ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2017 р. Справа № 911/439/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/439/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шістдесят», м. Київ

до 1. Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради, смт. Глеваха, Васильківській район

2. Глевахівської селищної ради, смт. Глеваха, Васильківський район

про стягнення 1 843 502,76 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 адвокат, договір № 14/16 від 10.01.2017;

від відповідача 1: ОСОБА_2 - довіреність № 82 від 04.04.2017;

від відповідача 2: ОСОБА_3 - довіреність № 22 від 05.04.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шістдесят» (позивач) звернулося до господарського суду Київської області з позовом до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради (відповідач 1) та Глевахівської селищної ради (відповідач 2) про стягнення 1 843 502,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем 1 умов Договору від 10.02.2010 та додаткових угод до нього, в частині своєчасного повернення фінансової матеріальної допомоги, у звязку з чим у відповідача 1, та на підставі гарантійного листа від 22.10.2010 № 539, у відповідача 2 перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 1 137 000,00 грн., з огляду на наявність якої нараховані 67 659,29 грн. 3 % річних та 63 8843,47 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 14.02.2017 порушено провадження у справі № 911/439/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні 06.03.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги, а також через канцелярію суду надав клопотання про компенсацію витрат на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Представники відповідачів в судове засідання 06.03.2017 не зявились, про причини неявки суд не повідомили, у звязку з чим розгляд справи був відкладений.

В судовому засіданні 05.04.2017 представником позивача підтримані позовні вимоги.

Представником відповідача 1 наданий суду відзив на позовну заяву, в якому останній заперечуючи проти позову, посилається на невірне тлумачення позивачем умов договору, оскільки договором не передбачено повернення грошових коштів.

Присутній представник відповідача 2 усно заперечував проти позову, однак письмового відзиву на позов не надав.

В судовому засіданні 05.04.2017 судом оголошено перерву в розгляді справи та на підставі клопотання відповідачів, поданого в порядку ст. 69 ГПК України, продовжений строк розгляду спору у справі № 911/439/17, про що винесено ухвалу.

19.04.2017 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення на відзив відповідача 1, в яких останній вказує про необхідність повернення коштів, що визначено умовами договору.

Присутні в судовому засіданні 19.04.2017 представники відповідачів заперечували проти позову та просили суд відмовити в його задоволенні.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2010 року між комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради та товариством з обмеженою відповідальністю «Шістдесят» укладений Договір, предметом якого є надання добровільної матеріальної допомоги комунальному житлово-експлуатаційну підприємству Глевахівської селищної ради.

Умовами п.п. 2.1, 2.2 договору визначено, що КЖЕП Глевахівської селищної ради зобовязалось сприяти розвитку ТОВ «Шістдесят» та залучати його до участі в соціально-економічних проектах, тощо на території селищної ради та сприяти в оформлені необхідної документації на право користування ТОВ «Шістедесят» ставком (біля заправки «Лукойл» за адресою: смт. Глеваха Васильківського району Київської області), а ТОВ «Шістдесят» в свою чергу зобовязалось за рахунок власних коштів надавати КЖЕП Глевахівської селищної ради добровільну допомогу.

Між комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради та товариством з обмеженою відповідальністю «Шістдесят» укладений додаток № 1 до договору від 10.02.2010 за умовами якого ТОВ «Шістдесят» зобовязалось в строк, до 25.02.2010 перерахувати на рахунок КЖЕП Глевахівської селищної ради 1 000 000,00 грн. та в строк, до 25.03.2010 перерахувати 300 000,00 грн.

Між комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради та товариством з обмеженою відповідальністю «Шістдесят» укладено додаткову угоду № 2 від 23.03.2010 до договору від 10.02.2010, якою сторони внесли зміни в п. 3.1 та п. 2 договору, узгодивши, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.01.2015. У разі неотримання ТОВ «Шістдесят» права на користування (оренди) ставка (біля заправки «Лукойл»), за адресою: смт. Глеваха Васильківського району Київської області, КЖЕП Глевахівської селищної ради зобовязується повернути ТОВ «Шістдесят» всю надану в рамках договору добровільну допомогу в термін, не пізніше 30 календарних днів, після закінчення терміну дії цього договору.

Як свідчать наявні в матеріалах справи квитанції до прибуткового касового ордера № 115 від 05.05.2010 та № 89 від 30.03.2010 та квитанція № 5338.297.6 від 17.02.2010 позивачем надано відповідачу 1 137 617,12 грн., з цільовим призначенням спонсорська та добровільна допомоги.

02.02.2015 позивач звернувся до відповідача 1 із листом за № 01/02-15, в якому, у звязку із невиконанням відповідачем 1 свого обовязку щодо сприяння в оформлені необхідної документації на право користування ТОВ «Шістедесят» ставком (біля заправки «Лукойл» за адресою: смт. Глеваха Васильківського району Київської області вимагав повернути грошові кошти в сумі 1 137 000,00 грн.

22.10.2010 Виконавчий комітет Глевахівської селищної ради звернувся до ТОВ «Шістдесят із листом № 539, в якому гарантував останньому, виконання взятих на себе КЖЕП Глевахівської селищної ради умов договору, в тому числі своєчасне повернення коштів. У разі ж невиконання КЖЕП Глевахівської селищної ради умов договору, Виконавчий комітет Глевахівської селищної ради зобовязався відшкодувати на користь ТОВ «Шістдесят» заборгованість.

