РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017Справа №910/3773/17

За позовом Державного підприємства "Одеський авіаційний завод"

До Державного агентства резерву України

Про стягнення 49 050, 83 грн.

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: Фурманов О.І. - представник за довіреністю;

від відповідача: Пономаренко В.В. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2017 року Державне підприємство "Одеський авіаційний завод" (далі - позивач, Підприємство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Державного агентства резерву України (далі - відповідач, Держрезерв) про стягнення заборгованості за надані послуги в розмірі 47 651, 33 грн., інфляційних втрат - 953, 02 грн. та 3% річних - 446, 48 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем свого обов'язку щодо сплати витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2017 року порушено провадження у справі № 910/3773/17, та призначено її до розгляду на 12.04.2017 року.

20.03.2017 року позивачем через канцелярію Господарського суду міста Києва подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просив стягнути з відповідача 47 651, 33 грн. основного боргу, 1 429, 53 грн. інфляційних втрат та 563, 98 грн. 3 % річних. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 12.04.2017 року представник позивача наполягав на задоволенні позову та надав усні пояснення по справі.

Відповідач проти позову заперечував, по викладеним у відзиві доводам та просив суд відмовити у задоволення позовних вимог.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі фактичних даних для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні 12.04.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між державним підприємством "ОДЕСЬКЕ АВІАЦІЙНО-РЕМОНТНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ОДЕСАВІАРЕМСЕРВІС" (далі - зберігач/позивач), правонаступником якого є державне підприємство "ОДЕСЬКИЙ АВІАЦІЙНИЙ ЗАВОД" та державним комітетом України з державного матеріального резерву (далі - комітет/відповідач), правонаступником якого згідно Указу Президента України № 1085/2010 від 09.12.2010 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" є державне агентство резерву України, було укладено Договір від 14.11.2005 № 10/11 відповідального зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву (далі - Договір), відповідно до якого комітет передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання цінності згідно з специфікацією (затвердженою номенклатурою) у кількості та за вартістю згідно з актом форми 1. Передбачені цим договором форми актів затверджуються комітетом (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. п. 3.1 Договору, комітет зобов'язаний відшкодовувати зберігачу витрати на зберігання цінностей у межах бюджетних асигнувань, передбачених на ці цілі.

Згідно з п. 4.1 договору вартість зберігання цінностей визначається згідно з Порядком відшкодування витрат підприємствам, установам та організаціям, що здійснюють відповідальне зберігання матеріальних цінностей державного резерву, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п. 4.2 договору передбачено, що відшкодування витрат (з урахуванням податку на додану вартість) із зберігання цінностей здійснюється узгодженням між комітетом та зберігачем згідно з поданими документами (узгодженого з комітетом кошторису витрат, акту звірки заборгованості на момент сплати, акту виконаних робіт по зберіганню матеріальних цінностей, затвердженого комітетом).

Відповідно до п. 4.3 договору, оплата робіт із закладення (поставки) цінностей до мобілізаційного резерву проводиться безпосередньо після отримання та погодження комітетом акту встановленої форми.

Листом відповідача від 25.12.2014 року № 4749/0/4-14 між останнім та позивачем було погоджено кошторис від 02.12.2014 витрат на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву на території позивача на 2014 рік, загальною сумою 35 714,64 грн.

23.11.2015 року позивачем листом № 1223/КД відповідачу надіслані для опрацювання та погодження 2 примірники актів виконаних робіт по зберіганню матеріальних цінностей мобілізаційного резерву на території позивача за 2014 рік на загальну суму 34 986,25 грн., що є в межах затвердженого кошторису; пояснення до звіту про витрати на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за 2014 рік; звіт про витрати позивача за 2014 рік; інші документи, що підтверджують суму витрат по зберіганню матеріальних цінностей за 2014 рік.

01.12.2015 року, позивачем листом № 1259/КД на адресу відповідача було направлено для підписання додаткову угоду до договору про погодження розміру коштів на відшкодування витрат зберігача на 35 714,64 грн. (згідно з кошторисом) та перероблені акти про зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву на 2014 рік на загальну суму 34 986,25 грн.

Проте, на жоден із вищевказаних листів позивач не отримав відповіді та будь-яких повідомлень з боку відповідача про недоліки чи зауваження щодо змісту вищезазначених документів.

Листом відповідача від 05.03.2015 року № 809/0/4-15 погоджено кошторис від 21.01.2015 року витрат на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву на території позивача на 2015 рік, загальною сумою 46 885, 37 грн.

