РІШЕННЯ

28 квітня 2017 рокуСправа № 921/223/17-г/13
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

Розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бульвар Т. Шевченка, 18, м.Київ, в особі Тернопільської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", вул. Чорновола, 1, м. Тернопіль, 46001

до відповідача: Управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації, вул. Шевченка, 19, м. Борщів, Тернопільська область, 48700

про стягнення заборгованості в сумі 206 665,45 грн.

За участю представників:

Позивача: ОСОБА_1, довіреність №1083 від 12.12.2016 року

Відповідача: не з'явився

Учаснику судового процесу розяснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

У відповідності до ст.81-1 ГПК України, за клопотанням представника позивача, здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судовому засіданні 28.04.2017р. відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Тернопільської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - Управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації, м. Борщів, Тернопільська область, про стягнення заборгованості в сумі 206 665,45 грн.

Ухвалою суду від 31.03.2017 року порушено провадження у даній справі та призначено її розгляд в судовому засіданні на 07.04.2017 року на 10 год. 50 хв.

Відповідно до ст.77 ГПК України розгляд справи відкладався на 21.04.2017 року та на 28.04.2017 року для надання можливості відповідачу забезпечити участь уповноваженого представника в судовому засіданні, а позивачу - ознайомитися із поданими запереченнями проти позову.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст.ст.77, 87 ГПК України.

Враховуючи, що участь представників сторін в судовому засіданні 28.04.2017 року не визнавалася судом обовязковою, брати участь в судовому засіданні, є правом сторони, передбаченим ст.22 ГПК України, суд перейшов до розгляду спору по суті.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та посилаючись на долучені до матеріалів справи документи; додатково зазначила, що станом час розгляду справи заявлена до стягнення заборгованість відповідачем не погашена.

Відповідач згідно поданого відзиву на позовну заяву (вх.№9709 від 20.04.2017) проти позову повністю заперечив. Зокрема, вказує на те, що відповідно до пп.б п.4 ч.1 ст.89 та ст.102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюється з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять із державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету) в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Кошторисних призначень управлінню на 2015 рік по КФК "Надання пільг окремим категоріям громадян з послуг звязку" було виділено 235000 грн, нараховано пільг у 2015 році на суму 229115,84 грн, профінансовано 227600 грн (в тому числі 308,32 грн заборгованість минулого року), недофінансування за 2015 рік становить 1824,16 грн. При цьому, Управління просить суд врахувати, що зверталося із листами до Борщівської районної державної адміністрації про дофінансування у розмірі 1824,16 грн, проте коштів на погашення вказаної суми не поступило. Щодо заборгованості в сумі 204841,29 грн, що виникла в результаті надання Тернопільською філією ПАТ "Укртелеком" послуг звязку на пільгових умовах за 2016 рік, то вважає позовні вимоги в цій частині безпідставними, оскільки Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не передбачена субвенція з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг звязку. У звязку з чим, відповідно до положень п.8 ст.7, п.6 ст.51 Бюджетного кодексу України, Управління не може взяти на себе зобовязання щодо відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг окремим громадянам за 2016 рік, оскільки відповідні бюджетні призначення відсутні. Для забезпечення надання пільг з послуг звязку жителям Борщівського району у 2016 році Управління зверталося до голів обєднаних територіальних громад Борщівського району та до Борщівської районної ради з відповідними листами про виділення коштів з місцевого бюджету. Крім того, звертає увагу суду на те, що договори про відшкодування пільг з оплати телекомунікаційних послуг на 2016 рік Управлінням не укладалися та відповідні акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги на пільгових умовах між Тернопільською філією ПАТ "Укртелеком" та розпорядником коштів місцевого бюджету за 2016 рік не підписувалися. Просить у задоволенні позовних вимог повністю відмовити, у звязку із його безпідставністю.

Представник позивача в судовому засіданні 28.04.2017 року з приводу викладеного у відзиві заперечила, зокрема зазначила, що укладення договору на відшкодування витрат з оплати телекомунікаційних послуг, наданих на пільговій основі, не є обовязковим відповідно до чинного законодавства, оскільки такі зобов'язання виникають в силу вказівок закону; відсутність укладеного договору не звільняє позивача від обовязку надавати послуги на пільгових умовах і не звільняє відповідача від обовязку відшкодувати такі витрати. Також, вказує на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини та Вищого господарського суду України, відсутність бюджетного фінансування не звільняє відповідача від обовязку оплатити заборгованість. Щодо непідписання актів звірки розрахунків за надані пільговикам послуги, то просить суд врахувати, що відповідно до вимог Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, такі акти складаються після проведення розрахунків, а оскільки розрахунки не проводились, то і відповідні акти не підписувалися. Непідписання таких актів не може свідчити про відсутність обовязку відшкодувати понесені позивачем витрати з оплати телекомунікаційних послуг, наданих на пільговій основі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Тернопільської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 (надалі - Правила), інших законодавчих актів України.

