ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" травня 2017 р.Справа № 922/1111/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Аюпова Р.М.

судді: Жельне С.Ч. , Лаврова Л.С.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5» на постанову державного виконавця (вх. № 139 від 25.04.2016р.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" с. Подвірки
про стягнення коштів в розмірі 20912766,28 грн.
за участю представників сторін:

Представник боржника (скаржник) - ОСОБА_2, дов. від 24.03.2016р.;

Представник ВДВС - ОСОБА_3, дов. від 22.02.2017р.;

Представник стягувача - ОСОБА_4, дов. від 14.04.2017р.

ВСТАНОВИВ:

25.04.2016р. до господарського суду із скаргою (вх. № 139) звернувся представник боржника - Публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5», в якій просить суд визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.03.2016р. № ВП 47870006 про стягнення з боржника 1223921,20 грн. виконавчого збору. в процедурі примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 27.04.2015р. у справі №922/1111/15 про стягнення з ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» на користь ПАТ HAK «Нафтогаз України» 7 682 008,30 грн. основного боргу, 798 049,58 грн. 3% річних, 7 305 494,77 грн. інфляційних втрат та 55 162,87 грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду від 26.04.2016р. відкладено вирішення питання щодо скарги Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (вх. № 139 від 25.04.2016р.) до повернення матеріалів справи № 922/1111/15 із суду вищої інстанції.

Ухвалою господарського суду від 17.05.2016р., враховуючи повернення матеріалів справи з Харківського апеляційного господарського суду, призначено скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5» на постанову державного виконавця до розгляду. Розгляд призначено на 30.05.2016р. об 11:15.

Ухвалою господарського суду від 06.06.2016р. зупинено провадження у справі № 922/1111/15 до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "НАК "Нафтогаз України" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.05.2016р. та на ухвалу господарського суду Харківської області від 23.03.2016р. по справі № 922/1111/15.

Ухвалою господарського суду від 10.05.2017р. провадження за скаргою поновлено та призначено розгляд скарги Публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5» у судовому засіданні на 10.05.2017р. об 11:00 год.

У судовому засіданні 10.05.2017р. представник боржника (скаржник) підтримав подану скаргу та просив суд її задовольнити. В обгрунтування поданої скарги надав додаткові докази (вх.№ 14787), які судом долучаються до матеріалів справи.

Представник ВДВС у судовому засіданні 10.05.2017р. проти задоволення скарги заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник стягувача у судовому засіданні 10.05.2017р. проти доводів скарги заперечував, підтримав позицію представника ДВС щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5», заслухавши пояснення боржника, представника ДВС, стягувача, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування та заперечення проти скарги, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.04.2015р. по справі № 922/1111/15 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5» (62371, Харківська область, Дергачівський район, с. Подвірки, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) суму основного боргу в розмірі 7682008,30 грн., три відсотків річних в розмірі 798049,58 грн., суму, на які збільшився борг, внаслідок інфляційних процесів в розмірі 7305494,77 грн., суму судового збору в розмірі 55162,87 грн.

На виконання даного рішення суду, 27.04.2015р. видано відповідні накази.

16.06.2015р. старшим державним виконавцем Попівим Р.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Харківської області від 27.04.2015 р. по справі №922/1111/15. Пунктом 2 зазначеної постанови боржнику встановлено семиденний строк на самостійне виконання судового рішення, з моменту винесення постанови. Пунктом 3 постанови визначено, що при невиконанні боржником рішення в строк для самостійного виконання, виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Постанову направлено сторонам виконавчого провадження.

Як зазначає скаржник, вказану постанову ним було отримано 10.07.2015 р. про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на супровідному листі від 18.06.2015 р. №20-2.- 24/13.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 від 12.03.2016 р. було стягнуто з ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» виконавчий збір у розмірі 1223921,20 грн. в процедурі примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 27.04.2015р. у справі №922/1111/15 про стягнення з ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» на користь ПАТ HAK «Нафтогаз України» 7 682 008,30 грн. основного боргу, 798 049,58 грн. 3% річних, 7 305 494,77 грн. інфляційних втрат та 55 162,87 грн. судового збору.

