ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2017 р. Справа № 922/336/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Сіверін В. І. , суддя Терещенко О.І.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 08-11/4551/2-16 від 27 грудня 2016 року.

відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю від 01 січня 2017 року.

розглянувши апеляційну скаргу ПП "АРАКС" (вх. № 926Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 06.03.2017 р. у справі № 922/336/17

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до ПП "АРАКС", м. Харків
про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки
ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовом ПП "АРАКС", в якому просила звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, № 22), яка використовується приватним підприємством АРАКС (вул. Ковпака Сидора, 97, м. Харків, 61107, ідентифікаційний код юридичної особи 14085678) шляхом демонтажу нежитлових будівель літ. Н-1 площею 20,1 м2, літ. И-1 площею 36,1 м2, літ. С-1 площею 37,9 м2, літ. Р-1 площею 112,9 м2, літ. Т-1 площею 20,2 м2, літ. Ф-1 площею 83,6 м2, літ. М-1 площею 173,9 м2, літ. 0-1 площею 25,3 м2 з приведенням земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан та зобовязати приватне підприємство АРАКС (вул. Ковпака Сидора, 97, м. Харків, 61107 ідентифікаційний код юридичної особи 14085678) повернути земельну ділянку по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, № 22) територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради. Витрати по оплаті судового збору позивач покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.03.2017 р. (суддя Погорелова О.В.) позов задоволено повністю.

Вирішено звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, № 22), яка використовується приватним підприємством АРАКС (вул. Ковпака Сидора, 97, м. Харків, 61107, ідентифікаційний код юридичної особи 14085678) шляхом демонтажу нежитлових будівель літ. Н-1 площею 20,1 м2, літ. И-1 площею 36,1 м2, літ. С-1 площею 37,9 м2, літ. Р-1 площею 112,9 м2, літ. Т-1 площею 20,2 м2, літ. Ф-1 площею 83,6 м2, літ. М-1 площею 173,9 м2, літ. 0-1 площею 25,3 м2 з приведенням земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан.

Зобовязано приватне підприємство АРАКС (вул. Ковпака Сидора, 97, м. Харків, 61107 ідентифікаційний код юридичної особи 14085678) повернути земельну ділянку по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, № 22) територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Стягнуто з приватного підприємства АРАКС (вул. Ковпака Сидора, 97, м. Харків, 61107 ідентифікаційний код юридичної особи 14085678) на користь Харківської міської ради (пл. Конституції, 7, м. Харків, 61003, ідентифікаційний код юридичної особи 04059243) - 3200,00 грн. судового збору.

ПП "АРАКС" подало на зазначене рішення до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує, що судом першої інстанції не взяті до уваги правова позиція ПП «АРАКС» у цій справі та приписи ч. З ст. 35 ГПК України. Відповідач, посилаючись на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 у справі № 922/2554/16 вважає, що суд першої інстанції у справі № 922/336/17 помилково дійшов висновку про використання ПП «АРАКС» земельної ділянки з порушенням вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України, оскільки у постанові у справі № 922/2554/16 зроблені протилежні висновки, які є преюдиційними для розгляду справи № 922/336/17.

Також відповідач зазначає, що судом першої інстанції обставина (самовільне зайняття ПП «АРАКС» земельної ділянки), встановлена на припущенні, а не на підстави доказів, наявних у матеріалах справи. Так, відповідач вважає, що застосування судом першої інстанції для з'ясування обставин щодо самовільного зайняття ПП «АРАКС земельної ділянки постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 є неправомірним, оскільки п. 3.1., на думку відповідача не регламентує, а дає лише припущення, на підставі яких обставин земельна ділянка вважається самовільно зайнятою.

Крім того, відповідач, у апеляційній скарзі вказує на те, що судом першої інстанції не досліджено питання щодо технічних характеристик об'єктів, розташованих на земельній ділянці комунальної власності. Так, відповідач, посилаючись на висновок ВСУ у справі № 6-2225цс16 вважає, що для демонтажу споруд суду необхідно з'ясовувати наявність або відсутність фундаменту у таких споруд, а також встановити з яких саме матеріалів зроблені ці споруди.

