Господарський суд Чернігівської області
___________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" травня 2017 р. Справа № 21/45б (9/134б/51б/39б/8б/8б)

КРЕДИТОР: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
43000, АДРЕСА_1
БОРЖНИК: Закрите акціонерне товариство «Бахмачконсервмолоко»
16500, м. Бахмач Чернігівської області, вул. Перемоги, 13
про визнання боржника банкрутом
Суддя А.С.Сидоренко

Представники учасників провадження у справі про банкрутство:

від кредиторів: не з'явились

від боржника: Юдицький О.В. - ліквідатор

Ухвала виноситься після перерви, оголошеної в судовому засіданні 10.05.2017р., на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 17.04.2006р. порушено провадження у справі про банкрутство закритого акціонерного товариства «Бахмачконсервмолоко» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду Чернігівської області від 04.02.2009р. боржника визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Стук І.М.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 29.12.2010р. затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, ліквідовано ЗАТ «Бахмачконсервмолоко», провадження у справі припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2011р. ухвалу господарського суду Чернігівської області від 29.12.2010р. скасовано, матеріали справи передано на розгляд до місцевого суду на стадію ліквідаційної процедури.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2011р. скасовано ухвалу господарського суду Чернігівської області від 18.10.2011р., припинено повноваження ліквідатора ЗАТ «Бахмачконсервмолоко» арбітражного керуючого Стук І.М., матеріали справи направлено до місцевого господарському суду для подальшого розгляду.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 14.06.2012р. ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Мурзу А.М.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 09.04.2015р. достроково припинено виконання арбітражним керуючим Мурзою А.М. повноважень ліквідатора ЗАТ «Бахмачконсервмолоко», обов'язки останнього покладено на арбітражного керуючого Юдицького О.В.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 07.07.2015р. арбітражного керуючого Стук І.М. визнано учасником провадження у справі про банкрутство.

07 вересня 2015 року, в межах справи про банкрутство закритого акціонерного товариства «Бахмачконсервмолоко», до господарського суду Чернігівської області надійшла заява ліквідатора Юдицького О.В. від 12.08.2015р. № 02-01/9655/21-45б (том 43, а.с. 117 - 144), згідно якої заявник просить:

- визнати недійсним правочин (договір) купівлі - продажу автомобіля SKODA OCTAVIA A5 Elegance 2.0 TDI 2005 р.в., номер НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1 від 20.12.2010р., укладений між закритим акціонерним товариством «Бахмачконсервмолоко» (16500, м. Бахмач Чернігівської області, вул. Перемоги, 13, ) в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Стук І.М. та ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, АДРЕСА_3);

- застосувати наслідки недійсності правочину та зобов'язати ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, АДРЕСА_3) повернути закритому акціонерному товариству «Бахмачконсервмолоко» (16500, м. Бахмач Чернігівської області, вул. Перемоги, 13, ) транспортний засіб - автомобіль моделі SKODA OCTAVIA A5 Elegance 2.0 TDI 2005 р.в., номер НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1.

В обґрунтування поданої заяви ліквідатор банкрута вказує, що у відповідності з ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 18.01.2013р.), він має право подати до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника з підстав, передбачених ч. 10 ст. 17 цього Закону. Такою підставою ліквідатор вважає те, що виконання оспорюваного договору завдає збитків боржнику, оскільки майно банкрута було реалізовано окремо взятому покупцю за ціною, яка є набагато меншою ніж його балансова та ринкова вартість.

Також, ліквідатор зазначає, що виконання оспорюваного договору завдає або може завдати збитків кредиторам ЗАТ «Бахмачконсервмолоко», що є додатковою підставою для визнання недійсним згаданого вище правочину. При цьому, заявник посилається на ч. 11 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 18.01.2013р.).

