РІШЕННЯ

14 квітня 2017 рокуСправа № 921/24/16-г/3
Господарський суд Тернопільської області

у складі колегії суддів:головуючого судді Руденка О.В. , судді Стопника С.Г. , судді Хоми С.О.

розглянув справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "КРАЇНА", вул. Електриків, 29а, м. Київ 176, 04176

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рікое Україна", вул. Тролейбусна, 16, м. Тернопіль, 46027

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дюк Транс", вул. Пироговського, 19 корпус 6, м. Київ, 03110

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укратлантік", вул. Агрономічна, 225, с. Усатове, Біляївський район, Одеська область, 67663

про cтягнення заборгованості в сумі 421 635,07 грн.

за участю представників сторін:

позивача: Піка М.Є., довіреність № 57 від 10.01.17 р.,

відповідача 1: Стадник В.О., свідоцтво № 675 від 24.02.12 р.,

третьої особи: Белік А.Г. довіреність №б/н від 19.12.16р.

Суть справи:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 30.05.2016р. у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "КРАЇНА" відмовлено повністю.

Водночас, за наслідками апеляційного перегляду справи, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.10.2016р. рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Разом з тим, згідно постанови Вищого господарського суду України від 20.12.2016р. рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд у іншому складі суду.

Ухвалою суду від 11.01.2017р. справу №921/24/16-г/3 прийнято до провадження у складі судді Руденка О.В.

15.03.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Рікое Україна" звернулось із клопотанням про призначення колегіального розгляду даної справи, у зв'язку із її складністю.

У відповідності до розпорядження голови Господарського суду Тернопільської області справу № 921/24/16-г/3 призначено до розгляду колегією у складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 17.03.2017р., створено колегію суддів у складі : головуючого судді Руденка О.В., суддів: Стопника С.Г. та Хоми С.О.

В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у судовому засіданні його повноважним представником, позивач посилається на те, що у зв'язку із настанням страхового випадку, Страховиком було сплачено страхове відшкодування згідно договору страхування відповідальності експедитора №12/287/3.1.11.3. від 29.08.2014 р. У зв'язку з цим, позивач звернувся з позовом до відповідача 1, як винної сторони, про стягнення страхової суми у порядку регресу.

Відповідач 1 позовні вимоги не визнає з підстав, викладених у відзиві на позов №б/н від 22.02.2017 р. Його представник у судовому засіданні вказує на необґрунтованості позову законодавчими приписами та невідповідності посилань Страхової компанії фактичним обставинам.

Відповідач 2 явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, причин цього не повідомив, витребуваних документів не надав, хоча про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, в порядку ст.ст. 64, 87 ГПК України та п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

В порядку ст.30 ГПК України, у судове засідання викликався експерт Одеської регіональної торгово-промислової палати України ОСОБА_4 для дачі пояснень по суті спору.

Вказана посадова особа на виклик суду не з'явилась, однак надала письмові пояснення № б/н від 20.02.2017 р., що долучені до матеріалів справи та досліджені в ході судового розгляду.

Учасникам судового процесу належні їм права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,22,81-1 ГПК України, роз'яснено.

Технічна фіксація (звукозапис) не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представників сторін.

Розгляд справи відкладався та у судових засіданнях оголошувалась перерва з підстав, викладених у відповідних ухвалах та формулярах (протоколах) судових засідань.

Строк вирішення спору продовжувався згідно до ст.69 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, повно та об'єктивно оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

21 січня 2013 року між Компанією Аtlаntic Industrie, Франція (Продавець) та ТОВ "Укратлантік", Україна (Покупець), було укладено Контракт № Fг- 02/13, згідно п.1.2. якого Продавець продає, а Покупець купляє обладнання, електротовари та комплектуючі до нього, які іменуються надалі "Товар".

Згідно п.2.1. Контракту, вид, ціна, кількість та вартість Товару фіксується в Специфікаціях та/або Інвойсах, які оформляються на кожну окрему поставку і являються невід'ємною частиною даного Контракту.

Загальна сума купленого та проданого товару під час дії Контракту, складає 2 000 000,00 Євро (п.3.1. Контракту).

