ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"25" квітня 2017 р. Справа № 924/1282/16
Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Радченя Д.І., розглянувши заяву публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" з грошовими вимогами до боржника по справі порушеній

за заявою державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області м.Хмельницький

до публічного акціонерного товариства "Хмельницький механічний завод", м.Хмельницький

про визнання банкрутом

Представники:

від кредитора: ОСОБА_1- представник ПАТ "Укрсоцбанк" за дов. №02-36/2993 від 10.11.2016р.

від боржника: ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 01.11.2016р.

розпорядник майна не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 28.12.2016р. прийнято до розгляду заяву державної податкової інспекції у м. Хмельницькому ГГУ ДФС у Хмельницькій області про порушення справи про банкрутство публічного акціонерного товариства "Хмельницький механічний завод", м. Хмельницький, вул. Північна, 2 (), справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні господарського суду.

Ухвалою суду від 30 січня 2017р. порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Хмельницький механічний завод", м. Хмельницький, вул.Північна, 2 (). Визнано вимоги ініціюючого кредитора - державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області до боржника в сумі 1 030 959,56 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та введено процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів. Розпорядником майна боржника ПАТ "Хмельницький механічний завод" призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3, м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 5, к.333, свідоцтво арбітражного керуючого №169 від 19.02.2013р.

Оголошення (повідомлення) про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - публічного акціонерного товариства "Хмельницький механічний завод", м. Хмельницький, вул. Північна, 2 () оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 30 січня 2017 року.

Попереднє засідання суду по справі призначено на 10 год.00 хв. 28 березня 2017 року.

02 березня 2017 року на розгляд господарського суду від публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" надійшла заява про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 295 942, 83 грн., як вимоги забезпеченні заставою майна боржника.

Згідно п.1 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до п.6 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Враховуючи вищевикладене, ухвалою суду зазначену заяву призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні.

Розпорядником майна надано суду реєстр вимог кредиторів, з якого вбачається, що грошові вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" до боржника, визнано в повному обсязі та включено їх до реєстру вимог кредиторів, а саме в сумі 295 942, 83 грн. - як вимоги забезпеченні майном боржника.

Повноважний представник боржника в попередньому засіданні суду заявлені вимоги визнавав частково, та надав письмове заперечення, в якому зазначає, що в заяві з грошовими вимогами сума заборгованості за кредитом становить 100000,0грн, а 192117,38грн. - інші вимоги кредитора (заборгованість за відсотками 130344,44грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 14936,11грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 18694,33грн., інфляційні витрати за кредитом 12800,0грн., інфляційні витрати за відсотками - 15342,5грн). Звертає увагу суду, що із поданого банком до заяви розрахунку вимог вбачається, що заборгованість за відсотками нарахована в сумі 114039,06грн за період з 13.04.2007року по 30.01.2013року; станом на 10.09.2010року сплачені боржником відсотки у розмірі 73962,39грн.

Тому на його думку є незрозумілим чому банк включає до заборгованості кошти у сумі 73962,39грн., які визнаються ним погашеними за той самий період.

В той же час, із приєднаного банком до заяви рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23.10.2013року у справі №922/13 вбачається, що станом на жовтень 2013року судом уже стягнуто заборгованість за відсотками в розмірі 61900,0грн. за увесь попередній період прострочки. Таким чином вимоги банку за період з 13.04.2007року по 30.01.2013року щодо визнання заборгованості за відсотками в сумі 130344,44грн. і її включення до реєстру вимог кредиторів на його думку не підлягають задоволенню. Зазначає, що згідно ст.257 та 258 ЦК України у даній справі підлягає застосуванню позовна давність у межах встановлених строків та заявляє про її сплив, оскільки на його переконання, в порушення вимог вказаних норм банк просить визнати грошові вимоги із порушенням строків звернення до суду, без пояснення будь-яких причин їх пропуску.

Повноважний представник заявника ПАТ "Укрсоцбанк" в судовому засіданні подану заяву з грошовими вимогами підтримує та просить їх визнати. Також ним в судовому засіданні подано письмове уточнення до заяви та відзив на заперечення боржника щодо вимог кредитора, в якому зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов'язок боржника сплачувати проценти за користування кредитом припиняється лише при повному погашенні заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23.10.2013р. було стягнуто заборгованість, однак виконавчі документи не виконані.

Станом на 31.01.2017р. стягнення згідно рішення не проводилось, заборгованість (загальна за весь період) за Договором кредиту є не погашеною, що потверджується розрахунком боргу який додано до заяви з вимогами до боржника.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Звертає увагу на практику Верховного Суду України на постанову від 23.09.2015 р. у справі за № 6-1206цс15 де вказано, що "Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві".