Крім того, на думку ліквідатора, оспорюваний договір суперечить Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 18.01.2013р.), оскільки була порушена процедура реалізації майна боржника. Зокрема, ліквідатор банкрута Стук І.М. не здійснила публікацію оголошення в друкованих засобах масової інформації про порядок продажу майна банкрута, умови та строки придбання майна, що позбавило можливості здійснити його продаж за звичайною (ринковою) ціною на конкурентній (конкурсній) основі. Рішення ж комітету кредиторів від 20.12.2010р. про продаж майна ОСОБА_5 без проведення відкритих торгів (аукціону), на думку ліквідатора Юдицького О.В., не відповідає вимогам закону, оскільки ліквідатором не було повідомлено всіх членів комітету кредиторів, зокрема ТОВ «Ексім - Трейдінг», про дату, час та місце проведення зборів комітету кредиторів.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 08.09.2015р. (том 43, а.с. 115 - 116) відкладено вирішення питання про прийняття вказаної вище заяви ліквідатора Юдицького О.В. до повернення матеріалів справи № 21/45б (9/134б/51б/39б/8б/8б) до місцевого господарського суду з Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 12.01.2016р. (том 45, а.с. 87 - 88) заява ліквідатора Юдицького О.В. була прийнята, приєднана до матеріалів справи та призначена до розгляду в судовому засіданні на 09.02.2016р. При цьому, учасником провадження у справі про банкрутство було визнано ОСОБА_5 з визнанням обов'язковою його особистої явки до суду; запропоновано ОСОБА_5 та арбітражному керуючому Стук І.М. надати відзив на заяву з документами, на підтвердження фактів (обставин), які будуть викладені в ньому.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 09.02.2016р. розгляд заяви відкладений з призначенням судового засідання на 23.02.2016р. з визнанням обов'язковою особистої явки до суду ОСОБА_5; запропоновано арбітражному керуючому Стук І.М. надати відзив на заяву з документами, на підтвердження фактів (обставин), які будуть викладені в ньому.

Втім, ухвалою господарського суду Чернігівської області від 15.02.2016р. провадження у справі в частині розгляду заяви ліквідатора було зупинено, а ухвалою господарського суду Чернігівської області від 12.04.2017р. - поновлено, розгляд заяви ліквідатора призначено на 25.04.2017р., визнано обов'язковою явку в судове засідання ОСОБА_5

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 25.04.2017р. розгляд заяви відкладений з призначенням судового засідання на 10.05.2017р.; повторно визнана обов'язковою явка до суду ОСОБА_5

За клопотанням представника боржника, яке було задоволено ухвалою господарського суду Чернігівської області від 03.05.2017р., судове засідання 10.05.2017р. було проведено в режимі відеоконференції.

У відзиві на заяву ліквідатора Юдицького О.В. (від 05.02.2016р., том 50, а.с. 24, 25) ОСОБА_5 повідомив про те, що технічний стан автомобіля, який є предметом спірного договору, не відповідав жодним технічним нормам, був розукомплектованим, непридатним для проходження технічного огляду в органах МРЕВ ДАІ Міністерства внутрішніх справ України, тобто не представляв собою ніякої цінності і був придбаний для подальшої розборки на запчастини, оскільки капітальний ремонт значно перевищив би вартість нового автомобіля аналогічної марки. На сьогоднішній день відсутня реальна можливість повернути автомобіль, який є предметом спірного договору, оскільки він був розібраний на запчастини, які в подальшому були використані для ремонту автомобілів аналогічної марки, та металобрухт, який був зданий на металобазу. Крім того, ОСОБА_5 вважає, що, в розумінні ст. 216 Цивільного кодексу України. він не зобов'язаний відшкодовувати вартість спірного майна, оскільки фактично ним не користувався.

Враховуючи наведені вище обставини, ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні заяви ліквідатора Юдицького О.В. та застосувати позовну давність.

Відзив на заяву ліквідатора арбітражним керуючим Стук І.М. поданий не був.

Учасники провадження у справі про банкрутство належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви ліквідатора, однак не скористалися своїм процесуальним правом (окрім боржника) на участь в судових засіданнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення ліквідатора, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, під час ліквідаційної процедури ліквідатором, у період з 20.03.2009р. по 27.03.2009р., згідно вимог ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 18.01.2013р.), проводилась інвентаризація активів ЗАТ «Бахмачконсервмолоко».

Так, 27 березня 2009 року, зокрема був складений інвентаризаційний опис № 10 товарно - матеріальних цінностей (том 17, а.с. 82 - 85), згідно якого арбітражний керуючий Стук І.М. прийняла належні ЗАТ «Бахмачконсервмолоко» матеріальні цінності, зокрема автомобіль НОМЕР_3 (в робочому стані, підлягає ремонту).