Відповідно до п. 5.1., п. 5.2. Контракту, упаковка, в якій відвантажується товар, повинна відповідати технічним умовам, також забезпечувати, при умові належного користування з товаром, збереження товару під час транспортування морським, автомобільним або авіатранспортом. На кожну партію Товару Продавець зобов'язується представити наступні документи: Інвойс; Товарно-транспортна накладна.

Умови поставки і страхування по даному Контракту обумовлюються сторонами для кожної окремої партії і фіксуються в Специфікаціях та/або Інвойсах, згідно правил Інкотермс 2010 (п.6.2. Контракту).

У п. 13.1. Контракту сторони домовились, що останній вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2013 року включно.

17.11.2014 року між контрагентами було укладено додаткову угоду №2, якою сторони внесли зміни в п. 13.1. та п. 14 Контракту, зокрема, продовжили строк його дії до 31.12.2015 р. включно.

На виконання умов даного правочину, Компанією Аtlаntic Industrie передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Укратлантік" отримано товар, що підтверджується: Інвойсами (рахунками-фактури) №2014-123466 від 18.11.2014р., № 2014-123467 від 18.11.2014 р., № 2014-123479 від 20.11.2014 р., № 2014-123502 від 11.12.2014 р.; пакувальними листами № 2014-123466 від 18.11.2014р., № 2014-123467 від 18.11.2014 р., № 2014-123479 від 20.11.2014 р., № 2014-123502 від 11.12.2014 р. та товарно-транспортною накладною СMR №0001111 (перелічені документи містяться в матеріалах справи).

02 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЮК ТРАНС" (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укратлантік" (Замовник) укладено Договір про транспортно-експедиторське обслуговування №А 0004, згідно п.2.1. якого Експедитор зобов'язується організовувати та забезпечувати транспортування вантажу автомобільним міжнародним і внутрішнім сполученням, відповідно до заявок Замовника, а Замовник, в свою чергу, зобов'язується сплачувати вартість таких послуг Експедитору у строки та в порядку, встановленому цим договором.

Відповідно до п.2.2. договору перевезення вантажів може, здійснюватись, як безпосередньо Експедитором, наявним в нього автомобільним транспортом, так й іншими Перевізниками, що можуть залучатись Експедитором до здійснення перевезень за рахунок останнього, шляхом укладення з ними відповідних договорів.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що для здійснення кожного перевезення Замовник в строк не пізніше 48 годин до бажаної дати початку перевезення оформляє та передає Експедитору електронною поштою (факсимільним зв'язком) заявку, складену у відповідності до п.1.5 договору.

Експедитор повинен забезпечити подачу транспортного засобу, придатного і повністю готового до перевезення обумовленого вантажу для завантаження та розвантаження в строк, вказаний в чинних Заявках (п.3.5. Договору).

Згідно до п. 3.6. Договору, належним документом, який підтверджує виконання своїх обов'язків Експедитора, буде оригінал товарно-транспортної накладної (CMR) з відмітками відправника вантажу, перевізника, одержувача вантажу та митних органів про дату та час прибуття транспортного засобу на шляху слідування.

Передача вантажу вантажоотримувачу підтверджується його відміткою (підпис уповноваженого представника, дата, час та відбиток печатки/штампу) на товарній-транспортній накладній (CMR). Вантаж вважається прийнятим в належному стані та у кількості, якщо інше не буде зазначене в товарно-транспортній накладній (СМК) (п. 3.9. Договору).

Пунктом 3.10. Договору сторони визначили, що в разі виявлення ушкоджень вантажу складається акт про ушкодження вантажу протягом наступного робочого дня з моменту розвантаження автотранспорту. Акт підписується водієм транспортного засобу, що доставив вантаж, і представником Замовника або Вантажоотримувача. Про складання акта робиться відмітка на зворотному боці товарно-транспортної накладної (СМR), по якій доставлено вантаж, при цьому вказується дата складання акта і про що він складений.

Згідно підпункту 4.3.1. Договору Експедитор зобов'язується укладати від свого імені необхідну кількість договорів перевезення або інших договорів з метою забезпечення оптимального транспортного обслуговування та організації перевезення вантажів, що не суперечать умовам цього договору та даних, вказаних в Заявках. Забезпечувати схоронність вантажу з моменту його прийняття до перевезення до моменту передачі його вантажоотримувачу (підпункт 4.3.10.).