21.12.2016 позивач звернувся до відповідача 2 із листом за № 60/12-21, в якому, у звязку із невиконанням відповідачем 1 свого обовязку щодо сприяння в оформлені необхідної документації на право користування ТОВ «Шістедесят» ставком (біля заправки «Лукойл» за адресою: смт. Глеваха Васильківського району Київської області) вимагав на підставі гарантійного листа № 539 від 22.10.2010 повернути грошові кошти в сумі 1 137 000,00 грн.

У відповідь, виконавчим комітетом Глевахівської селищної ради наданий лист № 38/02-22 щодо безпідставності звернення ТОВ «Шістедят» із вимогою про повернення грошових коштів.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Як зазначалось вище предметом Договору від 10.02.2010, укладеного між позивачем та відповідачем 1, є надання позивачем відповідачу 1 добровільної матеріальної допомоги. У призначеннях платежу у квитанціях до прибуткового касового ордеру та у квитанції на перерахування готівки зазначено «спонсорська допомога» та «добровільна допомога».

Укладений між позивачем та відповідачем 1 договір підпадає під вплив положень Закону України «Про благодійництво та благодійні організації» (в редакції, яка діяла на момент укладення Договору та перерахування позивачем коштів), який містить спеціальні норми щодо врегулювання відносин спонсорства на відміну від загальних норм цивільного кодексу.

Відповідно до Закону України «Про благодійництво та благодійні організації», благодійництво - добровільна безкорислива пожертва фізичних та юридичних осіб у поданні набувачам матеріальної, фінансової, організаційної та іншої благодійної допомоги; специфічними формами благодійництва є меценатство і спонсорство; спонсорство - добровільна матеріальна, фінансова, організаційна та інша підтримка фізичними та юридичними особами набувачів благодійної допомоги з метою популяризації виключно свого імені (найменування), свого знака для товарів і послуг. Аналогічне поняття «спонсорство» містить і ст. 1 Закону України «Про рекламу». Відповідно до вказаних законів, спонсорство є одним із видів благодійництва та характеризується такими ознаками як добровільність та безвідплатність.

Окрім того, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благодійництво та благодійні організації» встановлено, що благодійна допомога може подаватися набувачам у вигляді одноразової фінансової, матеріальної та іншої допомоги; систематичної фінансової, матеріальної та іншої допомоги; фінансування конкретних цільових програм; допомоги на основі договорів (контрактів) про благодійну діяльність; дарування або дозволу на безоплатне (пільгове) використання об'єктів власності; дозволу на використання своєї назви, емблеми, символів; подання безпосередньо допомоги особистою працею, послугами чи передачі результатів особистої творчої діяльності; прийняття на себе витрат по безоплатному, повному або частковому утриманню об'єктів благодійництва; інших заходів, не заборонених законом.

Як вбачається із умов Договору відповідач 1 зобов`язаний сприяти в оформленні необхідної документації на право користування (оренди) позивачем ставком (біля заправки «Лукойл») за адресою: смт. Глеваха Васильківського району Київської області.

Передання в користування землі здійснюється на підставі норм Земельного кодексу України, зокрема, нормами ч.ч. 2, 3 ст. 123 (в редакції чинній у період дії Договору від 10.02.2010) особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Однак, матеріалами справи не доведена позиція позивача щодо звернення останнім із клопотанням до відповідача 2 щодо надання позивачу в оренду земельної ділянки, не надано доказів звернення до відповідача 1 з заявами, клопотаннями, проте як умовами Договору від 10.02.2010 визначено, що відповідач 1 взяв на себе обовязок лише по сприянню в оформлені необхідної документації, а не звернення до відповідних органів, а відтак, й матеріалами справи не доведено факту відмови органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування, а також відсутні судові рішення, предметом яких є надання земельної ділянки у користування ТОВ «Шістдесят».

Позивач зазначає, що відповідач 1 не залучав позивача до участі в соціально-економічних проектах, як передбачено п. 2.1 Договору від 10.02.2010.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів реалізації відповідачем 1 у період строку дії Договору соціально-економічних проектів, не надано доказів звернення позивача до відповідача 1 з проханнями сприяти у вирішенні конкретних питань, які винили у позивача, та не надано доказів відмови відповідача 1 у сприянні вирішення питань позивача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведеного позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Шістдесят» в частині стягнення 1 137 000,00 грн. заборгованості є безпідставними, а тому суд дійшов висновку щодо відмови в їх задоволенні.

Крім того, з урахуванням того, що суд розглянувши вимогу позивача про стягнення з відповідачів 1 та 2 1 137 000,00 грн. заборгованості, визнавши, що вона є не доведеною позивачем, а тому не підлягає задоволенню, а тому суд приходить до висновку щодо відмови позивачу у задоволенні вимог про стягнення з відповідачів 1 та 2 67 659,29 грн. 3 % річних та 638 843,47 грн. інфляційних втрат, як такі, що є похідними від основного зобовязання.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати (судовий збір та витрати на послуги адвоката), згідно з ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 11.05.2017

Суддя О.О. Христенко