Відповідно до п.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації", споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012р., визначено, що встановлені законом пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Як свідчать матеріали справи, Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Тернопільської філії протягом 2015-2016 років надавало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам м.Борщів та Борщівського району, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства".

В вище перелічених законах закріплені норми, якими передбачено надання пільг певним категоріям громадян при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги), і такі є нормами прямої дії.

Відповідно до ст.87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.97 Бюджетного кодексу України).

Зі змісту підпункту б пункту 4 частини 1 ст.86 та ст.102 Бюджетного кодексу України вбачається, що видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок №256), яким встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, п.2 вказаної Постанови визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п.3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Пунктами 1, 14 Положення про управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації передбачено, що останнє утворене головою районної державної адміністрації шляхом перейменування управління праці та соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації, є правонаступником усіх його майнових та немайнових прав і зобовязань, входить до її складу і в межах району забезпечує виконання покладених на управління завдань; є юридичною особою публічного права.

Відповідно до п.8 вказаного Положення, Управління очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади головою районної державної адміністрації згідно із законодавством про державну службу за погодженням з директором департаменту соціального захисту населення обласної державної адміністрації в установленому законодавством порядку.

Як зазначено у пп.28 п.5 Положення, Управління відповідно до визначених повноважень виконує такі функції, зокрема, з питань реалізації соціальної підтримки: організовує в межах своєї компетенції роботу щодо надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, пільг з оплати житлово-комунальних послуг, послуг зв'язку, пільг на придбання твердого палива і скрапленого газу та пільгового проїзду окремим категоріям громадян, інших пільг, передбачених законодавством України, компенсації особам, які згідно із Гірничим законом України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення тощо; проводить електронні звірки інформації від організацій-надавачів послуг щодо витрат, пов'язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, з відомостями, що містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги; здійснює розрахунки з організаціями-надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян та призначені житлові субсидії населенню.

У звязку із наведеним, розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення - громадян міста Борщів та Борщівського району, є Управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації, а тому, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови і Порядку №256, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, має здійснюватись відповідачем за рахунок державних субвенцій.

При цьому, слід зазначити, що чинне законодавство України не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від їх бажання.

Згідно ч.1 п.8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч.2 п.8 Порядку).

Водночас, як вбачається з листа Міністерства фінансів України №31-09010-16-16/24984 від 31.08.2016, Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" субвенцію на відшкодування витрат за надані пільги з оплати послуг зв'язку не передбачено, у звязку з чим зазначено, що надання вказаних пільг може бути здійснено місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

Як свідчать матеріали справи, Тернопільською філією Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" були надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам міста Борщів та Борщівського району, а саме:

- у грудні 2015 року на суму 19334,61 грн (за даними Управління - 19084,27 грн), із яких непогашеною є заборгованість в сумі 1824,16 грн;

- за січень-грудень 2016 року на суму 205009,29 грн, із яких непогашеною є заборгованість в розмірі 204841,29 грн.

Факт надання телекомунікаційних послуг Тернопільською філією ПАТ "Укртелеком" та фактичне споживання їх вищепереліченими категоріями населення, у вказаний період підтверджуються долученими позивачем до матеріалів справи Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за грудень 2015 року (форми №2-пільга), Реєстром дебіторської заборгованості до акту звіряння розрахунків за надані населенню послуги електрозвязку станом на 01.01.2016 року, підписаного представниками сторін та скріпленого відбитками їх печаток, Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за період січень-грудень 2016 року (форми №2-пільга).

А оскільки, всупереч положенням чинного законодавства, відповідач не здійснив в повному обсязі відшкодування понесених позивачем витрат внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах громадянам міста Борщів та Борщівського району у період з грудня 2015 по грудень 2016 року, Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Тернопільської філії звернулося із даним позовом про стягнення з Управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації заборгованості в сумі 206 665,45 грн.