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (том 43, а.с. 142, 143), сформованого 05.02.2010р., вказаний вище транспортний засіб перебував у заставі філії «Чернігівське регіональне управління» закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на підставі договору застави від 13.07.2006р. № 1-1387.

03 лютого 2009 року відбулись збори кредиторів ЗАТ «Бахмачконсервмолоко» (протокол № 2, том 10, а.с. 69 - 70), на яких було обрано комітет кредиторів у складі чотирьох осіб:

ВАТ «Кредобанк» в особі Черкаської філії - 2846,65 голосів;

ТОВ «Городокконсервмолоко» - 8401,226 голосів;

ВАТ «Золотоношам'ясо» - 300,00 голосів;

ТОВ «Ексім - Трейдінг» - 10378,013 голосів.

25 березня 2009 року між ЗАТ «Бахмачконсервмолоко» в особі ліквідатора Стук І.М. (Депонент) та ТОВ «Бахмачконсервмолоко» в особі директора ОСОБА_6 (Охоронець) був укладений договір відповідального зберігання (том 17, а.с. 107 - 109), за умовами якого Депонент передав, а Охоронець прийняв на зберігання все майно, яке знаходиться на балансі та на території ЗАТ «Бахмачконсервмолоко», що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Перемоги, 13, згідно Додатку до даного договору.

Згідно переліку майна ЗАТ «Бахмачконсервмолоко» станом на 25.03.2009р. (додаток № 1 до Договору відповідального зберігання б/н від 25.03.2009р.) (том 17, а.с. 110 - 123) на відповідальне зберігання ТОВ «Бахмачконсервмолоко» був переданий, зокрема автомобіль НОМЕР_3 балансовою вартістю 77 265,39 грн.

На підставі угоди про виконання незалежної оцінки від 16.04.2009р. № 15-04 (том 16, а.с. 36), укладеної між ЗАТ «Бахмачконсервмолоко» в особі ліквідатора Стук І.М. та приватним підприємством «Експертна фірма «АС-Експерт», оцінювачем ОСОБА_7 була визначена ринкова вартість, зокрема, автомобіля НОМЕР_3 2005р.в.

У висновку про вартість майна від 23.04.2009р. (том 15, а.с. 181 - 183) вказано, що ринкова вартість вищевказаного транспортного засобу становить 18 577,30 грн. (в т.ч. ПДВ), метою оцінки є прийняття рішення про продаж, а при її проведенні використовувалися витратний, дохідний та порівняльний підходи.

20 грудня 2010 року відбулись збори комітету кредиторів ЗАТ «Бахмачконсервмолоко». Як вбачається із протоколу б/н засідання зборів комітету кредиторів (том 15, а.с. 16), на зборах були присутні: представник ТОВ «Городокконсервмолоко» Веретельник О.В. (8401,226 голосів), представник ВАТ «Золотоношам'ясо» Шульга О.П. (300,0 голосів) та представник ПАТ «Кредобанк» (Черкаська філія) Навроцька Т.В. (2846,65 голосів).

Представник ТОВ «Ексім - Трейдінг» на засідання зборів комітету кредиторів не з'явився, хоча, як вказано в протоколі б/н, був офіційно повідомлений про час та місце проведення зборів.

Також, на засіданні зборів комітету кредиторів була присутня з правом дорадчого голосу ліквідатор ЗАТ «Бахмачконсервмолоко» Стук І.М.

Комітетом кредиторів більшістю голосів прийнято рішення про реалізацію рухомого майна - автомобіля НОМЕР_3 2005 р.в., що перебуває в заставі ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_5 за ціною 2000,00 грн. на запчастини без проведення відкритих торгів у зв'язку з відсутністю інших заяв на придбання даного транспортного засобу.

Факт придбання вказаного вище транспортного засобу ОСОБА_5 та розрахунку за нього підтверджується накладною № 13/44/1 від 20.12.2010р. та прибутковим касовим ордером від 20.12.2010р. на суму 2000,00 грн. (том 15, а.с. 14 - 15).

Згідно ч. 1 ст. 23 та ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 18.01.2013р.) (надалі - Закон про банкрутство), з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим розділом. Ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством.