Відповідно п.6.11. Договору Експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, найнятих ним для виконання цього договору або надання послуг в тому ж порядку та обсязі, що і за свої власні дії.

Факт надання Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЮК ТРАНС" та отримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Укратлантік" послуг, підтверджується заявкою № 14/01/15 ТОВ "Укратлантік".

В подальшому, 05.01.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дюк Транс" (Замовник) та ТОВ "Рікое Україна" (Виконавець) було укладено договір про транспортно-експедиторське обслуговування № В 0196, згідно з п.2.1 якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання за плату і за рахунок Замовника надати транспортно-експедиторське обслуговування, відповідно до узгоджених Сторонами Заявок.

Пунктом 3.1. Договору, встановлено, що для здійснення кожного перевезення Замовник в строк не пізніше 48 годин до бажаної дати початку перевезення оформляє та передає Експедитору електронною поштою (факсимільним зв'язком) заявку, складену у відповідності до п.1.3. договору.

Відповідно до підпункту 4.1.9 Договору, Виконавець відшкодовує шкоду заподіяну Замовнику у разі пошкодження і/або втрати вантажів, що сталися з вини Виконавця, у розмірі вартості пошкодженого і/або втраченого вантажу, виходячи з цін цього вантажу, що вказана у товарно-транспортних документах.

Виконавець несе відповідальність за збереження майна Замовника (вантажу) з моменту прийняття його до перевезення і до видачі вантажоодержувачу, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження (майна) вантажу сталися через обставини, яким він не міг запобігти і усунення яких від нього не залежало. Виконавець несе відповідальність за збереження майна (вантажу): при міжнародних перевезеннях - відповідно до Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (далі - Конвенція), при внутрішніх перевезеннях - відповідно до Статуту автомобільного транспорту УРСР (п.6.5. Договору).

На виконання умов договору про транспортно-експедиторське обслуговування №В 0196 від 05.01.2015р. Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЮК ТРАНС" і ТОВ "Рікое Україна" підписано та скріплено печатками обох сторін заявку № 14/01/15 ТОВ "ДЮК ТРАНС" на транспортування вантажу в міжнародному сполученні, згідно якої: вантаж - до 10т, об'єм 86 куб. м., упаковка на палетах, адреса завантаження - СІСЕ 2 ruedeLucelle 68300 SaintLouis, дата, час подачі під завантаження - 14.01.2015 р., вантаж для ТОВ "Укратлантік", термін доставки - 21.01.2015 р.

29 серпня 2014 року між ПАТ "Страхова компанія "Країна" (Страховик) та ТОВ "Дюк Транс" (Страхувальник) укладено Договір страхування відповідальності експедитора №12/287/3.1.11.3., згідно п.1.1. Страховик бере на себе зобов'язання, в разі настання страхового випадку, виплатити страхове відшкодування Страхувальнику на умовах і в обсязі, передбачених цим Договором і Правилами Страхування визначеними в п.1.2. цього Договору, а Страхувальник зобов'язується сплатити вчасно і в повному обсязі страхові платежі і виконувати інші умови цього Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, страховим випадком є встановлення зобов'язання Страхувальника щодо відшкодування завданої майнової шкоди третій особі - Вигодонабувачу (у відповідності до умов договору про надання експедиційних послуг) за втрату та/або пошкодження вантажу, прийнятого на перевезення по території України, Росії, Білорусі, Європи автомобільним транспортом.

Згідно з п. 3.2. Договору, факт виникнення відповідальності Страхувальника за майнову шкоду завдану третій особі повинен бути визнаний судом, або вимоги від третіх осіб повинні бути визнані Страхувальником обґрунтованими та Страховик згоден з таким визнанням вимог.

Підпунктом 6.3.1. Договору визначено, що Страхувальник має право отримати страхове відшкодування з письмового дозволу Вигодонабувача.

Згідно з підпункту 6.4.7. Договору, Страхувальник зобов'язаний повідомити Страховика про настання випадку, що має ознаки страхового, негайно, але не пізніш 3 (трьох) робочих днів з моменту, коли про це стало відомо Страхувальнику.

