171278,39 грн., з яких: 140396,61 грн. основний борг за договором № 0727/03BD2010 від 30.12.2010, 21624,92 грн. пеня, 1569,00 грн. - 3% річних та 7687,86 грн. збитки від інфляції.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.09.2016 провадження у справі № 910/11513/16 припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САБРІЗ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.09.2016 у справі № 910/11513/16 задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.09.2016 у справі № 910/11513/16 - скасовано. Справу № 910/11513/16 передано на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду м. Києва №04-23/2410 від 17.11.2016, відповідно до п. 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/11513/16.

В результаті зазначеного автоматичного розподілу справу № 910/11513/16 передано на розгляд судді Усатенко І.В.

Ухвалою суду від 22.11.2016 розгляд справи призначено до розгляду на 07.12.2016.

В матеріалах справи міститься відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг", в якому він заперечує проти позову. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що він не є боржником за зобов'язаннями по оплаті товару поставленому ТОВ "Схід відбудова", а його зобов'язання як поручителя припинились, в зв'язку не пред'явлення вимоги про оплату у визначені законом строки. Відповідач зазначив про необхідність залучення у справі іншого відповідача - ТОВ "Схід відбудова".

Представником позивача в судовому засіданні подано пояснення та клопотання про залучення іншого відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Схід-Відбудова".

Розгляд клопотання про залучення іншого відповідача судом перенесено.

Відповідач в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, вимог ухвали суду від 22.11.2016 про призначення справи до розгляду не виконав, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 07.12.2016 розгляд справи відкладено на 18.01.2017.

18.01.2017 судове засідання не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді Усатенко І.В. на лікарняному.

Ухвалою суду від 30.01.2017 справу призначено до розгляду на 06.02.2017 та замінено найменування відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг".

Відповідач в судове засідання 06.02.2017 не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, вимог ухвали суду від 30.01.2017 про призначення справи до розгляду не виконав, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представником позивача в судовому засіданні подано документи на часткове виконання вимог ухвали суду та клопотання про залучення іншого відповідача.

Розгляд клопотання про залучення іншого відповідача судом перенесено.

Ухвалою суду від 06.02.2017 продовжено строки вирішення спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 20.02.2017.

Сторони в судове засідання 20.02.2017 не з'явились, явку уповноважених представників не забезпечили, відповідач вимог ухвали суду від 06.02.2017 про відкладення розгляду справи не виконав, про день та час судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Від позивача 15.02.2017 надійшли пояснення з додатками.

07.12.2016 позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі, у якості іншого відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Схід-Відбудова", посилаючись на те, що відповідно до п. 5 додаткової угоди відповідальність за боргові зобов'язання, які виникли до укладення додаткової угоди, несуть ТОВ "Практікер Україна" (в якому проведено реорганізацію та змінено назву на ТОВ "Схід-Відбудова") і ТОВ "Торговий Дім "Практікер Україна" (в якому проведено реорганізацію та змінено назву на ТОВ "Торговий дім "Укрспецторг") солідарно. Тобто за порушення прав постачальника -ТОВ "Сабріз" - у правовідносинах, які є предметом спору у даній справі несуть відповідальність, як ТОВ "ТД "Практікер Україна" так і ТОВ "Схід-Відбудова", а тому останній повинен бути залучений до участі у справі, у якості відповідача.

06.02.2017 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про залучення ТОВ "Схід-Відбудова як іншого відповідача та стягнення з обох відповідачів заборгованості у розмірі 171278,00 грн. солідарно.

У відповідності до частини 1 статті 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Ухвалою суду від 20.02.2017 розгляд справи відкладено на 23.03.2017 та залучено до участі у справі іншого відповідача (співвідповідача) - товариство з обмеженою відповідальністю "Схід-Відбудова".

Представником позивача в судовому засіданні 23.03.2017 подано документи на виконання вимог ухвали суду.

