РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017Справа №910/21784/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Натеко Енерго Монтаж»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Грамет»

про стягнення боргу за непоставлений товар у розмірі 168 305,00 грн.

Суддя В.О. Демидов

Представники сторін:

від позивача Генкіна А.А. (дов. від 12.12.2016);

Чорній М.С. (дов. від 10.05.2017);

від відповідача Гребницька Н.Г. (дов. від 10.02.2017).

встановив :

28.11.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Натеко Енерго Монтаж» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Грамет» про стягнення боргу за непоставлений товар у розмірі 168 305,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасної поставки товару за договором купівлі-продажу, укладеним у спрощений спосіб відповідно до рахунку на оплату № 86 від 13.05.2016.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.11.2016 суддею Домнічевою І.О. порушено провадження у справі №910/21784/16, розгляд справи призначено на 13.12.2016.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у зв'язку із неявкою представника відповідача та невиконанням сторонами вимог ухвали суду від 29.11.2016, розгляд справи відкладено на 17.01.2017.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 13.01.2017 у зв'язку із звільненням судді Домнічевої І.О. було призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/21784/16, за результатом проведення якого справу №910/21784/16 передано для розгляду судді Пригуновій А.Б.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.01.2017 суддею Пригуновою А.Б. прийнято справу №910/21784/16 до свого провадження та призначено її до розгляду на 20.02.2017.

В судовому засіданні 20.02.2017, судом у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 13.03.2017.

10.03.2017 представником відповідача через загальний відділ суду подано додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а також відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що між сторонами не укладалось будь-яких правочинів, у тому числі й у спрощеній формі, а видавши рахунок на оплату № 86 від 13.05.2016, відповідач лише надав інформацію (ознайомлення з ціною), що не містила істотних умов договору, зокрема, умови про строки поставки, оплати товару та обов'язкових реквізитів.

13.03.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи та додаткові пояснення по справі.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва від 13.03.2017 у зв'язку із неможливістю здійснювати правосуддя суддею Пригуновою А.Б. було призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/21784/16, за результатом проведення якого справу №910/21784/16 передано для розгляду судді Демидову В.О.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.03.2017 суддею Демидовим В.О. прийнято справу №910/21784/16 до свого провадження, розгляд справи призначено на 06.04.2017.

06.04.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 06.04.2017 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 11.05.2017.

У судовому засіданні 11.05.2017 позивач подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи та письмові пояснення щодо заперечень відповідача.

В судове засідання 11.05.2017 з'явилися представники сторін, надали пояснення по суті справи.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 11.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

13.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Натеко Енерго Монтаж» (далі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Грамет» (далі - відповідач, постачальник) укладено договір купівлі-продажу в спрощений спосіб, відповідно до рахунку на оплату № 86 від 13.05.2016 на загальну суму 168 305,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 216 від 20.05.2016 позивач 20.05.2016 перерахував на рахунок відповідача, відкритий у ПУАТ «Фідобанк», 168 305,00 грн. з призначенням платежу: оплата за стояки, згідно рахунку № 86 від 13.05.2016, у т.ч. ПДВ 20% - 28050,83 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналогічні норми містить і ст. 207 Цивільного кодексу України.

Виставлення відповідачем позивачу рахунку на оплату № 86 від 13.05.2016 на поставку товару та здійснення позивачем 20.05.2016 оплати рахунку на суму 168 305,00 грн. згідно платіжного доручення № 216 від 20.05.2016, в призначенні платежу якого зазначено, що вказана оплата здійснена згідно рахунку № 86 від 13.05.2016, свідчить про укладення між сторонами договору купівлі-продажу у спрощений спосіб.

Матеріали справи містять претензію позивача №1 вих. №18 від 20.10.2016, отриману відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з вимогою повернути грошові кошти, сплачені за товар, який не був поставлений, у розмірі 168 305,00 грн. протягом 7 днів з моменту отримання даної претензії, а також відповідь відповідача про те, що на даний час ТОВ «Компанія Грамет» є кредитором банку ПУАТ «Фідобанк» і може задовольнити свої вимоги по отриманню перерахованих позивачем грошових коштів за товар у порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації і продажу майна банку, тобто отримати грошові кошти або повернути їх позивачу на час надання цієї відповіді неможливо по незалежним від відповідача причинам.

У випадку отримання грошових коштів в процесі ліквідації банку ПУАТ «Фідобанк» в порядку черговості, передбаченої ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідач гарантував, що протягом 3-х банківських днів поверне вищевказану суму грошових коштів на рахунок позивача, попередньо узгодивши з ним його банківські реквізити.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідачем товар поставлено не було та перераховані ним грошові кошти в розмірі 168 305,00 грн. за договором не повернуто, у зв'язку із чим він просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Грамет» грошові кошти у розмірі 168 305,00 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язання щодо поставки товару за договором купівлі-продажу, укладеним між сторонами у спрощений спосіб.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено, а відповідачем не спростовано факт оплати позивачем обумовленого договором товару відповідно до рахунку на оплату № 86 від 13.05.2016 на загальну суму 168 305,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 216 від 20.05.2016 позивач 20.05.2016 перерахував на рахунок відповідача, відкритий у ПУАТ «Фідобанк» та зазначений у рахунку на оплату № 86 від 13.05.2016, суму у розмірі 168 305,00 грн. з призначенням платежу: оплата за стояки, згідно рахунку № 86 від 13.05.2016, у т.ч. ПДВ 20% - 28050,83 грн.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.05.2016 №8 «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.05.2016 було прийнято рішення №184 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, свого обов'язку щодо здійснення поставки товару за домовленістю між сторонами відповідно до рахунку на оплату № 86 від 13.05.2016 відповідач не виконав.

Докази поставки товару на суму отриманої відповідачем оплати по договору, у матеріалах справи відсутні.

Отже, з наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, здійснив оплату товару згідно умов договору, а відповідач в порушення умов договору не поставив обумовлений сторонами товар та не повернув суму попередньої оплати, посилаючись на введення в ПАТ «Фідобанк» тимчасової адміністрації, проте вказана обставина не є підставою для невиконання умов договору.

Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договорами купівлі-продажу відповідно до рахунку на оплату № 86 від 13.05.2016, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача попередньої оплати відповідно до вимог ст. 693 ЦК України у розмірі 168 305,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Грамет» (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 26-К, кв. 33, код 35871389) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Натеко Енерго Монтаж» (04119, м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, буд. 8, кім. 215, код 39954243) грошові кошти у розмірі 168 305 (сто шістдесят вісім тисяч триста п'ять) грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 2 524 (дві тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 58 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене та підписане 16.05.2017.

Суддя В.О. Демидов