Як вбачається із матеріалів справи, при прийнятті вантажу, що постачався третій особі компанією Аtlаntic Industrie, Замовником (ТОВ "Укратлантік") було виявлено та зафіксовано у вигляді фотографій пошкодження упаковки/вантажу при перевезенні: вантаж та упаковка у підмоченому стані, а саме три палети конвекторів електричних: код продукції - 12600817, Електронний блок керування 2000 WSFP термостатом МК01-12, 600 шт. (5 кор. х 120);код продукції - 18600342, Електронний термостат МК01-12 для конвектору від 500-1500 w, 1056 шт. (11 кор. х 96); код продукції - 12600754, Електронний термостат для конвектору від 2000w, 1 152 шт. (12 кор. х 96); код продукції - 18600341, Електронний термостат МК01.11 для конвектору від 2000w, 2016 шт. (21 кор. х 96); код продукції - 18300545, Електронний блок керування термостатом МК21 ЕхрРА, 386 шт. (7 кор. х 44).

Про даний факт свідчить Акт про виявлені пошкодження /псування упаковки/ вантажу при його перевезенні, які є підставою для матеріальної відповідальності перевізника від 26.01.2015р., що складений та підписаний водієм Перевізника (ТОВ "Рікое Україна") - ОСОБА_5 та представником ТОВ "Укратлантік" - ОСОБА_6

Як наслідок, 28.01.2015р. ТОВ "ДЮК ТРАНС" звернулось із повідомленням №300 до ПАТ "СК "Країна" про настання страхового випадку, який відбувся 26.01.2015р.

24.03.2015р. ТОВ "Укратлантік" направлено на адресу Страхувальника - ТОВ "ДЮК ТРАНС" - претензію щодо відшкодування збитків в сумі 19 599,04 Євро в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день висунення претензійних вимог.

31.03.2015 р. складено Акт списання товарів №64, згідно якого знищено товар, що був предметом перевезення і можливого пошкодження, у кількості 5 132 предмети.

15.05.2015 р. ТОВ "ДЮК ТРАНС" звернулось до ПАТ "СК "Країна" із заявою на виплату страхового відшкодування №4022 на підставі договору страхування №12/287/3.1.11.3 від 29.08.2014 р.

03.06.2015р. ПАТ "СК "Країна" був складений страховий акт № 12/35016/3.1.11.3. та розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 421 635,07 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було перераховано ТОВ "Укратлантік" грошові кошти у розмірі 421 635,07 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 5903 від 11.06.2015р. на суму 50 000 грн., №5479 від 03.06.2015р. на суму 121 635,07 грн., №5621 від 08.06.2015р. на суму 100 000 грн., №6915 від 03.07.2015р. на суму 130 000 грн., №6992 від 06.07.2015р. на суму 20 000 грн., в графі "призначення платежу" яких зазначено: "страх. відшк. по стр/а №99- 12/35016/3.1.11.3.від 03.06.2015р. (отр.: ТОВ "Укратлантік"). Перелічені платіжні доручення знаходиться в матеріалах справи.

В подальшому, страховою компанією на адресу ТОВ "Рікое Україна" було надіслано претензію №5181 від 30.07.2015р. про стягнення грошових коштів в порядку регресу у розмірі 421 635,07 грн.

На вказану претензію ТОВ "Рікое Україна" надіслано лист №28/08-02 від 28.08.2015р. з проханням надати оригінали документів доданих до претензії та оригінал висновку експерта у 30-ний строк, для можливості розглянути претензію.

Однак, на час розгляду даного спору відповідачем - 1 розмір страхового відшкодування не погашено.

ПАТ "СК "Країна" виконало своє зобов'язання, передбачене договором страхового відшкодування, шляхом перерахування грошових коштів за пошкодження вантажу ТОВ "Укратлантік", а тому вважає що до нього перейшло право вимоги до відповідача - 1.

З наведених підстав, посилаючись на порушення прав та законних інтересів страхова компанія за їхнім захистом звернулася до суду.

Дослідивши зібрані у справі докази, пояснення, доводи, заперечення та міркування усіх учасників судового процесу, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, з наступних міркувань.