Зазначає, що главою 50 ЦК України передбачені підстави припинення зобов'язання. У даному випадку правовою підставою припинення зобов'язання є виконання, проведене належним чином.

Щодо строків позовної давності, зазначає, що згідно ч.2 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Так, прийняття рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків і є доказом переривання строку позовної давності.

Згідно ч.3 ст.264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Звертає увагу, що згідно ч.1 ст. 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається вчиненням: собою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

На думку кредитора, оскільки, боржник неодноразово звертався до банку із заявами з метою провести реструктуризацію/сплатити борг, якими погоджувався із сумою боргу та гарантував його сплату, відповідно, боржником вчинено дії, що свідчать про визнання ним боргу.

Таким чином, перебіг позовної давності перервався, та почав відраховуватися заново з 16.04.2014 р. (заява ОСОБА_4Б.).

Враховуючи наведене, ПАТ "Укрсоцбанк" стверджує, що ним не пропущено строків позовної давності. Також зазначає, що відповідно до ч.2.ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені) застосовується позовна давність в один рік, тому аналіз цієї норми дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, що і вбачається із розрахунку заборгованості пені, а саме, період стягнення пені -31.07.2016-30.01.2017р.

Розпорядник майна в засідання суду не з'явився.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності судом враховується таке.

13 квітня 2007 р. між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" (кредитор) та ВАТ "Хмельницький механічний завод" (позичальник) укладено договір відновлюваної кредитної лінії №880/115-ВКЛ 3 відповідно до умов якого кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, зі сплатою18 % річних та комісій в розмірі та в порядку визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, що містяться в додатку №1 до цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 250 000,00 грн., з врахуванням заборгованості за договором про надання відповідальної кредитної лінії №880/64-ВКЛ 14 від 06.05.2006р. з визначеним графіком змін максимального ліміту заборгованості, з кінцевим терміном погашення заборгованості 05.04.2012р.

Розділом 3 даного договору сторони обумовили обов'язки позичальника: в тому числі - сплачувати кредитору проценти та комісії в строки, встановленні в п.2.4, 2.5 договору, сплачувати неустойку (пеню штраф) в строк, встановлений в п.2.6.

Згідно п. 2.2 договору, кредит вважається наданим в момент (день) списання сумик кредиту (траншів кредиту) з позичкового рахунку, зазначеного в п. 2.1. цього договору, на підставі письмової заяви позичальника.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту, щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі, за методом „факт/360", де „факт"- це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а „360" - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше 5 (п'ятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок №4922, відкритий в Хмельницькій обласній філії АКБ „Укрсоцбанк".(п.2.3, 2.4).

Пункт 2.5 передбачає, що нарахування та сплата комісій за користування кредитом здійснюється на рахунок в Хмельницькій обласній філії АКБ „Укрсоцбанк" в порядку, в сумі та в строки, що встановлені тарифами.

Згідно п.2.6 договору, нарахування неустойки (пені) здійснюється в останній робочий день поточного місяця за період з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та/або нарахованими процентами чи комісіями по передостанній робочий день поточного місяця в розмірі, вказаному в п. 4.1. цього договору, до моменту погашення позичальником простроченої заборгованості за кредитом та/або нарахованими процентами та/або комісіями, або одночасно з погашенням вказаних сум заборгованості.

Сплата неустойки (штрафу) здійснюється в розмірі, вказаному в п. 4.2. цього договору, протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дня отримання позичальником письмової вимоги кредитора про сплату неустойки (штрафу).

Згідно п.4.1 договору, за прострочення строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісій, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобов'язань за цим договором від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

04.06.2008р. між сторонами укладено додатковий договір №1 до договору кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії № 880/115-ВКЛ 3 від 13.04.2007р., яким сторони домовилися встановити відсоткову ставку 20,0 % відсотків річних.

13.04.2007 року, в забезпечення виконання зобов'язань ВАТ "Хмельницький механічний завод" за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №880/115-ВКЛ 3, що передбачено п. 1.3 договору, між Банком та ВАТ «Хмельницький механічний завод» укладено іпотечний договір, зареєстрований нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за №1696, згідно умов якого в іпотеку АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" передано: - адміністративно-побутове приміщення, що в м. Хмельницькому по вул. Північна, 2, загальною площею 1814,2 кв.м., вартість якого становить 400 000,00грн.

23.10.2013року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків винесено рішення, яким вирішено стягнути з ПАТ "Хмельницький механічний завод" на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість по договору кредиту в сумі 170494,71грн., а також третейський збір в сумі 2104,95грн.

