ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.05.2017 Справа № 907/202/17

За позовом Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, м. Ужгород

ДО Солотвинського комунального підприємства по водопостачанню, смт. Солотвино Тячівського району

ПРО стягнення суми 6630,08грн. збитків завданих внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю від 03.01.2017 року №7/09 ;

від відповідача не зявився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна екологічна інспекція у Закарпатській області, м. Ужгород звернулась до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Солотвинського комунального підприємства по водопостачанню, смт. Солотвино Тячівського району про стягнення суми 6630,08грн. збитків завданих внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 13.03.2017 було порушено провадження у справі №907/202/17 та призначено її розгляду в засіданні суду на 28.03.2017.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 28.03.2017 розгляд справи відкладено на 20.04.2017.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.04.2017 розгляд справи було відкладено на 10.05.2017.

Позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами, що свідчать про порушення відповідачем вимог чинного природоохоронного законодавства щодо охорони та раціонального використання водних ресурсів.

Відповідач вимог ухвал суду від 13.03.2017 року, 28.03.2017 та 20.04.2017 не виконав, витребуваних судом матеріалів не подав, свого повноважного представника в судове засідання не направив.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Матеріали справи містять відомості стосовно отримання відповідачем ухвал суду, в тому числі ухвали про порушення провадження у справі, однак, повноважного представника відповідачем в судове засідання не направлено, поважних причин невиконання вимог суду не наведено.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, враховуючи те, що мають місце докази належного повідомлення сторони про час та місце проведення судового засідання по розгляду позовної заяви, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 10.05.2017р. на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважного представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Положенням про Державну екологічну інспекцію у Закарпатській області, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 №136, Державна екологічна інспекція у Закарпатській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, завданням якої, є реалізації повноважень Держекоінспекції у межах Закарпатської області.

Відповідно до статті 152 Водного кодексу України, статті 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони і раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів, у галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів відноситься до повноважень Державної екологічної інспекції України та її територіальних органів на місцях.

За результатами планової перевірки проведеної державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області 14 липня 2016 року виявлені порушення статей 44, 49,98 Водного Кодексу України, допущені при здійсненні господарської діяльності Солотвинського комунального підприємства по водопостачанню.

Зокрема, зазначеним підприємством в період з 07.07.2014 по 30.09.2014 самовільно (без дозволу на спеціальне водокористування) забрано підземних вод обємом 9332 м.куб. на території смт.Солотвино, чим спричинені збитки державі на суму 6630,08 грн.

Пунктом 1.4 Порядку організації та проведення перевірок субєктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 №464 передбачено, що документом, який фіксує факт проведення перевірок субєктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання, є акт перевірки. В акті перевірки зазначаються виявлені порушення й недоліки (копія акту перевірки міститься в матеріалах справи).

Відповідно до п. 2, п. 9 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані використовувати воду (водні об'єкти) відповідно до цілей та умов їх надання, здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Згідно з частинами першою та другою статті 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів; спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Частиною першою статті 49 Кодексу передбачено, що спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

З метою досудового врегулювання спору Державною екологічної інспекцією у Закарпатській області, відповідно до статті 202 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статей 2, 6 Господарського процесуального Кодексу України, 26.07.2016 надсилалась претензія Солотвинському КПВ №56/03/16 від 26.07.2016 про добровільне відшкодування заподіяних збитків. Однак, відповіді щодо добровільної сплати від відповідача одержано не було, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Згідно зі ст. 109 Водного кодексу України спори з питань використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів розглядаються державними органами охорони навколишнього природного середовища, водного господарства, геології, місцевими радами, судом або третейським судом у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», збір за спеціальне використання природних ресурсів встановлюється на основі нормативів зборів і лімітів їх використання.

Ліміти скидів у водні об'єкти визначаються у дозволах на спеціальне водокористування, які видають територіальні органи Мінприроди.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.