Вимогами статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною першою статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За приписами частин четвертої і вісімнадцятої статті 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством, а франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Водночас, за ч. 1 статті 25 даного правового акту, здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Варто зазначити що до аналогічних за змістом висновків, розглядаючи даний спір, прийшов і Вищий господарський суд України, вказівки якого , в силу ст. 111-12 ГПК України є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду даної справи.

З наведеного в сукупності, судом критично оцінюються посилання ТОВ "Рікое Україна" на те, що у спірних правовідносинах, за завдану Замовнику шкоду має відповідати Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЮК ТРАНС", а не безпосередній її заподіювач .

Водночас суд зважає, що рішення про наявність або відсутність підстав для задоволення регресної вимоги мусить ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, тому такі спори мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналогічні положення викладені у статтях 224, 225 ГК України.

Застосовуючи дану правову норму необхідно встановити усі чотири елементи складу цивільного правопорушення: 1) протиправну поведінку; 2) шкоду; 3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вину. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У спірних правовідносинах судом встановлено що:

1. 14.01.2015 року вантаж для перевезення відповідачем 1 був прийнятий у належному стані та обумовленій кількості, про що свідчить відсутність будь-яких застережень з даного приводу у товарно-транспортній накладній СМR №0001111 (п. 3.9. Договору №В0196). Адже, в розумінні ч.1 ст.9 Конвенції, якщо вантажна накладна не містить спеціальних застережень перевізника, то презюмується, що вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент прийняття вантажу перевізником.

Натомість, 26.01.2015 р. під час розвантаження автомобіля та видачі матеріальних цінностей ТОВ "Укратлантік", були виявлені і зафіксовані на фотографіях пошкодження трьох палет через підмочування упаковок, у яких знаходились електронні компоненти для електричних конвекторів, про що зроблено відмітку на товарно-транспортній накладній.

За наслідками проведеного 30.01.2015 року страховою компанією, за участю директора ТОВ "Рікое Україна" Малка В.О., огляду місця події /пошкодженого майна, було складено акт та здійснено фото фіксацію , якими засвідчено встановлення латки у верхній задній частині напівпричепа, у якому перевозились пошкоджені матеріальні цінності.

Відповідач -1 посилається на те, що його замовником не було попереджено про особливі умови перевезення, а відтак ним не залучався автотранспорт, який спеціально пристосований для переміщення спірних матеріальних цінностей.

Даючи правову оцінку даному твердженню суд зважає, що за ч.5 ст.306 ГК України загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У разі якщо для здійснення перевезення вантажу законодавством або договором передбачено спеціальні документи (посвідчення), які підтверджують якість та інші властивості вантажу, що перевозиться, вантажовідправник зобов'язаний передати такі документи перевізникові разом з вантажем (п.4 ст.38 ГК України).

Відповідно до вимог п. 4.2. Договору про транспортно-експедиторське обслуговування № В 0196 від 05.01.2015 р. Замовник зобов'язаний надати Виконавцю у Заявці всю необхідну інформацію про характер і властивості вантажу, які можуть передбачати особливі умови його перевезення.

У пункті 4.2.9. договору №В 0196 Замовник гарантує, що вантаж, переданий для перевезення, повністю відповідає товаросупроводжувальним документам і не є предметом, виключеним чи обмеженим/забороненим в обороті відповідно до чинного законодавства України і не становить небезпеку для транспортного засобу та навколишнього середовища.

Таким чином, згідно даної заявки № 14/01/15 від ТОВ "ДЮК ТРАНС" виписаної для ТОВ "Рікое Україна" про особливі умови перевезення замовник перевізнику не повідомляв, оскільки такі для даного виду вантажу не встановлені .

Підсумовуючи наведене, суд констатує, що ТОВ "Рікое Україна", всупереч приписів ст.924 ЦК України, ст.314 ГК України, ст.17 Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (Женева 1956 р.), не забезпечив збереження вантажу під час його перевезення, в чому і полягала його протиправна поведінка.

2. Перелік та кількість пошкодженого вантажу відображені у Акт про виявлені пошкодження /псування упаковки/ вантажу при його перевезенні, які є підставою для матеріальної відповідальності перевізника від 26.01.2015р., що складений та підписаний водієм компанії фактичного Перевізника (ТОВ "Рікое Україна") - ОСОБА_5 та представником ТОВ "Укратлантік" - ОСОБА_6

Відповідно да акту вхідного контролю від 27.01.2015 року, складеного ТОВ "Атлантік" перелічена у Акті продукція була забракована в повному обсязі через окислення електронних плат.

