РІШЕННЯ

10 травня 2017 року Справа № 913/198/17

Провадження №4/913/198/17

За позовом

Публічного акціонерного товариства Реал Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, м. Харків

до Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія, м. Сєвєродонецьк Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Укрінбанк, м. Київ

про стягнення 593685 грн. 40 коп.

Суддя господарського суду Луганської області - Старкова Г.М.

Секретар судового засідання-помічник судді - Наумова В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача представник не прибув;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Укрінбанк - представник не прибув.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Реал Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію звернулося до господарського суду Луганської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Укрінбанк про стягнення з відповідача

суми отриманих та виданих клієнтам переказів по системі ManeyGram за договором № 753/КЧ від 14.06.2006 в сумі 20196,41 доларів США ( в перерахунку у національну гривню, за офіційно встановленим курсом Національного банку України станом на 27.02.2017 становить 544829 грн. 84 коп.) та 3% річних в сумі 48855 грн. 56 коп. (з урахуванням пояснень від 10.04.2017).

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем договірних зобовязань в частині повернення суми отриманих та виданих клієнтам переказів по системі ManeyGram за договором № 753/КЧ від 14.06.2006. Крім того, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 3% річних.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву № 855/01 від 04.04.2017 та додаткові письмові пояснення до відзиву на позовну заяву № б/н від 24.04.2017, за якими відповідач, зокрема, зазначає, що позивач звернувся до суду з даним позовом із пропуском трирічного строку позовної давності та просить суд на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України застосувати строк позовної давності, звязку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заява відповідача про застосування строку позовної давності судом розглянута та відхилена.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.04.2017 надав заяву за якою просить суд в порядку ст. 69 ГПК України, продовжити строк розгляду даної справи на 15 днів, для надання часу надати суду додаткові пояснення за обставинами справи. Представник позивача проти задоволення заяви відповідача про продовження строку розгляду даної справи не заперечував.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.04.2017 суд задовольнив заяву представника відповідача про продовження строку розгляду даної справи на 15 днів та продовжив строк розгляду справи № 913/198/17 на п'ятнадцять днів до 13 травня 2017 року включно.

Позивач, відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Укрінбанк правом на участь у судовому засіданні 10.05.2017 не скористались.

На адресу господарського суду Луганської області 05.05.2017 (згідно штампу вхідний № 3045/17) від представника позивача надійшов лист № б/н від 05.05.2017, за яким позивач просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у матеріалах справи документами. Клопотання представника позивача судом розглянуте, задоволене та наданий лист разом із наказом від 24.04.2017 № 2-вп «Про надання відпустки» долучені до матеріалів справи.

Представник позивача подав до суду 05.05.2017 (згідно штампу вхідний № 3043/17) пояснення від 05.05.2017 № б/н, за якими виклав заявлені вимоги у позовній заяві відповідно до ст. 20 ГК України, ст. 16 ЦК України та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу, на яку відповідач повинен був прокредитувати кореспондентський рахунок позивача, а саме відшкодувати суму отриманих та виданих клієнтам переказів по системі ManeyGram за період з 24.02.2014 по 02.03.2014 в сумі 20196,41 доларів США ( в перерахунку у національну гривню, за офіційно встановленим курсом Національного банку України станом на 27.02.2017 становить 544829 грн. 84 коп.) та 3% річних в сумі 48855 грн. 56 коп. за період з 06.03.2014 по 27.02.2017. Вказані пояснення судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Позовні вимоги у даній справі слід вважати вимоги з урахуванням письмових пояснень позивача від 05.05.2017 № б/н.

Представник позивача подав до суду 05.05.2017 (згідно штампу вхідний № 3041/17) додаткові заперечення на відзив відповідача від 05.05.2017 № б/н, за якими, зокрема, посилаючись на пункти 10.1 та 10.3 договору, зазначив, що сторони при підписанні договору № 753/КЧ від 14.06.2006 визначили термін його дії та умов пролонгації на кожний наступний рік, а також порядок його розірвання, тому позивач вважає, що договір станом на дату розгляду даної справи є чинним та пролонгованим до 13.06.2017 включно. Крім того, позивач підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Вказані додаткові заперечення судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників позивача та відповідача, суд

В С Т А Н О В И В :

В обґрунтування вимог за позовом, позивач посилається на наступне.