За змістом ст. 29 Закону про банкрутство, майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю.

Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий має право залучати на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (в редакції на момент проведення оцінки вищевказаного майна банкрута), незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно - правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно - правової бази з оцінки майна.

Пунктами 56, 60, 61 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003р. № 1440 (в редакції на момент проведення оцінки вищевказаного майна банкрута) визначено, що звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі.

Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити, зокрема, висновок про вартість майна.

Висновок про вартість майна повинен містити відомості про:

замовника оцінки та виконавця звіту про оцінку майна;

назву об'єкта оцінки та його коротку характеристику;

мету і дату оцінки;

вид вартості, що визначався;

використані методичні підходи;

величину вартості, отриману в результаті оцінки.

У разі потреби оцінювач має право відобразити у висновку свої припущення та застереження щодо використання результатів оцінки.

Висновок підписується оцінювачем (оцінювачами), який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. Законодавством можуть бути встановлені додаткові вимоги до оформлення висновку про вартість об'єкта оцінки.

Звіт про оцінку майна, додатки до нього готуються не менш як у двох примірниках, один з яких зберігається в оцінювача, а інші видаються замовнику після реєстрації в книзі обліку виданих документів.

Актом прийому - передачі робіт по експертній оцінці автомобілів у кількості 57 одиниць, причепів та напівпричепів у кількості 9 одиниць за угодою від 16.04.2009р. № 15-04 (том 16, а.с. 35а), підписаним ліквідатором Стук І.М. та ПП «Експертна фірма «АС - Експерт», підтверджується факт передачі ліквідатору звіту про оцінку майна, яке є предметом правочину (договору) купівлі - продажу від 20.12.2010р., укладеного між ЗАТ «Бахмачконсервмолоко» та ОСОБА_5

Однак, в матеріалах справи звіт про оцінку майна відсутній, ліквідатором Стук І.М. був поданий тільки висновок про його вартість.

Цей звіт не був переданий від арбітражного керуючого Стук І.М. арбітражному керуючому Мурзі А.М. і відповідно - арбітражному керуючому Юдицькому О.В.

Втім, наявність висновку про вартість майна, який відповідає вимогам п. 60 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», дає можливість зробити висновок про виконання ліквідатором Стук І.М. своїх обов'язків щодо здійснення оцінки майна банкрута шляхом залучення на підставі договору суб'єкта оціночної діяльності.

Відсутність звіту про оцінку майна не дає суду можливості призначити його рецензування з метою неупередженого критичного розгляду оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

У відповідності з ч. ч. 1 - 3 ст. 30 Закону про банкрутство, після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута.

Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів.

У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Під час розгляду справи було встановлено, що в порушення вимог ст. 30 Закону про банкрутство, ліквідатором Стук І.М. не було забезпечено оповіщення через засоби масової інформації про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна.

Закон дозволяє комітету кредиторів встановити інший порядок продажу майна банкрута, ніж продаж на відкритих торгах, однак при цьому в обов'язковому порядку повинні бути дотримані вимоги Закону щодо розміщення оголошення через засоби масової інформації з повідомленням про визначений комітетом кредиторів порядок продажу майна.

В п. 57 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 15 «Про судову практику в справах про банкрутство» вказано, що рішення зборів кредиторів чи комітету кредиторів не може визнаватися господарським судом недійсним, оскільки за своєю правовою природою не є актом юридичної особи, державного чи іншого органу.

Суд повинен давати оцінку цим рішенням та враховувати їх резолюції у прийнятті судових актів у справі, якщо такі рішення відповідають приписам чинного законодавства.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.11.2011р. по даній справі, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 26.04.2012р., встановлено, що «листом № 2/161/09 від 28.09.2009р. ліквідатор Надлонок А.І. повідомив господарський суд Чернігівської області про визнання ТОВ «Ексім - Трейдінг» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури та вказав адресу ліквідатора. Також, повідомлено про недійсність всіх довіреностей, виданих третім особам на представництво інтересів ТОВ «Ексім - Трейдінг».

