ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.05.2017 Справа № 904/2649/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Приватного підприємства "Агенція ВАН", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про внесення змін до договору поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № ББУ/ПУ589/ВП/16 від 26.12.2016

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить внести зміни до п. 5.2 Договору поставки № 12-16/618-КП від 29.02.2012 укладеного з Приватним підприємством "Агенція ВАН" в частині строків оплати за отриману продукцію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підприємство Позивача знаходиться у скрутному фінансовому становищі, яке настало в звязку із загостренням соціальної та економічної ситуації на сході України, проведенням АТО та на те, що Позивач є підприємством паливно-енергетичного комплексу та субєктом Закону України Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу. Позивач зазначає, що сталася істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання Договору на умовах, які досягнуто сторонами при його укладенні, в звязку з чим, на підставі ст.652 Цивільного кодексу України, виникли підстави для внесення змін до Договору в частині зміни строків оплати за надану продукцію.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов не надав.

Суд вважає, що відповідач про розгляд справи в господарському суді був повідомлений належним чином на підставі наступного.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.(п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.)

Так, ухвалу про порушення провадження у справі відповідач отримав 17.03.2017, про що свідчить поштове повідомлення № 832 (а.с. 34).

Відповідно до приписів ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

Отже, приймаючи до уваги, що відповідач знав про наявність в господарському суді справи, він не був позбавлений можливості після отримання ухвали про порушення провадження у справі зясувати як в телефонному режимі, так і на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень про стан розгляду справи та надати свої заперечення на позов та докази в їх обґрунтування.

Також в ухвалі про порушення провадження у справі від 03.02.2016р., яка була отримана відповідачем зазначено, що інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/.

Всупереч цьому, відповідач не скористався належними йому процесуальними правами та не вжив заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 10.04.2017 розгляд справи відкладено на 04.05.2017.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

У судовому засіданні 04.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.02.2012 Публічне акціонерне товариство ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ, яке в подальшому змінило назву на Приватне акціонерне товариство ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ (далі - Позивач, Покупець) та Приватне підприємство "Агенція ВАН (далі - Відповідач, Постачальник) уклали договір №12-16/018-КП (далі Договір).

31.12.2013 сторонами укладено додаткову угоду до договору № 12-16/018-КП від 29.02.2012.

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах передбачених цим договором, постачальник зобовязується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (в подальшому продукцію), а асортименті, кількості, в строки, по ціні та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в цьому договорі в специфікаціях, які є невідємною частиною цього договору.

Згідно п. 1.2. Договору покупець зобовязується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється в його власність у відповідності до умов цього договору.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що розрахунки за продукцію, що поставляється постачальником по цьому договору здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 60 календарних днів з моменту поставки відповідної партії продукції.

У відповідності до п. 8.1. Договору в редакції додаткової угоди, цей договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами. Сторони прийшли до згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобовязань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2014 включно. У випадку не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобовязань по цьому договору, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами усіх прийнятих на себе зобовязань.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 розділу ІІІ Книги п'ятої Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або інших подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, укладаючи договір, сторони пунктом 5.2. Договору та Специфікаціями до Договору, визначили строки оплати поставленої Продукції, а саме: на протязі 60 календарних днів з моменту поставки відповідної партії продукції.

В той же час Позивач просить внести з 01.03.2017 зміни до п. 5.2. договору поставки № 12-16/618-КП від 29.02.2012, в частині строків оплати за отриману продукцію та викласти в наступній редакції: Розрахунки за поставлену постачальником продукцію по договору здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника до 30.05.2017 на підставі отриманог покупцем рахунку й при умові надання постачальником належним сином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 договору.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому, згідно з положеннями частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

При наявності істотної зміни обставин, що істотно порушила баланс інтересів сторін, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою, як зазначено у частині 1 статті 651 Цивільного кодексу України.

В силу приписів статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Разом з цим, при наявності суттєвої зміни обставин, зміна договору за рішенням суду допускається лише у виключних випадках. Для цього, крім наявності чотирьох умов передбачених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, необхідна наявність, ще однієї з двох умов: розірвання договору суперечить громадським інтересам, або потягне для сторін збитки, що значно перевищують витрати необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Так, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Враховуючи зміст Постанови Верховного суду України від 27.02.2012 за № 3-9гс12, закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України при істотній зміні обставин.

Відповідно, при зверненні з вимогами про зміну умов договору, на підставі статті 652 Цивільного кодексу України на позивача покладається, у відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.

При цьому, наявності усіх чотирьох умов, необхідних для зміни договору, у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, Позивачем не доведено.

До вказаного висновку суд приходить з огляду на викладене нижче.

За визначенням, наведеним у статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Відповідно погіршення становища товариства внаслідок необхідності виконання договірних зобов'язань, різке погіршення умов ведення господарської діяльності, проведення АТО, ворожа агресія не є підставою вважати, що зміна обставин, про яку зазначає Позивач, зумовлена причинами, які останнім не могли бути усунуті після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися.

Також суд зазначає, що зміна економічної ситуації є комерційним ризиком сторін договору, а тому ці обставини не можуть вважатися підставами для зміни або розірвання договору. Крім того, укладення договору та узгодження його умов між сторонами в існуючий редакції відбувалося в той період, коли вже існували обставини, на які посилається позивач у позовній заяві.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 Цивільного кодексу України).

Отже, при укладенні спірного договору та беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати, що в країні існує нестабільна економічна ситуація, існують озброєнні конфлікти та проводиться антитерористична операція, крім того збільшується кількість неплатоспроможних суб'єктів ринкових відносин. А відтак, наявність усіх обов'язкових умов для зміни договору, передбачених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відсутня.

Позивачем не надано доказів в підтвердження неможливості здійснювати виконання зобов'язань за договором в частині розрахунку за поставлену Продукцію за умов, які погоджені сторонами у договорі.

Крім того, доказів наявності додаткової угоди про внесення змін до п. 5.2. спірного Договору та доказів направлення її на адресу Відповідача, суду Позивачем не надано, що суперечить приписам п. 3 ст. 188 ГК України.

Необхідність внесення змін до Договору в письмовій формі встановлена також п. 8.2. Договору, відповідно до якого всі зміни та доповнення до цього договору можуть бути внесені при згоді на це обох сторін та оформлюються додатковими угодами, які є невід'ємною частиною цього договору. Специфікації є невід'ємною частиною цього договору.

У відповідності до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними та обґрунтованими доказами своїх вимог, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на Позивача.

Керуючись викладеним, ст. ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 05.05.2017

Суддя ОСОБА_2