ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.05.2017 Справа №905/585/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, , в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, ,

про стягнення 12827,75 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 за довіреністю, -

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 20.04.2017р. по 11.05.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №11/04/17 від 28.02.2017р. до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 12 827,75 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/585/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 14.03.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/585/17.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на виконання зобов'язань за договором купівлі - продажу сировинних, паливно-енергетичних або матеріально - технічних ресурсів №0103/11437 від 15.09.2014р., який укладений між Публічним акціонерним товариством Авдіївський коксохімічний завод (нині-Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод) та Публічним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь», 02.10.2016р. на адресу Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області, за накладною №41281197 відправлено у напіввагоні №62197975 вантаж вугілля камяне, не поіменоване в алфавіті, імпорт (високо-летюче коксівне вугілля, CARTER-ROAG), вагою 69850 кг., однак на станції призначення залізницею виявлено недостачу вантажу, про що був складений комерційний акт №БН696795/129 від 05.10.2016р.

Обставини викладені в означеному акті свідчать про доступ до вантажу, не збереженого перевезення на шляху слідування, що прямо вказує на вину залізниці та є підставою для стягнення заявленої суми вартості недостачі вантажу.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав залізничну накладну №41281197 від 02.10.2016р., комерційний акт №БН696795/129 від 05.10.2016р., розрахунок вартості вагової недостачі вугілля, а також у копіях: договір купівлі - продажу сировинних, паливно-енергетичних або матеріально - технічних ресурсів №0103/11437 від 15.09.2014р. разом із додатковими угодами №5 від 15.12.2014р., №10 від 03.12.2015р., №11 від 31.12.2015р., специфікацією №249 від 25.10.2016р. до нього; рахунок-фактура №91295195 від 02.10.2016р., акт приймання-передачі №91295195 від 02.10.2016р., витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №21937085 від 17.05.2016р. стосовно позивача, довіреність на представника позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.308 Господарського кодексу України, ст.ст.110, 114, 127, 129 Статуту залізниць України, ст.ст.12, 25 Закону України Про залізничний транспорт.

04.04.2017р. представником відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області подано заперечення №2022/53 від 29.03.2017р. на позовну заяву, за змістом яких останній із позовними вимогами не погоджується та просить відмовити у їх задоволенні; зазначено, що на підтвердження завданих збитків позивачем не надано належних доказів, зокрема, засвідчені документи розміру дійсної вартості втраченого вантажу, а саме підписаної головним бухгалтером, копії податкової накладної та доказів оплати рахунку.

До заперечень додано у копіях: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №21616763 від 16.01.2016р. щодо підприємства відповідача, відомості з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) ГУС 04 19/33 від 23.02.2016р. щодо регіональної філії відповідача, акт загальної форми №1246 від 05.10.2016р., довіреність на представника відповідача.

20.04.2017р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н від 20.04.2017р., до якого додано у копіях: специфікація №241 від 01.10.2016р. до договору купівлі-продажу №0103/11437 від 15.09.2014р., наряд №101/2016 на відвантаження імпортного вантажу в залізничних напіввагонах, лист ТОВ "Метінвест-Шіппінг" №339/ЮЖ від 23.09.2016р., банківські виписки за 23.12.2016р.

10.05.2017р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання №11/04/290 від 08.05.2017р., у якому висловлено прохання розглянути справу №905/585/17, призначену на 11.05.2017р. о 14:50год., без участі представника позивача.

До клопотання додано у копіях: лист ПрАТ «МК «Азовсталь» №089лс-03/2025 від 20.04.2017р. «Про надання інформації», довіреність на представника.

Представник позивача у судове засідання 11.05.2017р. не зявився.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.05.2017р. проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості сторін для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

З огляду на таке, клопотання позивача №11/04/290 від 08.05.2017р. про розгляд справи №905/585/17, призначену на 11.05.2017р. о 14:50год., без участі його представника з урахуванням наданих доказів, задоволено судом.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами статей 4 2, 4 3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

15.09.2014р. між Публічним акціонерним товариством Авдіївський коксохімічний завод - нині Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №21937085 від 17.05.2016р. (Покупець) та Публічним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" (Постачальник), укладено договір купівлі - продажу сировинних, паливно-енергетичних або матеріально - технічних ресурсів №0103/11437, на підставі якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити сировинні, паливно-енергетичні, матеріально - технічні ресурси на умовах, передбачених даним договором (п.1.1 договору).