Між АТ «Укрінбанк» (далі - відповідач, банк) та ВАТ «Реал Банк» (далі - позивач, агент) було укладено договір № 753/КЧ від 14.06.2006 (далі- договір), згідно якого здійснення агентом виплати та відправки коштів в системі грошових переказів ManeyGram на умовах та в порядку, що передбачений цим договором (п.1.1 договору). Між сторонами також укладені додаткові угоди до договору № 753/КЧ від 14.06.2006.

Згідно листа вих. 204/01 від 12.08.2016, отриманого 23.08.2016 (вх.670) ПАТ «Реал Банк» було повідомлено, що ПАТ «Український інноваційний банк» (ПАТ «Укрінбанк» 13.07.2016 перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Укрінком», , яке є правонаступником всіх прав та зобовязань ПАТ «Укрінбанк», головою правління призначено ОСОБА_1. ПАТ «Укрінбанк» відкрито новий рахунок № 2085, який відкрито у Столичній філії ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 380269.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.04.2017 Публічне акціонерне товариство Укрінком 28.03.2017 змінило назву на Публічне акціонерне товариство Українська інноваційна компанія.

Згідно умов договору позивач здійснював виплати та відправлення коштів в системі грошових переказів ManeyGram, а відповідач зобовязаний відшкодовувати понесені позивачем витрати та сплатити відповідну комісію.

Відповідно до п. 4.1 та п.4.4 договору, позивач зобовязаний виплачувати перекази коштів в системі МG в суворій відповідності положенням договору та виплачувати повну суму переказу отримувачу у доларах США чи у гривнях за бажанням клієнта.

Суму переказів позивача в розмірі 372999,66 доларів США виданих позивачем за попередній період з 17.02.2014 по 23.02.2014 відповідачем було відшкодовано у повному обсязі 27.02.2014.

Згідно із п. 5.1 договору, розрахунок проводиться кожного тижня за попередній період діяльності понеділок - неділя. Щотижнева сума розрахунку між банком і агентом підраховується за наступною формулою:

Сума розрахунку = Сума отриманих переказів - (Сума відправлених переказів + (Клієнтська плата за відправлені перекази - Комісія агента за відправлені перекази)).

Так, на виконання умов договору, позивачем за період з 24.02.2014 по 02.03.2014 по системі ManeyGram видано переказів на суму 20196, 41 доларів США.

Відповідно до п.5.2 договору зазначено, що якщо сума розрахунку позитивна, то банк кредитує кореспондентський рахунок агента на відповідну суму на протязі 3 (трьох) банківських днів від дати закінчення останнього періоду діяльності.

Позивач вважає, що відповідач зобовязаний був відшкодувати позивачу видані останнім перекази по системі ManeyGram за період з 24.02.2014 по 02.03.2014 на суму 20196,41 доларів США до 06 березня 2014 року включно, але останній свої зобовязання за договором не виконав.

Позивач умови договору № 753/КЧ від 14.06.2006 виконав у повному обсязі, але відповідач свої зобовязання за договором виконав частково, тому станом на 27.02.2017 розмір невідшкодованої суми складає 20196,41 доларів США.

Станом на 27.02.2017 курс долара США, офіційно встановлений Національним банком України становить 2697.6569 за 100 доларів США.

Таким чином, сума невідшкодованої позивачу суми переказів по системі ManeyGram за період з 24.02.2014 по 02.03.2014 в перерахунку у національну гривню, за офіційно встановленим курсом Національного банку України станом на 27.02.2017 становить 544829 грн. 84 коп.

В порушення умов договору відповідач не виконав взяті на себе зобовязання щодо відшкодування суми у встановлені строки.