Відповідачі в судове засідання 23.03.2017 не з'явились, явку уповноважених представників не забезпечили, вимог ухвали суду від 20.02.2017 про відкладення розгляду справи не виконали.

Ухвалою суду від 23.03.2017 за клопотанням сторони продовжено строк розгляду спору, відкладено розгляд справи на 11.05.2017

Через загальний відділ діловодства суду 03.04.2017 від позивача надійшли письмові пояснення з долученням доказів направлення відповідачам уточненої позовної заяви.

В судове засідання 11.05.2017 представники відповідачів не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Відповідач-2 не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, відзив суду не надав.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

30.12.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" (практікер) (нове найменування ТОВ "Схід-Відбудова") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сабріз" (постачальник) укладено договір про умови (національний) № 0727/02BD2010 та договір купівлі-продажу (національний) № 0727/01BD2010 від 30.12.2010, та загальні умови поставки та надання послуг № 0727/03BD2010.

Додатком № 2 від 01.03.2011 сторони погодили змінити порядкові номери договорів на наступні: договір купівлі-продажу (національний) № 072711 від 30.12.2010; договір про умови (національний) № 072721 від 30.12.2010; загальні умови поставки та надання послуг № 072731 від 30.12.2010

Відповідно до п. 1.1 Договору купівлі-продажу (національний) умови цього договору та всіх додатків до нього регулюють ділові відносини між Практікер та/або підприємствами, для яких компанія Практікер виконує закупівельні обов'язки, з одного боку, та постачальником з іншого боку. Постачальник визнає юридичну чинність цим умов шляхом підписання цього договору. Додатково для регулювання відносин за цим договором застосовуються положення законодавства.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору купівлі-продажу (національний) замовлення розміщуються від імені Практікер або від імені асоційованих закупівельних компаній, котрі, в даному випадку, є стороною договору; замовлення вважаються чинними тільки за умови їх оформлення в електронній письмовій формі. Замовлення, розміщені в усній формі, зокрема, по телефону, так само як і доповнення, зміни та інші застереження до поданих замовлень, вважаються чинними тільки за умови їх підтвердження в електронній письмовій формі, яка вимагається для замовлень.

Згідно з п. 3.2 Договору купівлі-продажу (національний) кожне замовлення доставляється в узгоджену дату поставки. Строк поставки починає перебіг із дати замовлення. Вся кількість товару, замовлена на цю дату, доставляється за визначеною у замовленні адресою. Здійснення поставки частинами або раніше визначеної дати допускається тільки за умови попередньої письмової домовленості сторін. Це положення також застосовується по відношенню до акційних товарів. У випадку часткової доставки без попереднього узгодження, компанія Практікер уповноважена відмінити залишок замовлення.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору купівлі-продажу (національний) рахунки надсилаються в одному екземплярі. У рахунку вказується адреса доставки вантажу. У разі, якщо вантаж відправляється за різними адресами призначення, повинні бути оформлені окремі рахунки. Рахунки не повинні доставлятися разом із вантажем. У рахунку чітко зазначаються номер та дата замовлення. Разом із кожним вантажем доставляється транспортний документ із зазначенням його номеру та номеру замовлення. Якщо вантаж упакований у декілька упаковок, на упаковці, в якій міститься транспортний документ, має бути особлива відмітка.

Згідно з п. 6.1 Договору купівлі-продажу (національний) ціни, погоджені сторонами на відповідну дату замовлення, є чинними для всіх поставок, додаткових замовлень та подальших поставок впродовж строку дії договору, крім випадків, коли сторони письмово у явно вираженій формі погодяться про застосування нових цін. Збільшення ціни, зокрема внаслідок інфляції, також підлягає окремому погодженню сторонами у вказаній формі.

Згідно з п. 9.1 Договору купівлі-продажу (національний) додатки до цього договору, зокрема, Договір про умови та Загальні умови поставки та надання послуг, вважаються невід'ємними частинами даного договору купівлі-продажу.