Сторони дійшли згоди, що кількість, номенклатура ресурсів вказуються у специфікаціях до цього договору, які є його невід'ємною частиною (п.2.1 договору).

Відповідно до п.3.1 договору (у редакції додаткової угоди №10 від 03.12.2015р. до нього) поставка ресурсів здійснюється видами транспорту, вказаних у специфікаціях; постачальник зобовязується поставити ресурси на умовах поставки, вказаних у специфікаціях відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс у редакції 2000 року.

Поставка ресурсів здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, вказані у специфікаціях та включають в себе усі податки, збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування та інші витрати Постачальника, повязані з поставкою ресурсів (п.4.1 договору).

Як свідчить специфікація №241 від 01.10.2016р. до договору №0103/11437 від 15.09.2014р. Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод (Покупець) та Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" (Постачальник) дійшли згоди у жовтні 2016р. поставити високо-летюче коксівне вугілля, виробництва - CARTER-ROAG Coal Company LLC, країна походження - США, у загальній кількості 31632,2 т. (+- 10%), за ціною 3010,36 грн. за 1 т. без ПДВ, загальна сума 95224309,59 грн. без ПДВ; умови поставки - FCA, порт «Южний» ст. «Берегова» (експ.) Одеської залізниці відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс у редакції 2010 року; вантажоодержувач - ПрАТ АКХЗ, станція Авдіївка Донецької залізниці.

Згідно п.8 означеної специфікації датою поставки, переходу ризиків та переходу права власності на ресурси, що продаються за цією специфікацією, вважається дата відмітки (електронно-цифрового підпису) станції відправлення про прийняття цих ресурсів до перевезення, яке вказане у залізничній накладній.

За змістом листа ПрАТ «МК «Азовсталь» №089лс-03/2025 від 20.04.2017р. «Про надання інформації» ДП «Морський порт Южний» не є власником вантажу, а за договором на обробку імпортної сировини №116-4Д/41 від 15.12.2015р., укладеного між ним та ТОВ «Метінвест-Шиппінг», здійснює вантажно-розвантажувальні та інші послуги; в свою чергу ПрАТ «МК «Азовсталь» не є посередником по перепродажу, а є власником вантажу в порту та першим постачальником відвантаженої на адресу ПрАТ «АКХЗ» вугільної продукції, вартість якої визначається договірними умовами між ПрАТ «АКХЗ» та ПрАТ «МК «Азовсталь» та підтверджується виставленими рахунками.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

02.10.2016р. за накладною №41281197 ДП «Морський торговельний порт «Южний», м.Южне Одеської області, (вантажовідправник) зі станції відправлення Берегова (експ.) Одеської залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області, (вантажоотримувач), зокрема, у вагоні №62197975 вантаж вугілля камяне, не поіменоване в алфавіті, імпорт (високо-летюче коксівне вугілля, CARTER-ROAG).

При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу у вагоні №62197975 нетто 69850 кг.

На станції призначення Авдіївка Донецької залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на вказаній станції здійснено комісійне переважування спірного вагону, за результатами якого складено комерційний акт №БН696795/129 від 05.10.2016р., відповідно до якого, на підставі акта загальної форми №1246 від 05.10.2016р. ст.Авдіївка, за наслідками переважування вагону №62197975 на справних 100-т електронних вагах вантажоожержувача, приписаних до залізниці та повірених 05.04.2016р., виявилось: брутто - 89200 кг., тара 23600 кг., нетто - 65600 кг., що менше ваги, вказаної у документі на 4250 кг.