Крім того, позивач, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, нарахував відповідачу 3% річних в сумі 48855 грн. 56 коп. за період з 06.03.2014 по 27.02.2017.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобовязань, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, в якому просить суд стягнути з відповідача суму боргу, на яку відповідач повинен був прокредитувати кореспондентський рахунок позивача, а саме відшкодувати суму отриманих та виданих клієнтам переказів по системі ManeyGram за період з 24.02.2014 по 02.03.2014 в сумі 20196,41 доларів США (в перерахунку у національну гривню, за офіційно встановленим курсом Національного банку України станом на 27.02.2017 становить 544829 грн. 84 коп.) та 3% річних в сумі 48855 грн. 56 коп. за період з 06.03.2014 по 27.02.2017 (з урахуванням пояснень позивача від 05.05.2017 № б/н). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на умови договору № 753/КЧ від 14.06.2006 та положення ст.ст. 509, 512, 524, 533, 526, 530, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог за позовом, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно із ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора в зобовязанні є правонаступництво. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що між АТ «Укрінбанк» (далі - відповідач, банк) та ВАТ «Реал Банк» (далі - позивач, агент) було укладено договір № 753/КЧ від 14.06.2006 (далі- договір), згідно якого здійснення агентом виплати та відправки коштів в системі грошових переказів ManeyGram на умовах та в порядку, що передбачений цим договором (п.1.1 договору). Між сторонами також укладені додаткові угоди до договору № 753/КЧ від 14.06.2006 (а.с.12-35).

ПАТ «Укрінбанк» відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів цього банку змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «Укрінком», , яке є правонаступником всіх прав та зобовязань ПАТ «Укрінбанк», шляхом вчинення 13.07.2016 реєстраційних дій №7038947 приватним нотаріусом ОСОБА_2 Державна реєстрація змін до установчих документів, а саме державна реєстрація статуту ПАТ «Укрінком» була проведена цієї ж дати, реєстраційна дія №2038947 (а.с.39).

Також, відповідно до рішення позачергових загальних зборів акціонерів Публічне акціонерне товариство «Укрінком» від 28.03.2017 знову змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство Українська інноваційна компанія шляхом вчинення 03.04.2017 реєстраційної дії № 0007396 реєстратором ОСОБА_3 Державна реєстрація змін до установчих документів, а саме державна реєстрація статуту ПАТ Українська інноваційна компанія була проведена 28.03.2017 приватним нотаріусом ОСОБА_4, реєстраційна дія № 2038947.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.04.2017 Публічне акціонерне товариство Укрінком 28.03.2017 змінило назву на Публічне акціонерне товариство Українська інноваційна компанія (а.с.122-123).

Суму переказів позивача в розмірі 372999,66 доларів США виданих позивачем за попередній період з 17.02.2014 по 23.02.2014 відповідачем було відшкодовано у повному обсязі 27.02.2014 (а.с.36-37).

Згідно з п. 5.1 договору, розрахунок проводиться кожного тижня за попередній період діяльності понеділок - неділя. Щотижнева сума розрахунку між банком і агентом підраховується за наступною формулою:

Сума розрахунку = Сума отриманих переказів - (Сума відправлених переказів + (Клієнтська плата за відправлені перекази - Комісія агента за відправлені перекази)).

Як вбачається, на виконання умов договору, позивачем за період з 24.02.2014 по 02.03.2014 по системі ManeyGram видано переказів на суму 20196,41 доларів США., що підтверджено матеріалами справи та не оспорюється відповідачем (а.с. 5).

Відповідач, відповідно до п.5.2 договору, зобовязаний був відшкодувати позивачу видані останнім перекази по системі ManeyGram за період з 24.02.2014 по 02.03.2014 на суму 20196,41 доларів США до 06 березня 2014 року включно, але останній свої зобовязання за договором не виконав.

