ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2017 р. Справа № 911/1055/17

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго», м. Київ
до Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Петрівське
про стягнення 189901,74 грн.
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1 дов. від 17.10.2016 № 91/2016/10/17-23
відповідача:не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі позивач) до Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» (далі відповідач) про стягнення 189901,74 грн., з яких 162236,53 грн. основний борг, 21088,48 грн. інфляційні втрати, 5501,61 грн. 3% річних, 1075,12 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.10.1999 № 153-2619-9 щодо здійснення розрахунку за поставлену теплову енергію у гарячій воді у спірному періоді.

В процесі розгляду справи позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог від 24.04.2017, якою в порядку ст. 22 ГПК України зменшив розмір позовних вимог в частині заявленої до стягнення суми основного богу, у звязку з частковим погашенням відповідачем боргу та просить стягнути з відповідача 152236,53 грн. основного боргу, 21088,48 грн. інфляційних втрат, 5501,61 грн. 3% річних, 1075,12 грн. пені.

За таких обставин, в даному провадженні суд розглядає остаточні вимоги позивача про стягнення з відповідача 152236,53 грн. основного боргу, 21088,48 грн. інфляційних втрат, 5501,61 грн. 3% річних, 1075,12 грн. пені.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог від 24.04.2017 та просив суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (правонаступником якої є позивач у справі) та Київською обласною сільськогосподарською брокерсько-комерційною фірмою «Обрій» (правонаступником якої є відповідач у справі) було укладено договір на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.10.1999 № 153-2619-9 (далі договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплої енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1 договору).

Пунктом 2.2.1 договору енергопостачальна організація зобовязалась постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення та вентиляцію в період опалювального сезону; гарячого водопостачання протягом року; в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору.

Пунктом 2.3.2 договору абонент зобовязався виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору.

Згідно п. 3.1.3 договору енергопостачальна організація має право вимагати від абонента виконання умов цього договору.

Відповідно до п. 5.1 договору облік споживання абонентом теплової енергії проводиться по приладах обліку. Абонент, що має прилади обліку, щомісячно надає енергопостачальній організації звіт по фактичному споживанню теплової енергії в терміни, передбачені у додатку № 1 до договору (п. 5.3 договору).

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.1999. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 8.4 договору).

Між сторонами у справі було укладено додаткову угоду від 30.01.2013 до договору, відповідно до якої преамбулу договору було викладено у новій редакції та зазначено, що сторонами договору є публічне акціонерне товариство «Київенерго» (енергопостачальна організація) та комунальне підприємство Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» (абонент).

Згідно з п. 1 додатку № 1 до договору енергопостачальна організація відпускає абоненту теплову енергію в гарячій воді в межах 358,20 Гкал/рік з приєднаним тепловим навантаженням 0,169 Гкал/годину; розподілом теплової енергії в Гігакалоріях по кварталам: І квартал 205,90, в тому числі 75,127 січень, 72,927 лютий, 57,839 березень; ІІ квартал 16,00, в тому числі 16 квітень; ІV квартал 136,40, в тому числі 15,971 жовтень, 52,809 листопад, 67,583 грудень.

Пунктом 2 додатку № 1 до договору встановлено, що орієнтовна вартість теплової енергії, відпущеної абоненту за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладення договору, становить 344480,77 грн., ПДВ 68896,15 грн. Всього 413376,92 грн.

Пунктом 4 додатку № 1 до договору передбачено, що дата зняття абонентом показників приладів обліку 25 число поточного місяця; надання звіту в РТМ «Центр» за адресою вул. Жилянська, 63 не пізніше 28 числа звітного місяця. При відсутності звіту у встановлений термін розрахунок виконується згідно договірних навантажень.

При відсутності розбіжностей з обох сторін по обсягам відпуску теплової енергії в поточному році, термін дії даного договору продовжується на кожний наступний рік (п. 5 додатку № 1).