Відповідно до п. 1.1 Загальних умов поставки та надання послуг вони регулюють спеціальні умови поставок товарів Практікер постачальником та надання послуг постачальнику з боку Практікер на основі Договору купівлі-продажу та Договору про умови, укладеного між сторонами, і є невід'ємною частиною Договору купівлі-продажу.

Відповідно до п. 3.2 Загальних умов поставки та надання послуг поставка здійснюється на умовах оплати постачальником вартості доставки та покриття всіх інших витрат, включаючи витрати на упаковку, придатну для транспортування.

Відповідно до п. 3.9 Загальних умов поставки та надання послуг поставки здійснюються, як правило, централізовано-кільцевим перевезенням, при якому Практікер має право отримувати товар без виписки довіреностей. При цьому Практікер попередньо повідомляє постачальника про зразок штампу (печатки), за якими підтверджується отримання товару.

Згідно з п. 4.1, 4.3.1, 5.1 Загальних умов поставки та надання послуг після виконання кожної поставки постачальник відсилає на адресу головного офісу Практікер рахунок, видаткову накладну та податкову накладну. Кожна поставка повинна супроводжуватися накладною із зазначенням відповідного номеру замовлення. Строк оплати визначається згідно зі ст.. 4 Договору про умови і залежно від того, яка з цих подій сталася пізніше, відраховується або з дня передачі товарів за даною угодою, або з дня отримання усіх необхідних документів щодо поставленого товару головним офісом Практікер.

До матеріалів справи додано підписані сторонами: договір про умови (національний) № 0727/02BD2010 від 30.12.2010, що передбачає строк платежу до 31.12.2009 - 0 днів з надходження товарів або рахунку, з 01.01.2010 - 60 днів з надходження товарів або рахунку; договір про умови від 12.01.2012 № 072722, що передбачає строк платежу до 31.12.2011 - 60 днів з надходження товарів або рахунку, з 01.01.2012 - 65 днів з надходження товарів або рахунку; договір про умови від 01.01.2013 № 072723, що передбачає строк платежу до 31.12.2012 - 65 днів з надходження товарів або рахунку, з 01.01.2013 - 72 днів з надходження товарів або рахунку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору (разом із додатками, що є невід'ємними частинами договору), суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З аналізу Договору купівлі-продажу (національний) вбачається, що він є договором, що укладений з метою багаторазового застосування, який містить загальні умови поставки товару постачальником, та при цьому погодження істотних умов (найменування товару, кількість, вартість) кожного окремого зобов'язання з поставки товару повинно здійснюватись шляхом подання Практікер відповідних замовлень.

Судом встановлено, що 24.03.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Практікер Україна" (Практікер), Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Практікер Україна" (новий покупець) (нове найменування ТОВ "ТД "Укрспецторг") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сабріз" (постачальник) укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 072711 від 30.12.2010.

Згідно з п.1 додаткової угоди, враховуючи положення статті 520 ЦК України та інших чинних на момент підписання цієї Угоди норм законодавства України, сторони, з метою врегулювання відносин, які між ними склались, вирішили змінити одну із сторін в зобов'язанні по договору №072711 від 30.12.2010 року, таким чином, всі права та обов'язки, якщо іншого не передбачено цією угодою, за вказаним договором переходять від практікер до нового покупця по договору №072711 від 30.12.2013 року з 24 березня 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 520, 521 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Згідно з ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Сторони стверджують, що з метою фіксації суми зобов'язань, які утворились на момент укладення цієї додаткової угоди, практікер та постачальник укладають акт звірки взаєморозрахунків (п.4 додаткової угоди).

До матеріалів справи надано ряд актів звірки взаєморозрахунків, підписаних практікер та постачальником, а також підписаних новим покупцем та постачальником. Однак підписаного практікер та постачальником акту звірки станом на 24.03.2015 суду не надано.