На виконання даного рішення 19.12.2013р. Господарським судом міста Києва видано накази №910/22546/13 про примусове виконання рішення Третейського суду.

Станом на момент подання даної заяви з вимогами до боржника даний наказ знаходиться на виконанні в Другому міському відділі Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області і кошти, на їх виконання кредитору не надходили.

2 березня 2017 року на розгляд господарського суду від ПАТ "Укрсоцбанк" надійшла заява про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 295 942, 83 грн., як вимоги забезпеченні заставою майна боржника, з яких 100 000,00грн. сума заборгованості за кредитом, 130 344, 44грн. - сума заборгованості за відсотками, 14 936,11грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 18 694,33грн. розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків, 12 800, 00грн. розмір інфляційних витрат за кредитом, 15 342,50грн. розмір інфляційних витрат за відсотками, а також 2104,95грн. - третейський збір та 1720,50грн. судовий збір.

Суд, оцінивши подані заявником документи, рахує їх достатніми для розгляду по суті заяви з кредиторськими вимогами ПАТ "Укрсоцбанк" до боржника, враховуючи наступне.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства; господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода; при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами п.п.1 та 7 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 13 квітня 2007 р. між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" (кредитор) та ВАТ "Хмельницький механічний завод" (позичальник) укладено договір відновлюваної кредитної лінії №880/115-ВКЛ 3 відповідно до умов якого кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, зі сплатою18 % річних та комісій в розмірі та в порядку визначеному тарифами на послуги по наданню кредитів, що містяться в додатку №1 до цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 250 000,00 грн., з врахуванням заборгованості за договором про надання відповідальної кредитної лінії №880/64-ВКЛ 14 від 06.05.2006р. з визначеним графіком змін максимального ліміту заборгованості, з кінцевим терміном погашення заборгованості 05.04.2012р.

Розділом 3 даного договору сторони обумовили обов'язки позичальника: в тому числі - сплачувати кредитору проценти та комісії в строки, встановленні в п.2.4, 2.5 договору, сплачувати неустойку (пеню штраф) в строк, встановлений в п.2.6.

Згідно п. 2.2 договору, кредит вважається наданим в момент (день) списання суми кредиту (траншів кредиту) з позичкового рахунку, зазначеного в п. 2.1. цього договору, на підставі письмової заяви позичальника.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 256 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до і умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України - одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

13.04.2007 року в якості забезпечення виконання зобов'язань ВАТ "Хмельницький механічний завод" за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №880/115-ВКЛ 3, що передбачено п. 1.3 договору, між банком та ВАТ «Хмельницький механічний завод» укладено іпотечний договір, зареєстрований нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 в реєстрі за №1696, згідно умов якого в іпотеку АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" передано: - адміністративно-побутове приміщення, що в м. Хмельницькому по вул. Північна, 2, загальною площею 1814,2 кв.м., вартість якого становить 400 000,00грн.

Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 3 Закону передбачає, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановлений іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до Закону.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ст.33 Закону України "Про іпотеку").

Частиною 2 ст. 22 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів і неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

У відповідності до ч.5 ст.33 Закону України "Про іпотеку" якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя.

Станом на поточну дату боржником кредитні кошти по закінченню строку кредитування не повернуто, відсотки за користування кредитом в повному обсязі не погашено, нараховану комісійну винагороду не сплачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому враховується, що право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Враховуючи це суд вважає вимоги банку про стягнення 12 800, 00грн. інфляційних витрат за кредитом та 15 342,50грн. інфляційних витрат за відсотками задовольнити.

Пунктом 2 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки (пені, штрафу).

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В силу ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст. 549 Цивільного кодексу України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.4.1 договору, за прострочення строків погашення кредиту та/або сплати процентів, комісій, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період невиконання зобов'язань за цим договором від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

Згідно п.2.6 договору, нарахування неустойки (пені) здійснюється в останній робочий день поточного місяця за період з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом та/або нарахованими процентами чи комісіями по передостанній робочий день поточного місяця в розмірі, вказаному в п. 4.1. цього договору, до моменту погашення позичальником простроченої заборгованості за кредитом та/або нарахованими процентами та/або комісіями, або одночасно з погашенням вказаних сум заборгованості.

Сплата неустойки (штрафу) здійснюється в розмірі, вказаному в п. 4.2. цього договору, протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дня отримання позичальником письмової вимоги кредитора про сплату неустойки (штрафу).