Відповідно до п. 1 додатку № 3 до договору розрахунки з абонентом за відпущену теплову енергію енергопостачальною організацією проводяться згідно з тарифами, затвердженими розпорядчим документом органу виконавчої влади, що здійснює державне регулювання у сфері теплопостачання Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України (Закон України від 09.07.2010 № 2479-VI). Згідно з цим Законом, Постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України від 30.09.2011 № 116 затверджено тариф на теплову енергію виробництва ПАТ «Київенерго» без урахування ПДВ: для опалення 800,61 грн./Гкал (24,5%), 638,25 грн./Гкал (75,5%).

Згідно п. 1, 2 додатку № 4 до договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно у грошовій формі. Абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість, заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна, згідно Закону України «Про заставу», як засіб гарантії сплати споживаємої теплової енергії.

Пунктом 6 додатку № 4 до договору передбачено, що абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду.

На виконання умов договору позивач у період з 01.01.2016 по 01.05.2016 поставив відповідачу теплову енергію у гарячій воді на загальну суму 187540,25 грн., що підтверджується обліковими картками за період з січня 2016 року по травень 2016 року, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач всупереч умов договору та взятих на себе зобовязань в повному обсязі не розрахувався за поставлену теплову енергію у гарячій воді, в звязку з чим за ним рахується заявлена до стягнення сума заборгованості в розмірі 152236,53 грн. різниця між перерахованими грошовими коштами та загальною вартістю поставленої теплової енергії у гарячій воді.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ч. 6. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

У відповідності до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198 розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198 визначено, що споживач теплової енергії зобов'язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Проте, всупереч згаданих приписів законодавства, положень укладеного мфж сторонами договору, відповідач не виконав своїх договірних зобовязань щодо здійснення повного розрахунку за поставлену теплову енергію у гарячій воді, в звязку з чим за останнім на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 152236,53 грн. Доказів сплати вказаного боргу відповідач суду не надав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивач правомірно заявлено позов про стягнення 152236,53 грн. заборгованості з оплати вартості поставленої теплової енергії у гарячій воді.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо здійснення розрахунку за поставлену теплову енергію у гарячій воді, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з прострочених сум грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з прострочених сум за загальний період прострочення з 01.01.2016 по 16.03.2017 складають 21088,48 грн., 3% річних з прострочених сум за загальний період прострочення з 01.01.2016 по 16.03.2017 складають 5501,61 грн.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат є арифметично вірним, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині є доведеною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно з правильним арифметичним розрахунком 3% річних, який був зроблений судом, з урахуванням заявленого позивачем періоду нарахування, стягненню підлягають 3% річних в розмірі 5487,06 грн. В решті заявлених до стягнення суми 3% річних в розмірі 14,55 грн. суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо здійснення розрахунку за поставлену теплову енергію у гарячій воді, позивач на підставі п. 7 додатку № 4 до договору просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочки, розмір якої за розрахунком позивача за загальний період прострочення з 01.04.2016 по 27.09.2016 складає 1075,12 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині є доведеною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 152236,53 грн. основного боргу, 21088,48 грн. інфляційних втрат, 5487,06 грн. 3% річних, 1075,12 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростованими, а відтак підлягають задоволенню. В решті позовних вимог суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Київської обласної ради «Київська обласна сільськогосподарська брокерсько-комерційна фірма «Обрій» (08141, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Теплична, 30, ідентифікаційний код 16477827) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (01001, м. Київ, площа ОСОБА_2, 5, ідентифікаційний код 00131305) 152236 (сто пятдесят дві тисячі двісті тридцять шість) грн. 53 коп. основного боргу, 21088 (двадцять одну тисячу вісімдесят вісім) грн. 48 коп. інфляційних втрат, 5487 (пять тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 06 коп. 3% річних, 1075 (одну тисячу сімдесят пять) грн. 12 коп. пені, 2698 (дві тисячі шістсот девяносто вісім) грн. 31 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 10.05.2017.