Останній підписаний практікер акт звірки за період січень 2015 - травень 2015 містить лише дані практікер та підписаний лише його представником. Згідно вказаного акту дебіторська заборгованість практікер становить 272199,02 грн., а кредиторська заборгованість становить - 6056,40 грн. Наступний за датою акт звірки від 30.04.2015 підписаний уже новим покупцем та постачальником. Згідно вказаного акту за даними постачальника дебіторська заборгованість становить на 01.04.2015 - 205022,61 грн., станом на 30.04.2015 - 199718,47 грн., а за даними нового покупця станом на 30.04.2015 кредиторська заборгованість становить 198140,33 грн.

Пунктом 5 додаткової угоди передбачено, що сплата зобов'язань практікер, які виникли за договором в якому відбувається зміна сторони, включаючи зобов'язання визначені п.4 цієї Угоди, з моменту укладення цієї угоди, якщо сторони не домовляться про інше, здійснюється практікер до їх повного виконання. При цьому, новий покупець поручається за виконання практікер визначених зобов'язань. В разі невиконання практікер визначених зобов'язань, практікер та новий покупець несуть солідарну відповідальність за їх виконання.

На підтвердження факту поставки товару позивач надав до матеріалів справи транспортні та видаткові накладні: № РН-0006617 від 11.08.2014 на суму 4415,34 грн. на кількість товару 119 штук; № РН-0004918 від 10.06.2014 на суму 9610,26 грн. на кількість товару 117 штук; № РН-0005104 від 16.06.2014 на суму 6964,50 грн. на кількість товару 288 штук; № РН-0005114 від 18.06.2014 на суму 1087,44 грн. на кількість товару 76 штук; № РН-0005115 від 18.06.2014 на суму 10591,08 грн. на кількість товару 290 штук; № РН-0005116 від 18.06.2014 на суму 1741,74 грн. на кількість товару 15 штук; № РН-0003702 від 12.05.2014 на суму 3215,40 грн.; № РН-0003936 від 19.05.2014 на суму 1968,84 грн.; № РН-0003937 від 19.05.2014 на суму 6888,60 грн.; № РН-0003955 від 19.05.2014 на суму 12833,46 грн.; № РН-0003989 від 21.05.2014 на суму 7494,24 грн.; № РН-0004252 від 26.05.2014 на суму 5617,14 грн.; № РН-0004285 від 28.05.2014 на суму 392,58 грн.; № РН-0004555 від 02.06.2014 на суму 11411,28 грн.; № РН-0004604 від 02.06.2014 на суму 12879,90 грн.; № РН-0004608 від 04.06.2014 на суму 4736,82 грн.; № РН-0004908 від 11.06.2014 на суму 4635,30 грн.; № РН-0005377 від 24.06.2014 на суму 9092,22 грн.; № РН-0007615 від 29.09.2014 на суму 9233,04 грн.; № РН-0007923 від 13.10.2014 на суму 9820,98 грн. Загальна вартість поставленого позивачем товару згідно вказаних накладних становить 134630,16 грн.

Позивач надав до матеріалів справи видаткову накладну № РН-0003275 від 15.07.2015 на суму 10090,86 грн. на підтвердження поставки товару новому покупцеві. Видаткова накладна підписана контрагентами та скріплена їх печатками (штампами).

До матеріалів справи позивачем надано копію виписки по рахунку за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, що підтверджує перерахування ТОВ "Практікер Україна" грошових коштів у розмірі 143237,85 грн. Вказані платежі здійснені частково поза межами строків так і в межах строків виникнення грошових зобов'язань по оплаті товару, поставленого згідно перелічених видаткових накладних.

Згідно актів звірки взаєморозрахунків, підписаних ТОВ "Сабріз" та ТОВ "ТД "Практікер" від 30.09.2015, від 31.10.2015, від 30.11.2015, від 31.01.2016 позивачем вказана дебіторська заборгованість у розмірі 141254,33 грн., а відповідачем-1 - 140396,61 грн.

