ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.05.2017 Справа № 904/2798/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮПС і К", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-ІМІДЖ", м. Дніпро

про стягнення 4 931,86 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1 - представник (дов. б/№ від 05.05.2017)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮПС і К" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-ІМІДЖ" про стягнення 4 931,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ "ТЕХНО-ІМІДЖ" було виставлено позивачу рахунок на оплату №1349 від 24.11.2016 на суму 4931,86 грн., який був оплачений позивачем у повному обсязі 04.01.2017. Позивач зазначає, що цей же рахунок №1349 від 24.11.2016 на суму 4931,86 грн. було оплачено ним повторно, помилково 24.01.2017, в звязку з чим просить суд стягнути з відповідача суму помилково перерахованих коштів у розмірі 4931,86 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.03.2017, порушено провадження та призначено справу до розгляду на 04.04.2017.

В межах строків встановлених ст. 69 ГПК України, розгляд справи було відкладено з 04.04.2017 на 19.04.2017, а також у судовому засіданні оголошувалась перерва з 19.04.2017 до 10.05.2017.

10.05.2017 представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому вказав на безпідставність посилань позивача на бездоговірні відносини між сторонами, оскільки між позивачем та відповідачем було укладено договір №04/05/01 від 04.05.2016. Відповідач зазначає, що на виконання умов укладено договору відповідачем було виконано роботи на замовлення позивача на загальну суму 22 723,15 грн. та виставлено на оплату товарів та робіт рахунки на загальну суму 27 655,01 грн., які були оплачені позивачем у повному обсязі. Кошти в розмірі 9863,72 грн. (4931,86 грн. + 4931,86 грн.) за рахунками №1349 від 24.11.2016 та №1349 від 24.11.2016 були оплачені позивачем як передплата згідно з п. 3.1. договору за різні види товарів та робіт.

Заперечуючи проти позову відповідач вказує на те, що позовні вимоги позивача є передчасними, оскільки позивач не звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів або з заявою про відмову від замовлених товарів та робіт. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник позивача в призначене судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 10.05.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись до господарського суду позивач не вказував на те, що між сторонами було підписано договір на виконання робіт з технічного обслуговування №04/05/01 від 04.05.2016.

Позиція позивача полягає в тому, що ТОВ "ТЕХНО-ІМІДЖ" (відповідачем) було виставлено позивачу рахунок на оплату №1349 від 24.11.2016 на суму 4931,86 грн.

Згідно рахунку №1349 від 24.11.2016, на який посилається позивач і який наданий ним до матеріалів справи, оплаті підлягали товари (клапан електромагнітний 1 шт. 3197,88 грн. без ПДВ, розєм електроклапану (мама) 1 шт. 180 грн. без ПДВ) та роботи (заміна розєму електроклапану 1 послуга 372 грн. без ПДВ; заміна електроклапану Toyota 32-8FG-25 1 послуга 360 грн. без ПДВ) Загальна сума рахунку №1349 від 24.11.2016 складає - 4931,86 грн. з ПДВ (а.с.9).

Позивач зазначає, що 04.01.2017 вказаний рахунок було ним оплачено у повному обсязі, відповідно до наявного в матеріалах справи платіжного доручення №16 від 04.01.2017 (а.с.10).

Крім того, як зазначає позивач, вказаний вище рахунок було оплачено ним повторно 24.01.2017, згідно платіжного доручення №449 від 24.01.2017 (а.с.11).

Посилаючись на помилковість повторно перерахованих коштів у розмірі 4931,86 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 4931,86 грн., що є причиною виникнення цього спору.

Відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що рахунки №1349 від 24.11.2016 та №1349 від 24.11.2016 на загальну суму 9863,72 грн. (4931,86 грн. + 4931,86 грн.) були виставлені позивачу за різні види товару та робіт в межах укладеного 04.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮПС і К" (замовник - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХНО-ІМІДЖ" (виконавець - відповідач) договору на виконання робіт з технічного обслуговування №04/05/01.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено, що вказаний вище договір на виконання робіт з технічного обслуговування №04/05/01 підписано представниками позивача та відповідача та скріплено їх печатками.

Відповідно до п. 1.1. договору, замовник доручає, а виконавець бере на себе виконання робіт з технічного обслуговування (ТО) навантажувачів згідно списку техніки, зазначеної в додатку №1 до цього договору. Технічне обслуговування здійснюється виконавцем в обсязі зазначеному в інструкції по експлуатації та обслуговуванню даної техніки.

Термін дії договору встановлюється з дати його підписання і до 31.12.2016 року, але в будь-якому випадку до виконання сторонами своїх зобовязань (п. 8.5. договору).

Відповідно до п. 8.6. договору, в разі якщо жодна зі сторін за один місяць до закінчення терміну договору не виявить бажання його розірвати, то договір вважається пролонгованим терміном на 1 рік.