Таким чином, оскільки в розумінні п. 5.1 договору, останнім днем закінчення останнього періоду була дата 02.03.2014, відповідно до п. 5.2. договору відповідач зобовязаний був кредитутувати кореспондентський рахунок позивача на відповідну суму на протязі трьох банківських днів, а саме з 03.03.2014 по 05.03.2014 включно, тобто відшкодувати позивачу видані останнім перекази по системі ManeyGram за період з 24.02.2014 по 02.03.2014 за платежем в сумі 20096,41 доларів США від 24.02.2014 та в сумі 20196,41 доларів США від 26.02.2014, але відповідач кредитування кореспондентського рахунку позивача на відповідну суму не здійснив.

За змістом ст.ст. 524, 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6- 49цс12).

В разі вираження зобов'язання в іноземній валюті, його виконання все одно має бути проведено в гривнях. Сума, що підлягає сплаті в гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Офіційним курсом валюти вважається курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави (ст. 1 Закону України «Про Національний банк України»).

Станом на 27.02.2017 курс долара США офіційно встановленим курсом Національним банком України становить 2697.6569 за 100 доларів США.

Отже, сума невідшкодованої позивачу суми переказів по системі ManeyGram за період з 24.02.2014 по 02.03.2014 в перерахунку у національну гривню, за офіційно встановленим курсом Національним банком України на 27.02.2017 становить 544 829 грн. 84 коп.

Відповідно до ст.ст. 43, 33 Господарського процесуального кодексу України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів належного виконання зобовязань за договором не надав, доказів сплати суми боргу суду також не представив.

Відповідач умови договору виконував неналежно та не в повному обсязі , у звязку з чим за відповідачем перед позивачем станом на 27.02.2017 утворилась сума боргу у розмірі 544 829 грн. 84 коп. - сума боргу, на яку відповідач повинен був прокредитувати кореспондентський рахунок позивача, а саме відшкодувати суму отриманих та виданих клієнтам переказів по системі ManeyGram за період з 24.02.2014 по 02.03.2014 в сумі 20196,41 доларів США (в перерахунку у національну гривню, за офіційно встановленим курсом Національного банку України станом на 27.02.2017 становить 544829 грн. 84 коп.).

Розглядаючи заяву відповідача про застосування позовної давності суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

До правовідносин сторін за даним позовом застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України.

При цьому, відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до статті 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Вимога про стягнення 3% річних є додатковою вимогою до основної вимоги (основного зобовязання) про стягнення суми боргу.

При цьому, позовна давність за змістом глави 19 Цивільного кодексу України обчислюється окремо щодо основної і щодо додаткової вимоги. З цього приводу в пункті 5.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів зазначено, що позовна давність може спливати за додатковою вимогою, тоді як за основною вимогою позовна давність триває. Але якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважається, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої цієї статті за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобовязання.

Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Також слід зазначити, що формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності повязане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з обєктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини (зазначений висновок був сформований у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі №6-152цс14).

Перед усім необхідно вказати, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-116 цс 13 початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Проаналізувавши зазначені норми та правові позиції Верховного Суду України, можна зробити висновок, що оскільки договором № 753/КЧ від 14.06.2006 укладеним між позивачем та відповідачем визначено пільговий строк на виконання своїх зобовязань за договором (п. 5.1, п. 5.2 договору), початок перебігу позовної давності за ним розпочався з 05.03.2014, оскільки відповідно до п. 5.2 договору відповідач зобовязаний був кредитутувати кореспондентський рахунок позивача на відповідну суму на протязі трьох банківських днів з дня закінчення останнього періоду за договором, а саме з 03.03.2014 до 05.03.2014 включно, де в розумінні п. 5.1 договору, останнім днем закінчення останнього періоду була дата 02.03.2014.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до господарського суду Луганської області за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів з даним позовом саме 28.02.2017 (згідно штампу вхідний № 913/198/17) (а.с.4), чим в свою чергу спростовуються доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності щодо предявлення позову до суду, у звязку з чим суд відхиляє заяву відповідача про застосування строку позовної давності.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 544829 грн. 84 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що договір № 753/КЧ від 14.06.2006 є розірваним судом не приймається до уваги з огляду на наступне.