13.11.2015 року листом № 1209/КД позивач надіслав відповідачу для опрацювання та погодження 2 примірники актів виконаних робіт по зберіганню матеріальних цінностей мобілізаційного резерву на території позивача за ІІІ квартал 2015 року на загальну суму 4 275,44 грн.; пояснення до звіту про витрати на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за ІІІ квартал 2015 року; звіт про витрати позивача за ІІІ квартал 2015 року, калькуляцію, й інші документи, що підтверджують суму витрат по зберіганню матеріальних цінностей за ІІІ квартал 2015 року.

25.11.2015 року позивачем листом № 1233/КД на адресу відповідача було направлено для підписання додаткову угоду до Договору про погодження розміру коштів на відшкодування витрат зберігача на ІІІ квартал 2015 року.

15.12.2015 року позивачем листом № 1324/КД відповідачу було надіслано для опрацювання та погодження 2 примірники актів відшкодування витрат за зберігання матеріальних цінностей мобілізаційного резерву за IV квартал 2015 року на загальну суму 8 389,6 грн., додаткову угоду до Договору на IV квартал 2015 року, пояснення до звіту про витрати на зберігання матеріальних цінностей державного (мобілізаційного) резерву за IV квартал 2015 року; звіт про витрати позивача за IV квартал 2015 року; калькуляцію й інші документи, що підтверджують суму витрат по зберіганню матеріальних цінностей за IV квартал 2015 року.

25.04.2016 року листом № 272/КД на адресу відповідача, позивачем було направлено для підписання додаткову угоду до договору про погодження розміру коштів на відшкодування витрат зберігача за 2-е півріччя 2015 року.

Відповідач не надав жодної відповіді на вищевказані документи.

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 47 651, 33 грн. (34 986,25 грн. за 2014 рік та 12 665, 08 грн. за ІІІ-IV квартали 2015 року).

Позивачем на адресу відповідача було неодноразово були направлені листи, в яких позивач просив відповідача повідомити чим викликано зволікання у погодженні вищезазначених документів та погодити надісланні останньому документи.

24.10.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією № 3328/ЮВ.

У відповіді на вказану претензію № 4083/0/4-16 від 25.11.2016 року відповідач зазначив, у зв'язку з неможливістю зареєструвати кредиторську заборгованість перед Підприємством у Державній казначейські службі України у Держрезерву відсутні підстави для здійснення відшкодування витрат пов'язаних із зберіганням матеріальних цінностей мобрезерву.

09.02.2017 року позивачем було направлено на адресу відповідача доповнення № 456/ЮВ до претензії № 3328/ЮВ, у якій позивач повторно вимагав сплати заборгованості.

17.11.2014 позивач знову надіслав відповідачу акт, який станом на день розгляду справи не підписаний Даний лист 21.02.2017 року був вручений відповідачу, проте відповіді позивач так і не отримав.

Відповідно до частини першої статті 936 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Частиною першою статті 946 ЦК України встановлено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Згідно з Порядком відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов'язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2002 № 532) суми витрат, які підлягають відшкодуванню повинні визначатися на кожний рік.

Станом на день розгляду справи, 47 651, 33 грн. боргу відповідачем не погашено.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 47 651,33 грн. належним чином доведений, документально підтверджений, відповідачем не спростований та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача 1 429, 53 грн. інфляційних втрат та 563, 98 грн. 3 % річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

А тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційної складової боргу є законними та обґрунтованими.

Суд погоджується з розрахунком інфляційних втрат в розмірі 1 429,53 грн. за 2014-2015 роки наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, здійснивши перерахунок 3 % річних, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню 3 % річних в загальному розмірі 450,40 грн.

Згідно статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Таким чином суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача до Товариства.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного агентства резерву України (01601, місто Київ, вулиця Пушкінська, будинок 28, ідентифікаційний код 37472392) на користь Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" (65121, місто Одеса, проспект Маршала Жукова, будинок 32-А, ідентифікаційний код 07756801) 47 651 грн. (сорок сім тисяч шістсот п'ятдесят одну) грн. 33 коп. основного боргу, 1 429 (одну тисячу чотириста двадцять дев'ять) грн. 53 коп. інфляційних втрат, 450 (чотириста п'ятдесят) грн. 40 коп. 3 % річних,а також 1 596 (одну тисячу п'ятсот дев'яносто шість) грн. 34 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 18.04.2017р.

Суддя Ю.О. Підченко