Відповідно до п. 3.1. договору, перед початком робіт замовником проводиться 100% передплата за матеріали необхідні для проведення обслуговування техніки, а також 50 % передплата за роботи протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку. Решта 50% за виконання виконавцем роботи замовник зобовязаний сплатити протягом 3-х банківських днів з моменту закінчення виконання робіт, на підставі виставленого виконавцем рахунку та акту виконання робіт, підписаного уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п. 3.1.1. договору, моментом закінчення робіт є дата підписання сторонами акту прийому виконаних робіт.

Замовник зобовязаний протягом 2-х робочих днів прийняти виконаний обсяг робіт та підписати акт приймання робіт, або скласти перелік зауважень, недоробок. У цьому випадку сторонами складається акт з докладним переліком всіх необхідних доопрацювань і терміном їх усунення (п. 3.1.2. договору).

Згідно з п. 3.2. договору, оплата проводиться згідно виставленого виконавцем рахунку.

На оплату товарів та робіт відповідач виставив позивачу рахунки на загальну суму 27 655,01 грн., а саме:

- Рахунок на оплату №955 від 05.09.2016 (діагностика ел.системи) на суму 432,00 грн.

- Рахунок на оплату №956 від 05.09.2016 (ремонт електричної проводки) на суму 432,00 грн.

- Рахунок на оплату №974 від 07.09.2016 (Р/к газового редуктора, очисник карбюратора, очисник, заміна ремонту ГБО) на суму 5175,23 грн.

- Рахунок на оплату №975 від 07.09.2016 (Р/к газового редуктора, очисник карбюратора, очисник, заміна ремкомплекту ГБО) на суму 5175,23 грн.

- Рахунок на оплату №1121 від 06.10.2016 (фільтр повітряний, заміна повітряного фільтру) на суму 849,53 грн.

- Рахунок на оплату №1121 від 06.10.2016 (клапан електромагнітний, заміна електроклапану) на суму 3900,11 грн.

- Рахунок на оплату №1231 від 01.11.2016 (трос газу, заміна тросу) на суму 1827,19 грн.

- Рахунок на оплату №1349 від 24.11.2016 (клапан електромагнітний, розєм електроклапану, заміна розєму електроклапану, заміна електроклапану) на суму 4931,86 грн.

- Рахунок на оплату №1349 від 24.11.2016 (броніпровод, свічки, ланцюг приводу, звездочка насосу, заміна броніпровіду, заміна свічок, заміна ланцюга приводу) на суму 4931,86 грн.

Всі наведені вище рахунки мають посилання на договір №04/05/01 від 04.05.2016.

Судом встановлено, що на виконання умов укладеного договору відповідачем було поставлено запчастини та виконано роботи на замовлення позивача на загальну суму 22 723,15 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт, підписаний сторонами.

Дослідивши акт виконаних робіт за рахунком №1349 від 24.11.2016 (клапан електромагнітний, розєм електроклапану, заміна розєму електроклапану, заміна електроклапану) на суму 4931,86 грн., судом було встановлено, що на обороті цього акту було визначено перелік рекомендованих робіт, які необхідно виконати з метою усунення несправностей, а саме замінити броніпровід, замінити свічки та ланцюг приводу насосу гідравліки та натягувача. Згідно цього акту, експлуатації транспортного засобу заборонена, для ремонту надано навантажувач на стаціонарну ремонтну базу.

На оплату вищевказаних товарів та робіт 24.11.2016 позивачу було виставлено ще один рахунок №1349 від 24.11.2016 (броніпровід, свічки, ланцюг приводу, звездочка насосу, заміна броніпровіду, заміна свічок, заміна ланцюга приводу) на суму 4931,86 грн.

Вказаний рахунок позивач оплатив 24.01.2017, згідно платіжного доручення №449 від 24.01.2017 (а.с.11), але роботи відповідачем виконані не були.

Отже, судом встановлено, що кошти в розмірі 4931,86 грн. та 4931,86 грн. за різними рахунками №1349 від 24.11.2016 та №1349 від 24.11.2016 були оплачені позивачем в межах договору, як передплата згідно з п. 3.1. договору за різні види товару та робіт.

Таким чином, посилання позивача на помилковість перерахування вказаних коштів є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Доказів звернення до відповідача з вимогою про проведення оплачених робіт, та доказів надання транспортного засобу для проведення ремонту, сторонами до справи не надано.

Докази звернення до відповідача з заявою про відмову від замовлених товарів та робіт або з вимогою про повернення коштів позивач до справи не надав.

Подання ж кредитором позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому як відповідачеві копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні зазначеної норми ЦК України (п.1.7 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими та речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, за викладених обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю "ЮПС і К" у повному обсязі, погоджуючись з тим, що подання такого позову є передчасним, а також з тим, що підстави такого позову, які можуть бути заявлені позивачем інші, ніж ті, на які він посилається у цій позовній заяві.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.05.2017

Суддя ОСОБА_2