Суд, на підставі ст.43 ГПК України, давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Положення ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Згідно приписів ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою ст.193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

При цьому, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч.2 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як вже зазначалось вище, частиною 3 ст.63 Закону України "Про телекомукації" передбачено, що телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Положеннями Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги) для певних категорій населення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем належним чином виконувались обов'язки щодо надання пільговим категоріям громадянам міста Борщів та Борщівського району телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

На виконання вимог вищезазначених Законів України, Тернопільською філією Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в період з грудня 2015 по грудень 2016 року були надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам міста Борщів та Борщівського району, а саме: у грудні 2015 року на суму 19334,61 грн (за даними Управління 19084,27 грн), із яких непогашеною є заборгованість в сумі 1824,16 грн, що підтверджується Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за грудень 2015 року (форми №2-пільга), Реєстром дебіторської заборгованості до акту звіряння розрахунків за надані населенню послуги електрозвязку станом на 01.01.2016 року, підписаного представниками сторін та скріпленого відбитками їх печаток; - за січень-грудень 2016 року на суму 205009,29 грн, що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за вказаний період (форми №2-пільга), із яких непогашеною є заборгованість в розмірі 204 841,29 грн.

Згідно з п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, підприємства та організації, які надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга.

Як стверджує представник позивача, на виконання вищезазначених вимог Положення, позивач направляв відповідачу щомісячно (до червня 2016 року простою кореспонденцією, а починаючи з липня 2016 року рекомендованими листами з описом вкладення), для здійснення розрахунку за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів, відповідні звіти, що підтверджується супровідними листами №06/2-11-246 від 20.07.2016, №06/2-11-271 від 04.08.2016, №06/2-11-339 від 05.09.2016, №06/2-11-374 від 04.10.2016, №06/2-11-432 від 04.11.2016, №06/2-11-509 від 05.12.2016, №06/2-11-2 від 05.01.2017, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Управління соціального захисту населення Борщівської РДА, як розпорядник коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення міста Борщів та Борщівського району, зобов'язане було здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення, які проживають на вищезазначеній території, за рахунок державних субвенцій.

Проте, станом на дату звернення із даним позовом, заборгованість Управління перед позивачем по відшкодуванню витрат за надані період з грудня 2015 по грудень 2016 року телекомунікаційні послуги на пільгових умовах становить 206 665,45 грн.

У поданих запереченнях проти позову Управління соціального захисту населення Борщівської РДА не заперечує факту надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, як і не оспорює їхнього обсягу, підставності надання та правильності долучених до матеріалів справи розрахунків. Натомість, відповідач стверджує про відсутність відповідного бюджетного фінансування та про відсутність у нього зобовязань відшкодовувати такі витрати, оскільки акти звіряння розрахунків (виконаних робіт) Управлінням не підписувались. Крім того, просить суд врахувати, що Управління зверталося до голів обєднаних територіальних громад Борщівського району та до Борщівської районної ради з відповідними листами про виділення коштів з місцевого бюджету (копії листів долучено до матеріалів справи).

З цього приводу, суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання шляхом примусового стягнення.

За змістом статті 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог Законів України.

У п.5 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/374/2013 від 18.02.2013 вказано, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "ОСОБА_1 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004р. зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 року у справі №11/446 та від 22.03.2017 року у справі №905/2358/16, які є обов'язковими для суду згідно ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України, у постанові Вищого господарського суду України від 12.04.2017 року у справі №927/1039/16.

Згідно з ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Вказана норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч.1-4 ст.48 Бюджетного кодексу України, на які посилається відповідач, заперечуючи проти позову.

Тобто, відповідні бюджетні зобов'язання щодо виплати, в тому числі пільг з оплати послуг зв'язку, пільговим категоріям громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону, зобовязаний ці витрати позивачу відшкодувати за рахунок бюджетних коштів.

У звязку із наведеним, Управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитися в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Непідписання актів звіряння розрахунків з Тернопільською філією ПАТ "Укртелеком" за 2016 рік з боку відповідача не свідчить про ненадання товариством телекомунікаційних послуг на пільгових умовах протягом 2016 року пільговим категоріям громадян, а розцінюється судом як намагання у такий спосіб не виконувати зобов'язання, визначені законом.

З врахуванням вищенаведеного, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Тернопільської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до Управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації про стягнення 206 665,45 грн заборгованості підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Борщівської районної державної адміністрації (вул. Шевченка, 19, м. Борщів, Тернопільська область, код 03195562) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Тернопільської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (вул. Чорновола, 1, м. Тернопіль, код 01188052) - 206 665 (двісті шість тисяч шістсот шістдесят п'ять) грн 45 коп. заборгованості по витратах, понесених у 2015-2016 роках внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, та 3099 (три тисячі дев'яносто дев'ять) грн 98 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено та підписано "10" травня 2017 року.

Суддя С.Г. Стопник