Тобто позивачем доведено, а відповідачами не спростовано факт існування заборгованості за поставлений товар у сумі 140396,61 грн. Судом встановлено з наданих до матеріалів справи документів, що сума боргу у розмірі 130305,75 грн. обліковується за поставлений відповідачу 2 товар, а сума боргу у розмірі 10090,86 грн. обліковується за поставлений товар відповідачу 1 як новому покупцю.

Виходячи з умов основної і додаткової угод, актів звірки взаєморозрахунків та змісту відносин, що склались між сторонами, суд приходить до висновку, що відповідач-2 (ТОВ "Схід Відбудова") виступив боржником за основним зобов'язанням (поставки) в розмірі 130305,75 грн., а відповідач-1 (ТОВ "Торговий дім "Укрспецторг") - поручителем. Отже, спірні відносини в цій частині регулюються параграфом 3 глави 49 ЦК України (порука).

Відповідно до ч.1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення основної заборгованості в розмірі 130305,75 грн. з відповідача-1 - ТОВ "Торговий дім "Укрспецторг", як солідарного боржника, суд дійшов висновку, що дія поруки припинилась з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як встановлено судом, у додатковій угоді № 2 від 24.03.2015 року, що містить умову про поруку, сторони не визначили строку дії цієї поруки, отже, мають застосовуватися приписи зазначеної статті в тій частині, відповідно до якої порука припиняється у разі, якщо кредитор протягом 6 місяців не пред'явить вимоги до поручителя від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідно до договору про умови від 01.01.2013 № 072723 з 01.01.2013 строк платежу встановлений - 72 днів з надходження товарів або рахунку.

Як вбачається за матеріалів справи, зокрема, видаткових накладних, остання партія товару надійшла до ТОВ "Практікер Україна" (ТОВ "Схід відбудова") 13.10.2014, отже, враховуючи умови договору про умови, строк зобов'язання по оплаті останньої поставки товару закінчився 24.12.2014. Таким чином, зважаючи на 6-ти місячний строк, передбачений законом, порука відповідача-1 припинилась 25.06.2015, оскільки кредитор не звернувся до поручителя протягом цього часу з вимогою про виконання основного зобов'язання в розмірі 130305,75 грн.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Законодавець передбачив додаткові підстави припинення поруки, а саме - правила обмежувальних строків (шестимісячного), які вступають в дію, відповідно, лише у разі, якщо договором поруки не встановлено строк дії поруки, а основним договором не визначено строк виконання основного зобов'язання. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Як зазначив Верховний Суд України від 17.09.2014 р. у постановах по справах № 6-6цс14-1, № 6-53цс14, а також в аналізі про застосування судами законодавства, яке регулює поруку, як вид забезпечення виконання зобов'язання, від 01.02.2015 р., з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти, як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, оскільки ТОВ "Сабріз" протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання в розмірі 130305,75 грн. не пред'явило вимоги до поручителя - ТОВ "Торговий дім "Укрспецторг", суд приходить до висновку, що порука у відповідача-1 перед позивачем за основним зобов'язанням в розмірі 130305,75 грн. є припиненою, а відтак - позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 130305,75 грн. з відповідача-1 задоволенню не підлягають.

Отже, оскільки відповідачем-2 - ТОВ "Схід Відбудова" доказів належної оплати заборгованості суду не надано, а порука відповідача-1 припинилась, суд приходить до висновку, що з відповідача-2 підлягає стягненню основна заборгованість за договором №072711 від 30.12.2010 року в розмірі 130305,75 грн.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 2 від 24.03.2015 поставка товарів постачальником з моменту укладення цієї угоди, якщо про інше сторони не погодились окремо, здійснюється за замовленнями нового покупця та на користь нового покупця в порядку та на умовах, визначених договором.

