ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 травня 2017 року Справа № 911/2923/16
Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

головуючого - суддів:Поляк О.І. (доповідач), Ходаківська І.П., Яценко О.В.
розглянувши матеріали касаційної скарги Заступника прокурора Київської області
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 21.02.2017
у справі № 911/2923/16 Господарського суду Київської області
за позовомЗаступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області
до1.Березанської міської ради Київської області; 2.Відділу освіти виконавчого комітету Березанської міської ради ; 3.Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Дісконт"; 4.Виконавчого комітету Березанської міської ради;
провизнання недійсними договору купівлі продажу, рішень сесії міської ради та зобов'язання повернути нежитлове приміщення вартістю 34552,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга Заступника прокурора Київської області на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 у справі № 911/2923/16 Господарського суду Київської області не відповідає вимогам розділу ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок сплати та розміри ставок судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Законом України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

До матеріалів касаційної скарги Заступника прокурора Київської області в якості доказу сплати судового збору у справі №911/2923/16 додано платіжне доручення №502 від 17.03.2017 про сплату судового збору в розмірі 6614,40 грн. Однак, графа "Призначення платежу" вказаного платіжного доручення містить інший номер справи - №911/2639/16, що підтверджено довідкою управління фінансового забезпечення та бюджетного планування Вищого господарського суду України від 27.04.17 №09.03-02/1477/18.

Отже, платіжне доручення №502 від 17.03.2017 не може бути прийняте судовою колегією як належний доказ сплати судового збору за подання касаційної скарги Заступника прокурора Київської області у справі №911/2923/16.

Судова колегія касаційної інстанції звертає увагу скаржника, що Постановою правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті встановлено загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 3.8. вказаної Інструкції, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Відтак, платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

При цьому, відповідно до п. 5 розділу І Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182 із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства фінансів України від 23.02.2015 №202 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Відтак, скаржник не позбавлений права звернутися до Вищого господарського суду України з заявою про повернення йому помилково сплаченого судового збору, надавши, при цьому, оригінал платіжного доручення.

Враховуючи ту обставину, що на момент подання касаційної скарги Заступника прокурора Київської області на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 у справі №911/2923/16 докази сплати судового збору відсутні, а додане платіжне доручення є доказом сплати судового збору у справі №911/2639/16, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Керуючись ст. ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Заступника прокурора Київської області на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 у справі № 911/2923/16 Господарського суду Київської області повернути скаржнику.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді І.П. Ходаківська

О.В. Яценко