Разом з тим, з моменту призначення, тобто з 04.08.2009р. та у подальшому, ліквідатора ТОВ «Ексім - Трейдінг» Надлонка А.І. не було повідомлено про час і місце скликання зборів комітету кредиторів боржника. Докази належного повідомлення членів комітету кредиторів про час проведення зборів у матеріалах справи відсутні. Слід зазначити, що листами від 28.09.2009р. та 20.10.2009р. ліквідатор ТОВ «Ексім - Трейдінг» повідомляв арбітражного керуючого Стук І.М. про введення процедури банкрутства ТОВ «Ексім - Трейдінг» та адресу для отримання відповідної кореспонденції.

Таким чином, безпідставними є доводи арбітражного керуючого Стук І.М. про належне повідомлення ТОВ «Ексім - Трейдінг» про час та місце проведення зборів комітету кредиторів з огляду на надсилання кореспонденції на адресу товариства, яка зазначена у реєстраційних документах, оскільки згідно ст. 25 Закону про банкрутство з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута, а відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Тобто належним повідомленням ТОВ «Ексім - Трейдінг» може вважатись повідомлення його ліквідатора - арбітражного керуючого Надлонака А.І., призначеного постановою господарського суду Миколаївської області від 04.08.2009р., враховуючи, що ним повідомлялись адреси для листування з кредитором (ТОВ «Ексім - Трейдінг»)».

За правилами ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, з огляду на преюдиційність обставин, встановлених судовим рішенням апеляційного суду, щодо неповідомлення належним чином представника ТОВ «Ексім - Трейдінг» про дату, час та порядок денний зборів комітету кредиторів, враховуючи, що даний кредитор володів значною кількістю голосів, суд дійшов висновку про те, що збори комітету кредиторів ЗАТ «Бахмачконсервмолоко», проведені 20.12.2010р., не були повноважними, а рішення, прийняті на цих зборах, не відповідають вимогам закону.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Оскільки правочин (договір) купівлі - продажу від 20.12.2010р. між ЗАТ «Бахмачконсервмолоко» та ОСОБА_5 був укладений з порушенням вимог ст. 30 Закону про банкрутства, він не відповідає вимогам закону та порушує права і охоронювані законом інтереси боржника на здійснення продажу його майна за ринковими цінами на конкурентній (конкурсній) основі з метою задоволення вимог кредиторів у найбільш можливому розмірі.

Посилання ліквідатора на наявність спеціальних підстав, передбачених ч. 10 ст. 17 Закону про банкрутства, для визнання оспорюваного договору недійсним не може бути взято до уваги судом, виходячи з наступного:

у відповідності з ч. 1 ст. 25 Закону про банкрутство, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника.

Частиною 10 ст. 17 Закону про банкрутство передбачено, що керуючий санацією в тримісячний строк з дня прийняття рішення про санацію має право відмовитися від виконання договорів боржника, укладених до порушення провадження у справі про банкрутство, не виконаних повністю або частково, якщо:

виконання договору завдає збитків боржнику;

договір є довгостроковим (понад один рік) або розрахованим на одержання позитивних результатів для боржника в довгостроковій перспективі, крім випадків випуску продукції з технологічним циклом, більшим за строки санації боржника;

виконання договору створює умови, що перешкоджають відновленню платоспроможності боржника.

Тобто, ч. 10 ст. 17 Закону про банкрутство не передбачено підстав для визнання недійсними угод, укладених до порушення провадження у справі про банкрутство. Дана правова норма визначає підстави для відмови під час провадження у справі про банкрутство від виконання угод боржника.

Отже, посилання ліквідатора на положення ч. 10 ст. 17 Закону про банкрутство не можуть бути підставами для визнання недійсною спірної угоди при провадженні справи про банкрутство, оскільки предметом регулювання цієї норми є підстави для відмови від виконання договорів боржника.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 08.04.2015р. № 3-33гс15.

В цій же постанові Верховного Суду України вказано, що підстави для визнання угод боржника недійсними наведено у ч. 11 ст. 17 Закону про банкрутство, згідно якої угода боржника, у тому числі та, що укладена до винесення господарським судом ухвали про санацію, може бути визнана господарським судом за заявою керуючого санацією відповідно до цивільного законодавства недійсною, якщо:

угода укладена боржником із заінтересованими особами і в результаті якої кредиторам завдані чи можуть бути завдані збитки;

угода укладена боржником з окремим кредитором чи іншою особою протягом шести місяців, що передували дню винесення ухвали про санацію, і надає перевагу одному кредитору перед іншими або пов'язана з виплатою (видачею) частки (паю) в майні боржника у зв'язку з його виходом зі складу учасників боржника.