Також відповідач у апеляційній скарзі стверджує, що набувши право власності на нерухоме майно (нежитлові будівлі), він має законодавчо визначене право на земельну ділянку, обґрунтовуючи це посиланням на ст. 120 ЗК України, відповідно до якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2017 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.04.2017 р.

Позивач 18.04.2017 р. надав за вх. № 4174 відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги відповідача заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Відповідачем 18.04.2017 р. за вх. № 4177 надано додаткові пояснення щодо правового обґрунтування законності здійснення відповідачем забудови спірної земельної ділянки.

В судовому засіданні 18.04.2017 р. колегією суддів оголошено про перерву у розгляді справи до 26.04.2017 р.

Відповідачем 26.04.2017 р. за вх. № 4525 надано додаткові пояснення щодо правових засад користування спірною земельною ділянкою.

Позивачем 26.04.2017 р. також надані додаткові пояснення у справі в обгрунтування своїх заперечень

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзивах на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржуване - скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Циркунівської сільської ради народних депутатів Харківського району Харківської області від 15.08.1995 № 570 ПП «АРАКС» надана в постійне користування земельна ділянка площею 1,0 га із земель радгоспу Циркунівський, розташована поблизу вул. Героїв Праці м. Харкова для обслуговування приміщень по ремонту автомобілів, а також для будівлі ринку по реалізації сільськогосподарської продукції.

Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 26.09.1995 № 44 за ПП «АРАКС» закріплено земельну ділянку площею 1,0 га для розміщення ринку сільськогосподарської продукції та пункту технічного обслуговування автомобілів.

На підставі вказаних рішення та розпорядження ПП «АРАКС» виданий державний акт на право постійного користування землею по вул. Героїв Праці площею 1,0 га для розміщення ринку та пункту технічного обслуговування автомобілів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 26.09.1995 № 127 (далі - Державний акт від 26.09.1995 № 127).

Постановою господарського суду Харківської області від 10.02.2006 у справі № АС-40/482-05, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.05.2006 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.12.2007 визнано недійсним державний акт № ХР-25-00-1108 на право постійного користування земельною ділянкою площею 1,0 га, що розташована у Харківському районі Харківської області, що був виданий Харківською районною радою ПП «АРАКС» та зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів № 127.

Постановою Верховної Ради України від 06.09.2012 № 5215-VІ «Про зміну і встановлення меж міста Харків, Дергачівського і Харківського районів Харківської області встановлено нові межі м. Харкова.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.09.2016 залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 у справі № 922/2554/16 припинено право постійного користування земельною ділянкою, наданою рішенням виконавчого комітету Циркунівської сільської ради народних депутатів Харківського району Харківської області від 15.08.1995 № 570 (прийнятого відносно ПП «АРАКС»; 61107, м. Харків, вул. Ковпака Сидора, буд. 97, ідентифікаційний код 14085678) площею 0,6349 га із земель радгоспу Циркунівський, призначеної для обслуговування приміщень по ремонту автомобілів, а також для будівлі ринку по реалізації сільськогосподарської продукції.

При цьому, колегія суддів зазначає, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 у справі № 922/2554/16 встановлено преюдиціальні обставини, що дії ПП «АРАКС» по використанню земельної ділянки без оформлення правовстановлюючих документів не є противоправними (є не деліктні), так як ці дії вчинені без порушення жодних правових норм.

Як роз'яснено у п.2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.01.2017 № 78323425 право власності на охоронний пункт літ. А-2 площею 21,80 м, майстерні фарбування та рихтування автомобілів, слюсарна майстерня з розвалом-сходження літ. літ. Д-1, Д1-1, Д2-1, Г-1 загальною площею 251,80 м, майстерня з авто мийкою літ. Б-1 площею 133,30 м2, адміністративно-виробнича будівля літ. В-1 площею 215,0 м2, кафе літ. Ж-1 з літнім приміщенням літ. 3-1 площею 430,90 м2, магазини з коморами літ. Е-1 площею 188,10 м2 та спорудами по вул. Кутузівській, 22, с. Циркуни, Харківського району, Харківської області зареєстровано з 24.05.2004 за ПП «АРАКС» на підставі свідоцтва про право власності від 24.05.2004 САА № 537284.