Скаржник - ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» вважає дану постанову такою, що прийнята з порушенням приписів ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 3.7.2. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5, та підлягає визнанню судом недійсною, у зв'язку з тим, що під час винесення даної постанови державним виконавцем не було враховано часткову самостійну сплату боржником (скаржником) сума заборгованості, яка була присуджена до стягнення за наказом господарського суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав та вимог скарги , суд виходить з наступного.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на дату звернення скаржника до господарського суду), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб , зазначених у цьому Законі , спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень , визначених цим Законом, іншими нормативно - правовим актами, виданим відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями , що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Держаний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за ст. 7 Закону України "Про державну виконавчу службу", зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб , гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на ст.7 "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на дату звернення скаржника до господарського суду) - використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

В силу ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на дату звернення скаржника до господарського суду), державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок , визначені виконавчим документом.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату звернення скаржника до господарського суду) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

16.06.2015р. старшим державним виконавцем Попівим Р.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Харківської області від 27.04.2015 р. по справі №922/1111/15. Пунктом 2 зазначеної постанови боржнику встановлено семиденний строк на самостійне виконання судового рішення, з моменту винесення постанови. Пунктом 3 постанови визначено, що при невиконанні боржником рішення в строк для самостійного виконання, виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Постанову направлено сторонам виконавчого провадження.

Як зазначає скаржник, вказану постанову ним було отримано 10.07.2015 р. про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на супровідному листі від 18.06.2015 р. №20-2.- 24/13. Також матеріалами скарги підтверджується направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.06.2015р. боржнику 07.07.2015р.

Строк самостійного виконання рішення ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» згідно з приписами ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату звернення скаржника до господарського суду) закінчився 23.06.2015 р.

Тобто, боржник був позбавлений можливості виконати рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату звернення скаржника до господарського суду) встановлено право державного виконавця на відкладення виконавчих дій, у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом.

У Постановах від 26.04.2016р. по справі № 910/20380/13, від 01.03.2016р. по справі № 908/1749/15-г, Вищий господарський суд України зауважує, що сторона виконавчого провадження, яка не була повідомлена належним чином про відкриття виконавчого провадження, не володіє об'єктивною інформацією стосовно кроків для добровільного виконання судового рішення, у зв'язку з чим у боржника відсутня можливість здійснення своєчасного добровільного виконання судового рішення. Отже, боржник фактично позбавляється можливості скористатись гарантованим законом правом на самостійне виконання рішення суду у встановлений для цього строк.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату звернення скаржника до господарського суду) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

За змістом п. 3.7.2. «Інструкції з організації примусового виконання рішень» (в редакції, чинній на дату звернення скаржника до господарського суду), якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до початку його примусового виконання, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником самостійно.

Відповідно до п. 1, п. З ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідну інформацію.

Відповідно до пп. З.8.4., 3.8.7. п. 3.8. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (в редакції, чинній на дату звернення скаржника до господарського суду) встановлено, що державний виконавець перевіряє наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника. Якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншій області, Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстицій України, рішення щодо подальшого виконання таких виконавчих проваджень приймається Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Матеріалами скарги підтверджується існування на момент винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору зведеного виконавчого провадження щодо ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" в відділі примусового з виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області Міністерства юстиції України.

Проте, матеріалами виконавчого провадження, наданими державним виконавцем до матеріалів справи, не підтверджено звернення державного виконавця до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для вирішення питання щодо подальшого виконання виконавчих документів, які знаходяться в двох різних органах державної виконавчої служби.

Натомість, не врахувавши вищевикладені норми ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем була винесена постанова від 22.03.2016 р. про стягнення з ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» виконавчого збору у розмірі 1223921,20 грн. в процедурі примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 27.04.2015р. у справі №922/1111/15.

Приймаючи оскаржувану постанову від 22.03.2016р. орган ДВС не пересвідчився, яка сума заборгованості була сплачена боржником самостійно.

Так, відповідно до ухвали господарського суду Харківської області від 23.03.2016 р. була надана розстрочка виконання рішення від 08.04.2015 р. по справі №922/1111/15. На виконання даної ухвали та відповідно до затвердженого судом графіка розстрочення, боржником 31.03.2016 р. та 29.04.2016 р. було здійснено два платежі щодо погашення заборгованості в розмірі 339 978,11 грн. кожний.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на дату звернення скаржника до господарського суду) встановлено, що рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

За таких обставин, боржником на даний час повинно виконуватись рішення господарського суду Харківської області від 08.04.2015 р. по справі №922/1111/15 з врахуванням затвердженого судом графіку розстрочення.

У відповідності до положень ст. 121-2 ГПК України, стягувач, боржник або прокурор можуть оскаржити дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України „Про виконавче провадження (в редакції, чинній на дату звернення скаржника до господарського суду), рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до п.п. 9.13. п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

В силу ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає доводи скаржника правомірним, обгрунтованими, доведеними матеріалами скарги, які підтверджують передчасність винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" 1223921,20 грн. виконавчого збору, в зв'язку з чим скарга ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 86, 121-2 ГПК України, Законом України Про виконавче провадження, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на постанову державного виконавця (вх. № 139 від 25.04.2016р.) - задовольнити.

Визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.03.2016р. у виконавчому провадженні № 47870006 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" 1223921,20 грн. виконавчого збору.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_6 ОСОБА_1 ОСОБА_7

справа № 922/1111/15