Згідно з п. 6 Додаткової угоди № 2 від 24.03.2015 зобов'язання зі сплати вартості товарів, поставлених після укладення цієї додаткової угоди за замовленнями нового покупця, виконується новим покупцем в порядку та на умовах, визначених договорів.

Судом встановлено, що позивач поставив відповідачу на підставі додаткової угоди № 2 від 24.03.2015 товар на суму 10090,86 грн., який відповідачем-1 був отриманий, однак не був оплачений. Будь-яких доказів зворотного суду не надано, заперечень відповідачами не висловлено.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача 1 перед позивачем в сумі 10090,86 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

В частині солідарного стягнення з відповідача 2 основної заборгованості в сумі 10090,86 грн. відмовити.

У зв'язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідачів солідарно пеню в розмірі 21624,92 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з договору поставки №072711 від 30.12.2010 року з додатками та додаткової угоди № 2 від 24.03.2015 в них відсутній пункт щодо нарахування пені у зв'язку з порушенням відповідачами умов договору щодо оплати у зв'язку з цим, вимоги позивача в частині стягнення солідарно з відповідачів пені в розмірі 21624,92 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв'язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з солідарно з відповідачів 3% річних в розмірі 1569,00 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач розрахував суму 3% річних з загальної суми заборгованості 140396,61 грн. за період з 31.01.2016 по 15.06.2016. Оскільки порука, яка є підставою для солідарного стягнення 3% річних, припинена, то суд розраховує 3% річних у межах визначеного позивачем періоду на суму боргу кожного з відповідачів окремо.

Згідно перерахунку суду по кожному відповідачу, загальна сума 3% є більшою, ніж та, що заявлена позивачем до стягнення. Суд наділений повноваженнями виходити за межі позовних вимог, якщо про це є клопотання заінтересованої сторони. Позивач з відповідним клопотанням до суду не звертався. Сума 3% річних пропорційно сумі боргу кожного з відповідачів та загальної суми 3% річних, розрахованої позивачем, яка підлягає стягненню, становить - 1456,19 грн. до стягнення з відповідача-2 та 112,8 грн. - до стягнення з відповідача-1.

Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму втрат від інфляції у розмірі 7687,86 грн. за період з січня 2016 року до червня 2016. Оскільки порука, яка є підставою для солідарного стягнення втрат від інфляції, припинена, то суд розраховує втрат від інфляції у межах визначеного позивачем періоду на суму боргу кожного з відповідачів окремо.

Згідно розрахунку суду сума втрат від інфляції, що підлягає стягненню з відповідача-2 становить 6722,43 грн., а сума втрат від інфляції, що підлягає стягненню з відповідача-1 складає 520,58 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг" (34306, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Сахалінська, будинок 4; ідентифікаційний код: 39320208) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сабріз" (04070, м. Київ, вулиця Ігорівська, будинок 12-Б; ідентифікаційний код: 37334135) основний борг у розмірі 10090 (десять тисяч дев'яносто) грн. 86 коп., 3% річних в розмірі 112 (сто дванадцять) грн. 80 коп., втрати від інфляції у розмірі 520 (п'ятсот двадцять) грн.. 58 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 160 (сто шістдесят) грн. 98 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова" (87547, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця 50 Років СРСР, будинок 61; ідентифікаційний код: 33938302) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сабріз" (04070, м. Київ, вулиця Ігорівська, будинок 12-Б; ідентифікаційний код: 37334135) основний борг у розмірі 130305 (сто тридцять тисяч триста п'ять) грн. 75 коп., 3% річних в розмірі 1456 (одна тисяча чотириста п'ятдесят шість) грн. 19 коп., втрати від інфляції у розмірі 6722 (шість тисяч сімсот двадцять дві) грн. 43 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2078 (дві тисячі сімдесят вісім) грн. 74 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 15.05.2017 року.

Суддя І.В.Усатенко