Здійсненими позивачем заходами самоврядного контролю встановлено, що на земельній ділянці по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: вул. Кутузівська, 22, с. Циркуни, Харківський район) площею, орієнтовно, 0,7000 га розміщений ринок з продажу радіотехніки та охоронний пункт літ. А-2 площею 21,80 м2, майстерні фарбування та рихтування автомобілів, слюсарна майстерня з розвалом-сходження літ. літ. Д-1, Д1-1, Д2-1, Г-1 загальною площею 251,80 м2, майстерня з автомийкою літ. Б-1 площею 133,30 м2, адміністративно-виробнича будівля літ. В-1 площею 215,0 м2, кафе літ. Ж-1 з літнім приміщенням літ. 3-1 площею 430,90 м2, магазини з коморами літ. Е-1 площею 188,10 м2 та спорудами право власності на які зареєстровано за ПП «АРАКС» на підставі свідоцтва про право власності від 24.05.2004 САА № 537284.

Також, здійсненими позивачем заходами самоврядного контролю встановлено, що на земельній ділянці по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, № 22), окрім нежитлових будівель, право власності на які зареєстровано за ПП «АРАКС», розташовані нежитлові будівлі літ. Н-1 площею 20,1 м2, літ. И-1 площею 36,1 м2, літ. С-1 площею 37,9 м2, літ. Р-1 площею 112,9 м2, літ. Т-1 площею 20,2 м2, літ. Ф-1 площею 83,6 м2, літ. М-1 площею 173,9 м2, літ. 0-1 площею 25,3 м2, на які обліковувалась декларація про готовність до експлуатації обєкту від 31.03.2016 №ХК 65.

Згідно інформаційної довідки, наданої позивачем з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.01.2017 № 78323425 будь-яких прав на земельну ділянку по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, № 22) за юридичними та фізичними особами не зареєстровано. Департаментом територіального контролю Харківської міської ради вжиті заходи самоврядного контролю, передбачені ст. 189 ЗК України щодо дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки.

Згідно інформації Департаменту земельних відносин від 12.12.2016 № 8509/0/225-16 та Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану від 06.12.2016 № 5024/0/22-16 будь-яких рішень про надання земельної ділянки по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, № 22) в оренду або у власність Харківською міською радою не приймалось.

Одночасно згідно Висновку Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану від 27.03.2017 року № 1293/0/27-17 за ПП «АРАКС» закріплено земельну ділянку, площею 1,0 га, якою вони користуються з 1992 року (державний акт на право постійного користування землею серія ХР-25-00-1108, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 26.09.1995 року за № 127). Висновок отримано відповідачем через звернення до Центру надання адміністративних послуг.

Відповідач, посилаючись на ч. 2, ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вважає, що за ПП «АРАКС» на даний час є зареєстрованим речове право постійного користування спірною земельною ділянкою.

Також ПП «АРАКС», посилаючись на ч. 3 ст. 35 ГПК України, вважає, що спірною земельною ділянкою воно користується без порушення певних правових норм, а вимога позивача щодо повернення земельної ділянки по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, № 22) територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради порушує ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст.1 Першого Протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки за ПП «АРАКС» на підставі свідоцтва про право власності від 24.05.2004 САА № 537284 зареєстровано нерухоме майно, розміщене на спірній земельній ділянці і ст. 120 ЗК України і сталою практикою Верховного суду України визначена цілісність нерухомості і земельної ділянки, на якій вона збудована.

Харківська міська рада вважає, що земельна ділянка по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, №22), самовільно зайнята ПП «АРАКС» шляхом розміщення на ній нежитлових будівель літ. Н-1, літ. И-1, літ. С-1, літ. Р-1, літ. Т-1, літ. Ф-1, літ. М-1, літ. 0-1 та підлягає звільненню у зв'язку з чим ї звернулася до господарського суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію вищевикладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Нормами ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

На підставі ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» встановлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, самовільне зайняття земельної ділянки означає фактичне використання земельних ділянок без відповідних правових підстав, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Статтею 125 цього кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Статтею 395 ЦК України визначено, що речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій).