В поданій ліквідатором Юдицьким О.В. заяві ліквідатор зазначає, що виконання оспорюваного договору завдає або може завдати збитків кредиторам ЗАТ «Бахмачконсервмолоко». При цьому, заявник посилається на ч. 11 ст. 17 Закону про банкрутство.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Статтею 16 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним, а також відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними правилами доказування у справах про відшкодування збитків позивач повинен довести факт порушення зобов'язання, наявність збитків і їх розмір, а також причинний зв'язок між порушенням зобов'язання і виниклими збитками. При цьому, він звільняється від обов'язку доводити вину відповідача. Тягар доказування відсутності вини в порушенні зобов'язання лежить на відповідачеві.

Ті ж самі обов'язки щодо доказування покладаються і на ліквідатора у випадку його звернення до суду із заявою про визнання недійсною угоди боржника на підставі абз. 2 ч. 11 ст. 17 Закону про банкрутство.

Ліквідатор Юдицький О.В. в поданій до суду заяві належним чином не обґрунтував яким кредиторам завдані чи можуть бути завдані збитки в результаті укладення угоди боржником, не визначив їх розмір, обмежившись посиланням лише на положення Закону про банкрутство.

Крім того, обов'язковою умовою визнання недійсними угод боржника на підставі абз. 2 ч. 11 ст. 17 Закону про банкрутство є не тільки факт завдання збитків кредиторам, а і факт укладення боржником угоди із заінтересованими особами.

Такого факту ліквідатором Юдицьким О.В. також доведено не було.

Як було вказано вище, ОСОБА_5 у відзиві на заяву ліквідатора просить суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні заяви.

Ліквідатор Юдицький О.В. заперечив проти можливості застосування позовної давності, вважаючи, що на звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсним договору боржника не розповсюджуються правила про позовну давність.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, позовна давність установлюється тривалістю в три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (частина перша статті 258 Цивільного кодексу України). Водночас законодавець не допускає зміни порядку обчислення позовної давності, встановленого імперативними нормами статей 253 - 255 Цивільного кодексу України.

Перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України).

Статтею 92 Цивільного кодексу України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Відтак, для юридичної особи (суб'єкта підприємницької діяльності) як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Частиною сьомою статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що винятки з правила частини першої цієї статті можуть бути встановлені законом. Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спеціальних норм про позовну давність (у тому числі для звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсним угод боржника) не встановлено.

Отже, суд відхиляє посилання ліквідатора Юдицького О.В. про те, що на звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсними угод боржника не розповсюджуються правила про позовну давність.

Відповідна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014р. по справі № 3-59гс14.

У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на те, що оспорюваний правочин був укладений 20.12.2010р., строк позовної давності сплив 20.12.2013р., а подання ОСОБА_5 заяви про застосування позовної давності є підставою для її застосування судом і для відмови у задоволенні заяви ліквідатора Юдицького О.В.

Керуючись ст ст. 92, 203, 215, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, ст. ст. 17, 23 - 25, 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. ст. 35, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ліквідатора закритого акціонерного товариства «Бахмачконсервмолоко» Юдицького О.В. від 12.08.2015р. № 02-01/9655/21-45б про визнання недійсним правочину (договору) купівлі - продажу від 20.12.2010р., укладеного між закритим акціонерним товариством «Бахмачконсервмолоко» в особі ліквідатора Стук І.М. та ОСОБА_5, та застосування наслідків недійсності правочину.

Копії цієї ухвали надіслати ліквідатору банкрута Юдицькому О.В., ОСОБА_5 (АДРЕСА_3), арбітражному керуючому Стук І.М. (АДРЕСА_5) та кредиторам: приватному підприємству «Білоножко» (18029, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 7) та товариству з обмеженою відповідальністю «Нова економічна політика» (02140, АДРЕСА_2; адреса для листування: АДРЕСА_4

Суддя А.С. Сидоренко