Між АТ «Укрінбанк» (на теперішній час - Публічне акціонерне товариство Українська інноваційна компанія) та ВАТ «Реал Банк» було укладено договір № 753/КЧ від 14.06.2006.

Термін дії та порядок припинення такого договору, зазначено у розділі 8 договору, а саме:

Відповідно до п. 8.1 договору, договір вступає у силу з дати підписання його обома сторонами і діє на протязі одного року. У випадку, якщо сторони не виявляють бажання розірвати цей договір з письмовим повідомленням іншої сторони про це за 60 днів до закінчення строку дії, то договір слід вважати продовженим на кожний наступний рік.

Згідно з п. 8.2 договору, договір може бути розірваний достроково будь-якою із сторін, якщо інша сторона порушила положення цього договору. Письмове повідомлення про достроковий розрив договору має бути направлене іншій стороні за 60 днів до запланованої дати розриву.

Негайно, з моменту отримання однією із сторін повідомлення про розрив даного договору, агент зобов'язаний припинити здійснення будь-яких операцій в системі МG. У випадку порушення цього пункту банк не несе відповідальності за правильність відшкодування агенту коштів за операціями, проведеними після дати отримання такого повідомлення (п.8.4 договору).

Відповідно до п. 10.3 договору, будь-які зміни та доповнення, що вносяться у цей договір, мають юридичну силу лише у випадку, якщо вони оформлені письмово та підписані обома сторонами.

Згідно п. 10.1 договору, спірні питання, які можуть виникнути при виконанні цього договору, будуть, по можливості, вирішуватися шляхом переговорів між сторонами.

Тобто, за відсутності згоди (домовленості) сторін про зміну або розірвання договору він міг бути змінений чи розірваний на вимогу однієї із сторін лише за рішенням суду за наявності певних підстав, передбачених договором або законом.

З вищевикладеного вбачається, що сторони при підписанні даного договору визначили термін його дії та умов пролонгації на кожний наступний рік, а також порядок розірвання такого договору.

Оскільки будь якою із сторін правовідносин за таким договором до теперішнього дня не виявляли бажання розірвати цей договір з письмовим повідомленням іншої сторони про це за 60 днів до закінчення строку його дії, або до дати його розірвання у зв'язку з порушенням положення такого договору, а також договір не був розірваний за рішенням суду, то спірний договір станом на дату розгляду даної справи є чинним та пролонгованим до 13.06.2017 включно.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 48855 грн. 56 коп. за період з 06.03.2014 по 27.02.2017 слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата інфляційних нарахувань і трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) відповідно до ст. 625 ЦК України не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 зазначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

З огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» судом встановлено, що позивачем обґрунтовано визначені періоди нарахування 3% річних, але розрахунок річних здійснений позивачем невірно. Так, судом здійснений наступний розрахунок 3% річних:

- 544829 грн. 84 коп. за період з 06.03.2014 по 27.02.2017 - 1090 днів 3% річних складає 48766 грн. 00 коп.

Таким чином, з урахуванням наведеного розрахунку суду та розрахунку позивача загальний розмір 3% річних становить 48766 грн. 00 коп. за період з 06.03.2014 по 27.02.2017.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 48766 грн. 00 коп., в решті позовних вимог в цій частині відмовити.

Станом на день розгляду справи сторонами не надано доказів погашення заявлених до стягнення сум.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу у розмірі 544829 грн. 84 коп., 3% річних в сумі 48766 грн. 00 коп. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

У судовому засіданні 10.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 8903 грн. 94 коп. покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись, ст. ст. 33, 34, 44, 49, 69, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Реал Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію до Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Укрінбанк про стягнення 593685 грн. 40 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія, 93404, вул. Сметаніна, буд. 3-А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, на користь Публічного акціонерного товариства Реал Банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, 61166, проспект Науки, 36, м. Харків, , суму боргу у розмірі 544829 грн. 84 коп., 3% річних в сумі 48766 грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 8903 грн. 94 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Повне текст рішення складено і підписано 15.05.2017.

Суддя Г.М. Старкова