04.03.2015 року Одеською регіональною торгово-промисловою палатою була проведена експертиза, якою встановлено, що окремі одиничні вироби мають висохлі сліди підмочування у вигляді розводів, білого нальоту і жовтих плям на білому пластику, про що зазначено у висновку експерта № УТЕ - 289.

24.03.2015 р. Одеською регіональною торгово-промисловою палатою проведено ще одну експертизу, якою встановлено, що частина продукції, яка була поставлена по Контракту № Fг- 02/13 від 21.01.2013р. пошкоджена при транспортуванні під дією вологи. Даною Продукцією являються електронні плати для електричних конвекторів, що не мають захисту від дії вологи.

Експерт зазначив, що отримані в результаті замочування дефекти у вигляді слідів корозії на платах в місцях пайки електронних елементів на початкових стадіях можуть не мати видимих слідів і не можуть бути однозначно ідентифіковані, однак з часом чи при експлуатації під дією електричного току корозія може привести до негативних наслідків (коротке замикання, пожежа). Електричні плати не призначені для експлуатації у вологому середовищі, після попадання на них вологи (води) дані електронні плати для збірки електричних конвекторів не придатні для подальшої експлуатації і використання через неможливість виявлення і усунення отриманих мікроскопічних окислень і корозій та складено відповідний висновок № УТЕ - 289/1.

При цьому варто зазначити, що обидві експертизи проводились однією і тією ж особою - експертом ОСОБА_9

На вимогу суду, в порядку статті 30 ГПК України, ОСОБА_9 надав письмові пояснення №б/н від 20.02.2017 р., згідно з якими повідомив, що ним було перевірено весь товар, який надавався для експертизи; друга експертиза 24.03.2015 р. проводилась по пред'явленим документам, на основі огляду товару, що здійснювався експертом 04.03.2015 при проведенні першої експертизи; електронні плати, які не призначені для використання в середовищі з підвищеною вологістю, після попадання вологи зазнають пошкоджень, які можуть проявитись в будь-який час та привести до негативних наслідків, тому дані вироби на погляд експерта, не можуть використовуватись за призначенням.

При цьому, судом критично оцінюються посилання відповідача -1 на те, що причиною виявлених експертом пошкоджень може бути неналежне перепакування вантажу, його подальше неправильне зберігання та парниковий ефект. Адже з матеріалів справи слідує, що непридатними до використання визнано лише ту частину матеріальних цінностей, які знаходились у трьох палетах, що були підмочені. Решта продукції, яка була доставлена відповідачем-1 за спірним перевезенням, за твердженнями у судовому засіданні третьої особи, була використана у господарській діяльності останньої без будь - яких застережень.

Листом від 02.03.2015р. компанія Аtlаntic Industrie, як виробник, підтвердила, що продукція поставлена ТОВ "Укратлантік", в подальшому не може бути використана для виробництва електричних конвекторів у зв'язку з тим, що в результаті пошкодження вантажу під час перевезення транспортним засобом, електронні плати (карти) були піддані впливу вологи внаслідок чого якість продукції, що постачається, не підлягає відновленню і згідно з технічними нормами даний факт являється недопустимим. Переклад даного листа на українську мову здійснено дипломованим перекладачем, про що свідчать відповідні відмітки на тексті цього листа та долучені до матеріалів справи документи. Натомість, посилання відповідача на те, що переклад не автентичним з оригіналом не підтверджене жодним доказом, а відтак судом оцінюється критично.

Перелічені вище докази, дають суду підстави для висновку про заподіяння шкоди (збитків) та існування причинного зв'язку між нею та протиправною поведінкою відповідача 1.

3. Зі змісту Договору про транспортно-експедиторське обслуговування № В0196 слідує, що останній за своєю природою є договором перевезення вантажу. Крім того, відповідач 1 здійснював перевезення вантажу на підставі зазначеного договору в міжнародному сполученні.

