РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017Справа №910/5818/17

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Громадської спілки «Органічна Україна»

про стягнення 98 704,70 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність № 722 від 25.04.2017

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з Громадської спілки «Органічна Україна» 98 704,70 грн., з яких: 94 000,00 грн. основного боргу, 4 704,70 грн. пені внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору про надання послуг з перекладу № 01/0117 від 25.01.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2017 порушено провадження у справі № 910/5818/17 та призначено справу до розгляду на 11.05.2017.

Позивач в судовому засіданні 11.05.2017 підтримав позовні вимоги повністю.

Відповідач в судове засідання 11.05.2017 не з'явився, відзив на позовну заяву не подав, вимоги ухвали господарського суду про порушення провадження у справі від 10.04.2017 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвалу від 10.04.2017 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме : 04136, м. Київ, вул. М.Гречка, 24-Б, кв. 22, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 10.04.2017 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського сулу України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки наявних в матеріалах справи документів достатньо для розгляду справи, суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 11.05.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.01.2017 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (виконавець, позивач) та Громадською спілкою «Органічна Україна» (замовник, відповідач) укладений договір про надання послуг з перекладу № 01/0117 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати йому послуги з перекладу та/або суміжні послуги. Замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначені послуги у строки, порядку та на умовах, визначені цим договором.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором отримані послуги не сплатив, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 9.1. договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017.

Згідно з п. 2.1. договору виконавець виконує переклади особисто або передоручає їх виконання третім особам. У випадку передоручення виконання перекладів третім особам, виконавець несе відповідальність за якість таких перекладів та надати послуги.

Згідно з п. 2.2. договору замовник оформлює запити на надання послуги у вигляді заявки (додаток № 1 до цього договору). Заявка передається виконавцю у друкованому вигляді із підписом одного з представників замовника, визначених в додатку № 3 до цього договору, або підписанта цього договору зі сторони замовника, або керівника замовника, який має право підпису від імені замовника згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В разі терміновості заявка може надсилатись електронною поштою з адреси замовника на адресу виконавця без дотримання форми, передбаченої додатком № 1 до договору. В такому випадку заявкою вважається лист у довільній формі, надісланий поштою або електронною поштою, в якому замовник підтверджує запити на надання послуг та/або просить надати вказані послуги.

25.01.2017 сторони підписали заявку № 1 на надання послуг, згідно з якою узгоджено перелік надання послуг з синхронного перекладу, монтаж та демонтаж обладнання для забезпечення проведення перекладів.

Згідно з п. 3.3 договору оплата здійснюється на підставі акту виконаних робіт та/або рахунку, який надсилається виконавцем замовнику поштою або на адресу електронної пошти, вказану в п. 2.3 договору, або надається особисто представнику замовника, зазначеному в додатку № 3. У випадку, якщо замовник в подальшому має претензії до якості надання послуг, він має надати заперечення в прядку визначеному п. 2.9 договору. Акт виконаних робіт підписується сторонами в двох екземплярах та зберігається в сторін, по одному екземпляру в кожної сторони. Якщо протягом двох днів з моменту надання послуг замовник не надав заперечень, він вважається таким, що не має претензій до якості наданих послуг, і послуги підлягають сплаті згідно акту виконаних робіт та/або рахунку повному обсязі.

Відповідно до п. 3.4. договору оплата здійснюється замовником в повному обсязі не пізніше 3 (трьох) днів з моменту отримання акту виконання робіт та/або рахунку. У випадку успішного (без технічних збоїв з боку виконавця) відправлення акту виконання робіт та/або рахунку виконавцем на адресу електронної пошти замовника, вказану в п. 2.3. договору, замовник вважає таким, що отримав акт виконаних робіт та/або рахунок.

Надання позивачем послуг відповідачу підтверджується актом надання послуг № 9 від 25.01.2017, відповідно до якого відповідач не має претензії по об'єму, якості та строками наданих позивачем послуг.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Тобто, обов'язковою підставою для здійснення замовником свого обов'язку щодо оплати послуг є надання цих послуг.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати наданих послуг у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість, яка не оспорена відповідачем та складає 94 000,00 грн.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З урахуванням існування належних доказів виконання позивачем обумовлених договором послуг, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача їх вартості позивачу в розмірі 94 000,00 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за виконані роботи не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Згідно з 4.2. договору, у разі прострочення замовником оплати послуг виконавця, замовник оплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період виникнення прострочення, від простроченої суми за кожен день, однак загалом не більше, ніж 30 % розміру простроченої суми.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов'язання щодо оплати за наданні послуги.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті наданих послуг відповідач своєчасно не виконав він повинен сплатити позивачу пеню, розмір якої за розрахунками суду за період з 31.01.2017 по 03.04.2017 становить 4 542,90 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 4 542,90 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог про стягнення пені в позові слід відмовити, оскільки

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Оскільки акт надання послуг № 9 підписано 25.01.2017, то відповідач мав здійснити оплату послуг у триденний строк з 26.01.2017 по 28.01.2017.

Однак, відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Позивачем при здійснені розрахунку пені не враховано, що строк оплати за надані послуги припав на вихідний день 28.01.2017 (субота), а отже останнім днем оплати вважається 30.01.2017 (понеділок) та відповідно прострочення виконання зобов'язання з оплати слід обраховувати з 31.01.2017.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Громадської спілки «Органічна Україна» (04136, м. Київ, вул. Маршала Гречка, 24-Б, кв. 22, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (54018, АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 94 000 (дев'яносто чотири тисячі) грн. 00 коп. основного боргу, 4 542 (чотири тисячі п'ятсот сорок дві) грн. 90 коп. пені, 1 597 (одна тисяча п'ятсот дев'яносто сім) грн. 38 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 17.05.2017.

СуддяВ.В.Сівакова