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесення запису про скасування державної реєстрації прав здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

Опираючись на наведені норми і досліджені докази, колегія суддів дійшла висновку, що на даний час не проведено процедури скасування державної реєстрації права постійного користування, яке обліковується за ПП «АРАКС» в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 26.09.1995 року за № 127, а отже відповідно до норм чинного законодавства, право ПП «АРАКС» на постійне користування спірною земельною ділянкою є чинним.

Крім того, колегія суддів не вбачає юридичного факту самовільного зайняття земельної ділянки, оскільки постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 у справі № 922/2554/16, яка чинна на день вирішення спору, встановлено, що дії ПП «АРАКС» по використанню земельної ділянки без оформлення правовстановлюючих документів не є противоправними (є не деліктні), так як ці дії вчинені без порушення жодних правових норм.

Враховуючи те, що на вказану земельну ділянку є зареєстрованим право постійного користування ПП «АРАКС» і дана реєстрація на даний час дійсна, і встановлено преюдиціальні обставини, що спірною земельною ділянкою воно користується без порушення певних правових норм, то ПП «АРАКС» фактично використовує земельну ділянку по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, № 22) без ознак її самовільного зайняття.

Водночас, з огляду на предмет позову - звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, № 22), яка використовується ПП «АРАКС» (вул. Ковпака Сидора, 97, м. Харків, 61107, ідентифікаційний код юридичної особи 14085678) шляхом демонтажу нежитлових будівель літ. Н-1 площею 20,1 м2, літ. И-1 площею 36,1 м2, літ. С-1 площею 37,9 м2, літ. Р-1 площею 112,9 м2, літ. Т-1 площею 20,2 м2, літ. Ф-1 площею 83,6 м2, літ. М-1 площею 173,9 м2, літ. 0-1 площею 25,3 м2 з приведенням земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан, та повернути земельну ділянку по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, № 22) територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради, колегія суддів вважає, що таке втручання є незаконним (неконституційним) з огляну на положення національного законодавства та очевидно непропорційним з огляду на прецедентну практику ЄСПЛ.

Згідно приписів п.7 ч. 1 ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України. Зокрема, ця норма Конституції означає, що підстави припинення права користування землею визначаються виключно законами України.

Закони України не містять жодних норм, які дозволяють стороні з підстав, викладених у позові, вимагати припинення права володіння відповідача нерухомістю, яка зареєстрована на праві власності (охоронний пункт літ. А-2 площею 21,80 м, майстерні фарбування та рихтування автомобілів, слюсарна майстерня з розвалом-сходження літ. літ. Д-1, Д1-1, Д2-1,Г-1 загальною площею 251,80 м , майстерня з авто мийкою літ. Б-1 площею 133,30 м2, адміністративно-виробнича будівля літ. В-1 площею 215,0 м2, кафе літ. Ж-1 з літнім приміщенням літ. 3-1 площею 430,90 м2, магазини з коморами літ. Е-1 площею 188,10 м2 та спорудами по вул. Кутузівській, 22, с. Циркуни, Харківського району, Харківської області зареєстровано з 24.05.2004 за ПП АРАКС на підставі свідоцтва про право власності від 24.05.2004 САА № 537284).

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що це є позовними вимогами і вони наполягають на їх задоволенні.

Колегія суддів зазначає, що такі вимоги є неправомірними, а жодна нормативна підстава припинення права власності на нерухомі будівлі відсутня.

Крім того, запропоноване позивачем тлумачення законодавства суперечить тим нормам права, на які позивач посилається у позові. Так, у відповідача наявне нерухоме майно, яке знаходиться в межах спірної земельної ділянки, а згідно приписів ст. 120 ЗК України, особі, якій належить право власності на нерухоме майно належить й право користування й земельною ділянкою, на якій розташоване вказане майно. Тобто, позбавлення відповідача права користування земельною ділянкою, на якій розташоване вказане майно, є грубим порушенням його прав, встановлених Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України.

