ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 року Справа № 912/4754/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

При секретарі Логвіненко І.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №04-4/1329 від 24.01.2017 р., ;

представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 02 березня 2017 року у справі № 912/4754/16

за позовом Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Знам»янське хлібоприймальне підприємство»

про стягнення 158 000 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 02 березня 2017 року у справі № 912/4754/16 (суддя Макаренко Т.В.) у задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області про стягнення збитків відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач - Державна екологічна інспекція у Кіровоградській області звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи та дав неналежну правову оцінку отриманим доказам.

Зокрема, апелянт вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність вини відповідача у засміченні земельної ділянки, оскільки такий висновок зроблений на припущеннях.

Суд не врахував презумпцію вини правопорушника, яким є відповідач, і який не спростував факт засмічення саме ним земельної ділянки.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27 березня 2017 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 11 травня 2017 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, заяв про відкладення розгляду справи не надав, що є підставою для розгляду справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2016року Державною екологічною інспекцією у Кіровоградській області проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на ТОВ "Знам'янське хлібоприймальне підприємство", що знаходиться за адресою: м. Знам'янка, вул. Петровського, 154, про що складено відповідний акт № 07-70 (а.с. 33-37).

Згідно з актом виявлено порушення відповідачем вимог чинного природоохоронного законодавства, яке полягало у засміченні земельної ділянки відходами зерновими та відходами комунальними змішаними. Дані відходи утворюються під час виробничої діяльності вищевказаного підприємства. Заміри проведено повіреною рулеткою, свідоцтво про повірку № 1033 Р10-УЗД від 30.09.2015, яке чинне до 30.09.2016. Загальний розмір засміченої земельної ділянки становить 10 м х 8 м, висота складування 0,5 м. Карта-схема засміченої ділянки додана до акту перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, даний акт з боку відповідача не підписано, водночас його отримано останнім на ознайомлення, що підтверджується наявним на ньому штампі №83 від 16.09.16.

Державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 винесено припис від 16.09.2016 №72, яким зобов'язано відповідача усунути порушення природоохоронного законодавства, виявлені під час перевірки, проведеної 12.09.2016, у строки, визначені в приписі. На вказаному приписі підпис директора відповідача на підтвердження його прийняття відсутній.

Після цього відповідачу була направлена претензія вих. № 07-8/2388 від 10.11.2016, до якої додано розрахунок розміру відшкодування збитків на суму 158 000,00 грн (а.с. 41-42).

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю «Знам»янське хлібоприймальне підприємство» із позовом про стягнення 158 000 грн., позивач посилався на те, що означена сума є збитками, заподіяними відповідачем внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в частині правил поводження з відходами, а саме відходи різних класів небезпеки зберігались ним не у призначених місцях, що є порушенням ст. 17, 42 Закону України "Про відходи".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем факту засмічення земельної ділянки саме відповідачем, а не власником чи іншими орендарями земельної ділянки, оскільки земельна ділянка, на якій було виявлено засмічення, не належить відповідачу, а використовують її три юридичні особи, виходячи з укладених договорів оренди, характер діяльності яких є однаковим.

Суд зазначив, що позивачем доведено лише наявність шкоди, водночас протиправність (незаконність) поведінки саме відповідача та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено, а отже необхідні умови для застосування статті 1166 Цивільного кодексу України відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища":

- підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України (частина четверта статті 68);

- шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (частина перша статті 69).

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно встановити наявність таких умов, як: неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка площею 21266,49 кв.м та комплекс будівель, що розташований на земельній ділянці за адресою: Кіровоградська область, м. Знам'янка, вул. Петровського, 154, належать на праві приватної власності фізичній особі -ОСОБА_4, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії КР № 092385 від 16.09.2005, договором купівлі-продажу комплексу від 26.06.12, реєстраційним посвідченням від 130.8.2012, витягом про державну реєстрацію прав від 13.08.12, копії яких наявні в матеріалах справи.

Як зазначено відповідачем та підтверджено договором оренди від 01.01.16, Відповідач орендує лише частину будівель та споруд на підставі договору оренди від 01.01.16, при цьому земельна ділянка за вказаною адресою відповідачем не орендується (а.с. 99-103).

Інші будівлі та споруди орендуються ТОВ "УКРАГРО СЕРВІС" (будівлі Літ. З (склад № 1), Ж, другий поверх будівлі Літ. А (згідно інвентарного плану) на підставі Договору оренди частини нерухомого майна від 01.03.15 (а.с. 105-109).

ФГ "Феськова Сергія Михайловича" орендує будівлі Літ. В (склад № 3), Б (гараж) на підставі договору оренди частини нерухомого майна від 01.09.2015 (а.с. 111-115).

Із п. 1.4 кожного із договорів оренди також вбачається, що об'єкт оренди буде використовуватися орендарем для зберігання сільськогосподарської продукції та розташування персоналу Орендаря.

Відповідно до статті 35 Закону України « Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

В той же час, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач не є ані власником земельної ділянки, ані орендарем земельної ділянки.

Зазначення у п. 6.1. договорів оренди нерухомого майна про обовязок орендарів утримувати прилеглу до обєкта територію в належному санітарному стані, не може бути підставою для покладення відповідальності за засмічення земельної ділянки саме на відповідача, який є одним із трьох орендарів нерухомого майна, оскільки зі змісту договорів оренди нерухомого майна не вбачається розмежування земельної ділянки та не визначені площі земельної ділянки, які відносяться до прилеглої до обєктів нерухомого майна території, переданих в оренду власником цього майна та власником земельної ділянки.

З карти-схеми земельної ділянки, яка є додатком до акту № 07-70 про порушення вимог чинного природоохоронного законодавства, вбачається, що засмічення земельної ділянки вчинене в центрі земельної ділянки між будівлями, що орендуються не лише відповідачем, а й іншими особами, а саме, ще двома орендарями нерухомого майна.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем в порушення зазначеної норми доведено лише наявність шкоди, водночас протиправність (незаконність) поведінки саме відповідача та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено, а отже необхідні умови для застосування статті 1166 Цивільного кодексу України відсутні.

Таким чином, розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає вимогам ст. 43 ГПК України, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 02 березня 2017 року у справі № 912/4754/16- залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15 травня 2017року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя С.Г.Антонік