Статтею 111 Водного кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Відповідно до статті 29,691 Бюджетного Кодексу України грошові стягнення за шкоду заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності зараховуються до Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Розміри збитків, заподіяних при самовільному водокористуванні, розраховуються відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009р. №389, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14 серпня 2009р. за №767/16783.

При здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) Солотвинським комунальним підприємством по водопостачанню та водовідведенню на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства (акт перевірки від 14.07.2016 року в матеріалах справи) було встановлено, що за період з 07.07.2014р. по 30.09.2014р. підприємством здійснювалось самовільне водокористування без відповідного дозволу.

За цей період згідно наданої довідки від 14.07.2016 року № 33 самовільно (без дозволу на спеціальне водокористування) було забрано води з підземного джерела водопостачання в обємі 9332м3 підземної води (артсвердловина).

Ставка збору грн./100м3 за спеціальне використання підземних вод складає 47,37 грн.

Розрахунок здійснюється за формулою: З с.в. = 5хWxTap, де

W боєм води, що використана самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), м3;

Тар розмір, аналогічній ставці рентної плати за спеціальне водокористування води, встановленої статтею 255 Податкового Кодексу України, на дату виявлення порушення (для поверхневих, підземних, шахтних, кар'єрних та дренаж вод - грн/100м3, води для потреб гідроенергетики та рибництва - грн/10000 м3, води, яка входить до складу напоїв, -грн/м3-). Для води лиманів Тар аналогічній ставці рентної плати за спеціальне водокористування поверхневих вод для показника «Інші водні обєкти», встановленої статтею 255 Податкового Кодексу України, на дату виявлення порушення.

З с.в.= 5 х 9332х 0,4737x0,3 = 6630,08грн.

Пунктом 1.2 роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001 р. №02-5/744 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища»(далі Розяснення) визначено, що відповідно до статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення цього законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення.

Відповідно до п.1.6 Роз'яснень, господарському суду, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Оскільки відповідачем не виконано зобовязання щодо відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства, позовні вимоги належним чином доведені та обґрунтовані.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобовязаний керуватись наданими сторонами доказами.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

Відповідно до ч. 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір лише у розмірі 1378,00 грн. і станом на час прийняття рішення доплата судового збору позивачем не здійснена. Відтак, частина судових витрат підлягає стягненню з відповідача в доход Державного бюджету.

Оскільки, ціна позову становить 6630,08 грн., тому судовий збір повинен становити 1 600,00 грн.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню в Державний бюджет сума 222,00 грн судового збору.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Солотвинського комунального підприємства по водопостачанню (90575, смт. Солотвино Тячівського району Закарпатська область, вул. 30 років Воззєднання, б/н, ) із зарахуванням до спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища на рахунок: Солотвинської селищної ради (р/р 0252, назва банку одержувача ГУ ДКСУ у Закарпатській області, МФО 812016, Код платежу 24062100, ), суму 6630,08грн. (Шість тисяч шістсот тридцять грн. 08 коп.) збитків завданих внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів

2.1. Стягнути з Солотвинського комунального підприємства по водопостачанню (90575, смт. Солотвино Тячівського району Закарпатська область, вул. 30 років Воззєднання, б/н, ) на користь Державної екологічної інспекції у Закарпатській області (88018, м. Ужгород, вул. Швабська, буд. 14, ) суму 1378,00грн. (Одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

2.2. Стягнути з Солотвинського комунального підприємства по водопостачанню (90575, смт. Солотвино Тячівського району Закарпатська область, вул. 30 років Воззєднання, б/н, ) в дохід Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України (вул.Липська, 18/5, м.Київ, 01601, ідентифікаційний код 26255795) із зарахуванням надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 22030106 "Судовий збір" (отримувач коштів - ГУК у м.Києві /м.Київ/ 22030106, код за ЄДРПОУ - 37993783; банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві; код банку отримувача - 820019; рахунок отримувача- 0001; код класифікації доходів бюджету -22030106) суму 222,00грн. (двісті двадцять дві гривні) судового збору.

Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 15.05.2017.

Суддя О.Ф. Ремецькі