Щодо втручання в користування земельною ділянкою, колегія суддів зазначає, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме:

чи є втручання законним;

чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес;

чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям («пропорційність» є оціночною категорією і повинна встановлюватися щодо конкретного субєкту в кожній окремій справі на підставі тих обставин і фактів, що встановлені судом безпосередньо.

Колегія суду вже констатувала незаконність втручання, оскільки жодна норма національного законодавства не регламентує припинення права користування за умов, встановлених у даному спорі. В цьому аспекті колегія суддів відзначає, що скасування державного акту відповідача відбулося за відсутності встановлених законом підстав припинення прав на землю, виключно з формальних підстав «неможливості часткового визнання недійсним державного акту про право на землю».

А також, на думку колегії суддів, відсутній і критерій пропорційності, оскільки позивач пропонує позбавити відповідача права власності без жодної суспільно-важливої причини, без належної компенсації та без навіть формальних спроб вирішити спір шляхом укладання договору оренди або надання права користування через укладання цивільно-правових угод (оренди, суперфіцію, тощо).

Викладене приводить колегію суду до висновку про безпідставність вимог про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, № 22), яка використовується Приватним підприємством АРАКС (вул. Ковпака Сидора, 97, м. Харків, 61107, ідентифікаційний код юридичної особи 14085678) шляхом демонтажу нежитлових будівель літ. Н-1 площею 20,1 м2, літ. И-1 площею 36,1 м2, літ. С-1 площею 37,9 м2, літ. Р-1 площею 112,9 м2, літ. Т-1 площею 20,2 м2, літ. Ф-1 площею 83,6 м2, літ. М-1 площею 173,9 м2, літ. 0-1 площею 25,3 м2 з приведенням земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан, та повернення земельної ділянки по вул. Героїв Праці у м. Харкові (колишня адреса: Харківська область, Харківський район, с. Циркуни, вул. Кутузівська, № 22) територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Враховуючи вище викладене в сукупності, колегія суддів вважає позовні вимоги позивача необґрунтованим та такими, що, відповідно не підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів вважає необхідне зазначити про наявність самостійної підстави відмови в задоволенні позовних вимог: задоволення позовних вимог не може потягти захист законного інтересу або поновлення законного права позивача.

Відповідно до приписів ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, можливість отримання судового захисту прямо повязана законодавцем із необхідністю поновлення порушеного права або охоронюваного законом інтересу.

Враховуючи, що судами встановлена відсутність юридичного факту самовільного зайняття земельної ділянки, спірні правовідносини не містять порушень прав, передбачених ст.ст. 152, 212 ЗК України, на які послався позивач.

Крім того, для колегії суддів очевидно, що вимоги позивача, які можуть виникнути у звязку із необхідністю оформлення відповідачем права на користування землею, не можуть захищатися позовом про знесення будівель.

В судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити суду, на захист якого конкретного права спрямований позов, однак пояснив суду, що задоволення позову буде сприяти укладанню договору оренди землі між позивачем та відповідачем.

Крім того, колегія суддів не вбачає жодного законного інтересу позивача, який вимагає захисту.

Приймаючи до уваги, що як на день подання позову, так і на даний час юридичні перешкоди до укладання договору оренди землі, договору суперфіцію, інших угод про користування землею, відсутні, колегія суддів не вбачає підстав задоволення позову, оскільки відсутнє право позивача або інтерес, які підлягають захисту.

Опираючись на все вищевикладене, колегія суддів зазначає, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги норм процесуального права і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, і при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що висновки суду про законність та обґрунтованість позовних вимог ґрунтуються на неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат колегія суддів керується положеннями статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 99, 101,102, п.2 ст. 103, п. п. 2-4 ч. 1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПП "АРАКС" на рішення господарського суду Харківської області від 06.03.2017 р. у справі № 922/336/17 задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.03.2017 р. у справі № 922/336/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Стягнути з Харківської міської ради (61003, пл. Конституції, 7 м. Харків, ідентифікаційний код 04059243) на користь приватного підприємства «АРАКС» (61107,м. Харків, вул.. Ковпака Сидора, 97, ідентифікаційний код 14085678) 3520,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.