Крім цього, згідно п.2.16 договору, період нарахування кредитором неустойки (штрафу, пені) за невиконання (неналежне виконання) позичальником зобов'язань за цим договором не повинен перевищувати 1 року від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п. 6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з розрахунку суми пені її нарахування позивачем здійснено за період з 31.07.2016р. по 30.01.2017р., тобто шість місяців перед заявленням грошових вимог.

Також банком не дотримано вимог п. 4.2 Договору кредитування.

Враховуючи це суд вважає за необхідне в задоволенні вимог кредитора в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків відмовити.

Положеннями ч.2 ст.41 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до абзаців 2 та 3 ч. 6 статті 23 та ч. 2 статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Абзацом 7 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що конкурсні кредитори це кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про банкрутство від 18.12.2009р. № 15, в п. 14 вказано, що при визначенні розміру вимог за грошовими зобов'язаннями господарським судам слід враховувати, що грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та з інших підстав, передбачених цивільним законодавством України.

Статтею 45 Закону визначено черговість задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до змісту наведеної статті (ч.9) погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Судом враховується, що згідно з ч.5 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день з дня, наступного після закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку, з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами.

Розпорядником майна боржника заявлені ПАТ "Укрсоцбанк" грошові вимоги до боржника в сумі 295 942,83 грн. визнано в повному обсязі як обґрунтовані та підтверджені матеріалами поданої заяви.

Відповідно до частини 8 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Заперечення боржника про те, що згідно ст.257 та 258 ЦК України у даній справі підлягає застосуванню позовна давність у межах встановлених строків судом не приймається, оскільки у відповідності до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Обов'язок боржника сплачувати проценти за користування кредитом припиняється лише при повному погашенні заборгованості за кредитним договором.

Статтею 264 ЦКУ встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно п.4.4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 29.05.2013 № 10, у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

В матеріалах справи є наявною заява в.о. голови правління ПАТ "Хмельницький механічний завод" від 16.04.2017р. в якій вона давала зобов'язання перед банком погасити 100 000,00грн. заборгованості по тілу кредиту за рахунок власних коштів без реалізації заставного майна до 15.05.2014р.

Враховуючи вищевикладене, вимоги банку до боржника в сумі 295 942, 83 грн., як вимоги забезпеченні заставою майна боржника, підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 262 312,39грн., з яких 100 000,00грн. сума заборгованості за кредитом, 130 344, 44грн. - сума заборгованості за відсотками, 12 800, 00грн. розмір інфляційних витрат за кредитом, 15 342,50грн. розмір інфляційних витрат за відсотками, а також 2104,95грн. - третейський збір та 1720,50грн. судовий збір.

Крім цього, у відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за звернення до суду з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом ставка судового збору становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст. 7 Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня визначено у розмірі 1600,00 грн.

Кредитором у відповідності до платіжних доручень № від 01.03.2017р. та № від 14.03.2017р. сплочено судовий збір за звернення до суду з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство в сумі 3200,00 грн..

Враховуючи викладене, в звязку з обґрунтованим зверненням заставного кредитора до суду з грошовими вимогами до боржника, суд вважає за належне покласти обов'язок по відшкодуванню заявнику судового збору в сумі 3200,00 грн. на боржника за розгляд заяви з кредиторськими вимогами.

Керуючись ст.ст. 1, 23, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 4,5 ЗУ "Про судовий збір", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

У х в а л и в:

1. Визнати грошові вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" до боржника ПАТ "Хмельницький механічний завод", м. Хмельницький, вул. Північна, 2 () у сумі 262 312,39 грн. (двісті шістдесят дві тисячі триста дванадцять грн.39коп.) як вимоги забезпеченні заставою.

2. Зобов'язати розпорядника майна ОСОБА_6 включити грошові вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" до боржника ПАТ "Хмельницький механічний завод", м. Хмельницький, вул. Північна, 2 () у сумі 262 312,39 грн. до реєстру вимог кредиторів боржника відповідно до черговості визначеної ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" як вимоги забезпеченні заставою.

3. Покласти на боржника - ПАТ "Хмельницький механічний завод", м. Хмельницький, вул. Північна, 2 () обов'язок по відшкодуванню ПАТ "Укрсоцбанк" судового збору у сумі 3200,00 грн. (три тисячі двісті гривень) у зв'язку з розглядом заяви з грошовими вимогами до боржника.

Суддя Радченя Д.І.

Віддрук. 3 прим.:

1 - до справи,

2 -ПАТ "Укрсоцбанк", 79000, м. Львів, пл.Міцкевича, 10.

3 - арбітражному керуючому ОСОБА_3 м.Хмельницький вул. Гагаріна, буд. № 5, к.333,