Відповідно до ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини (ч. 1 статті 314 ГК України).

Частиною 2 статті 308 ГК України передбачено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вказані норми ГК України співвідносяться з приписами ст. 909 ЦК України.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (ч. ч. 1, 2 статті 924 ЦК України).

Пунктом 1 ст. 1 Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (Женева 1956 р.) (далі за текстом - Конвенція) встановлено, що вона застосовується до будь-якого договору дорожнього перевезення вантажів за винагороду за допомогою автомобілів у випадку, коли місце прийняття до перевезення вантажу та місце, передбачене для його здачі, знаходяться на території двох різних держав, одна з яких є учасником Конвенції.

Згідно п. 1 ст. 17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Таким чином, за наведеними у законодавчих актах приписами, відповідальність перевізника побудована за принципом вини.

Експертом та виробником підтверджена неможливість подальшого використання пошкоджених матеріальних цінностей в повному обсязі. Як результат, вся ця продукція була знищена, що засвідчується актом про знищення неякісної та небезпечної продукції від 02.04.2015 року.

Судом не приймаються до уваги доводи ТОВ "Рікое України" про те, що позивач позбавив його можливості провести судову експертизу, утилізувавши ТМЦ. Адже непридатні до використання ТМЦ були знищені не страховою компанією, а ТОВ "Укратлантік" при цьому більш ніж через два місяці з моменту фіксації їхнього підмочування.

В свою чергу, відповідач 1 був ще 26.01.2015 р. обізнаний про пошкодження ним вантажу при перевезенні, однак жодних дій щодо спростування своєї вини у цьому, за весь цей проміжок часу не вчинив.

З викладеного в сукупності, зважаючи на презумпцію вини зобов'язаної сторони, та відсутність будь - яких доказів на спростування зазначених позивачем обставин щодо псування товару під час перевезення, суд констатує, що вину відповідача-1 встановлено законом і ним вона не спростована.

4. Враховуючи надані у даній справі вказівки Вищого господарського суду України, обов'язковість яких для суду першої інстанції обумовлена ГПК України, при дослідженні розміру страхового відшкодування судом приймаються до уваги наявні у справі документи щодо кількості, переліку та вартості пошкодженого майна, страховий акт та договір страхової відповідальності експедитора №122/287/3.1.11.3.

Статтею 23 Конвенції передбачено, що якщо перевізник зобов'язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його до перевезення.

Вартість пошкодженого вантажу визначена у інвойсах (рахунках - фактурах) № 2014 -123466 від 18.11.2014., № 2014-123467 від 18.11.2014, №2014-123479 від 20.11.2014, №2014-123502 від 11.12.2014 р. та становить 18 811,84 Євро; розмір франшизи за договором страхування - 1747,45 Євро , несплачені страхові премії за цим правочином- 12 000 грн.; 25, 411695 грн. - офіційний курс НБУ станом на 24.03.2015 р.

Як наслідок, розмір страхового відшкодування має становити 421 635,07 грн. Саме вказана сума за даними платіжних документів була виплачена на користь третьої особи та підставно заявлена до стягнення у даному судовому провадженні, з огляду на що суд констатує, що позивач довів не лише факт заподіяння йому шкоди (збитків), а і належним чином обґрунтував їхній розмір.

Відповідно статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, дослідивши норми чинного законодавства та умови договору страхування, сума грошового зобов'язання перед страховою компанією станом на день звернення із позовом та вирішення спору становить 421 635,07 грн., яка відповідачем 1 у встановленому процесуальним законодавством порядку не спростована, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України, при задоволенні позову судові витрати по справі відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача 1.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. ст. 1, 2, 32-34, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рікое Україна" (вул. Тролейбусна, 16, м. Тернопіль, 46027, ід. код 33768257) на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "КРАЇНА" (вул. Електриків, 29а, м. Київ 176, 04176, ід. код 20842474) - грошові кошти в порядку регресу у розмірі 421 635 (чотириста двадцять одну тисячу шістсот тридцять п'ять) грн. 07 коп. та 6 324 (шість тисяч триста двадцять чотири) грн. 53 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено 27.04.2017 р.

Головуючий суддя О.В. Руденко

Суддя С.Г. Стопник

Суддя С.О. Хома