У комерційному акті №БН696795/129 від 05.10.2016р. у розділі Д також відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люка та двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає; навантаження у вагоні хвилеподібне, нижче рівня бортів на 15 см; у вагоні над 5-7 люками поглиблення 2,5 м х 0,5 м х по всій ширині вагону; поверхня вантажу плівкою проти видування не вкривалась; за документом значиться, вантаж марковано вапном, фактично маркусання відсутнє; переважування вантажу здійснювали: ДСМ Шляхова, комерційний агент Плуталова, прийомоздавальник ПАТ АКХЗ Бучко, о/у Авдіївського ОП поліції Санжаревський; при повторному переважуванні у присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Належність складання акта та його дійсність сторонами не заперечується.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження, втрату, нестачу, псування, пошкодження прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги встановлені актом справність спірного вагону та сліди доступу до вантажу.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Проте, суду не надано доказів не збереження вантажу не з вини залізниці, з матеріалів справи не вбачається.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом №БН696795/129 від 05.10.2016р.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріалах справи наявні наряд №101/2016 на відвантаження імпортного вантажу в залізничних напіввагонах, лист ТОВ "Метінвест-Шіппінг" №339/ЮЖ від 23.09.2016р.та лист ПрАТ «МК «Азовсталь» №089лс-03/2025 від 20.04.2017р. «Про надання інформації».

Беручи до уваги умови договору купівлі-продажу №0103/11437 від 15.09.2014р. разом із специфікацією №241 від 01.10.2016р. до нього, п.4.1 договору та зміст перелічених документів, у спірних правовідносинах не можна вважати "документами відправника" у прямому значенні ст.115 Статуту залізниць України, оскільки ДП «Морський порт Южний» не виступає як учасник господарських відносин з продажу товару щодо якого виявлено недостачу, а відтак, і не має права встановити ціну, як і виставити рахунки тощо.

Виходячи з п.4.1. договору поставка здійснюється за цінами, приведеними у специфікаціях.

Специфікацією №241 від 01.10.2016р. до договору №0103/11437 від 15.09.2014р. зафіксовано вартість 1т. вугілля, що з урахуванням ПДВ становить 3612,43 грн.

Таке відповідає даним рахунку фактури ПрАТ «МК «Азовсталь» №91295195 від 02.10.2016р.

З огляду на викладене, суд приймає рахунок фактури ПрАТ «МК «Азовсталь» №91295195 від 02.10.2016р. разом із специфікацією №241 від 01.10.2016р. до договору №0103/11437 від 15.09.2014р. як документи, які підтверджують кількість та вартість відправленого вантажу у розумінні ч.1 ст.115 Статуту залізниць України.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000р. №862/5083, у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1% маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься до мінерального палива; коксу тощо.

Недостача згідно вищезазначеного комерційного акту складає у напіввагоні №62197975 4250 кг.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 12827,75 грн.

Здійснивши перерахунок, з урахуванням норм природної втрати 1%, судом встановлено, що нестача вантажу у вагоні №62197975 становить 3,5515 т. (4,250т.-0,6985т.).

Як було зазначено вище, специфікацією №241 від 01.10.2016р. до договору №0103/11437 від 15.09.2014р. визначено вартість вугілля за 1т. з ПДВ, у розмірі 3612,43 грн.

Відтак, вартість втраченого вантажу складає 12829,55 грн. (3612,43 грн. х 3,5515т.).

За приписами ст.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками, зокрема, розуміються втрата або пошкодження майна у разі неналежного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Дані норми кореспондуються з положеннями Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційному акті, своїх зобовязань за договором перевезення підприємство залізничного транспорту загального користування не виконало належним чином, оскільки не забезпечило збереження довіреного йому вантажу.

Факт втрати вантажу у приведеній вище кількості підтверджений матеріалами справи.

Відтак, беручи до уваги відсутність доведення протилежного, позивач внаслідок незбереження підприємством залізничного транспорту загального користування вантажу, як його власник, у розумінні п.8 специфікації №241 від 01.10.2016р. до договору №0103/11437 від 15.09.2014р., зазнав збитків у загальному розмірі 12829,55 грн.

Відтак, вимоги позивача є обґрунтованими.

Разом з цим, дотримуючись меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення останніх у розмірі визначеному позивачем.

Заперечення відповідача відхилено, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області, до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 12827,75 грн., задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, Печерський район, вул.Тверська, б.5, , банківські реквізити не зазначено) в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, б.22, , банківські реквізити не вказано) на користь Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд.1, , п/р №5372 в ПАТ ПУМБ м.Київ, МФО 334851) 12827,75 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В судовому засіданні 11.05.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

6. Повний текст рішення складено та підписано 16.05.2017р.

Суддя О.В. Кротінова