ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

11 травня 2017 р. Справа № 902/121/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Міліціанова Р.В.,

при секретарі судового засідання Незамай Д. Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (бул. Тараса Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26, м. Київ, 01004; код 14359319) №б/н від 09.03.2017р. (вх. № 06-54/57/17 від 14.03.2017р.) про визнання кредиторських вимог до Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" та включення до реєстру вимог кредиторів у справі №902/121/17

за заявою : Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" (01001, вул. Десятинна, 4/6, м. Київ; код 23494714)

до: Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" (22400, вул. Фрунзе, 45, м. Калинівка, Калинівсьий р-н, Вінницька обл.; код 30807701)

про банкрутство

за участю:

ПАТ "Вінніфрут", Слюсар О.В., довіреність № б/н від 09.12.15, паспорт АТ 042408;

ПАТ "ВТБ Банк", Соколовська К.П., довіреність № 398 від 23.08.16, паспорт ВМ 735877;

Арбітражного керуючого Василика В.В., Петрова В.Л., довіреність № б/н від 13.10.14, паспорт АВ 822268

В С Т А Н О В И В :

У провадженні господарського суду Вінницької області (суддя Міліціанов Р.В.) перебуває справа №902/121/17 за заявою ПАТ "Альфа-Банк" про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" (22400, вул. Фрунзе, 45, м. Калинівка, Калинівсьий р-н, Вінницька обл.; код 30807701).

Ухвалою суду від 08.02.2017 р. порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ Вінніфрут", введено процедуру розпорядження майном боржника на 115 календарних днів, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Ющенко В.М., призначено попереднє засідання по справі на 30.03.2017 р..

З метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, 13.02.2017 р. за № 40318 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство ВАТ Вінніфрут" на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

14.03.2017р. до суду надійшла заява ПАТ "ВТБ Банк" б/н від 09.03.2017р. (вх. № 06-54/57/17 від 14.03.2017р.) про визнання вимог до ВАТ "Вінніфрут" в розмірі 199 470 195,99 грн. (забезпечені вимоги), в розмірі 1 197 965 008,46 грн. (конкурсні вимоги), в розмірі 91 359,98 грн. (державне мито, судовий збір, витрати на ІТЗ) та включення до реєстру вимог кредиторів у справі №902/121/17, яку судом призначено до розгляду у судовому засіданні 30.03.2017 р.

29.03.2017 р. до суду від арбітражного керуючого (розпорядника майна ВАТ "Вінніфрут") Ющенко В. М. та боржника надійшли відзиви на подані до суду заяви кредиторів.

Ухвалою суду від 05.04.2017 р. усунуто арбітражного керуючого Ющенко В.М. від виконання повноважень розпорядника майна ВАТ "Вінніфрут" та призначено розпорядником майна боржника у справі №902/121/17 арбітражного керуючого Василика В. В. з покладенням на останнього всіх прав та обов'язків, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою суду від 30.03.2017 розгляд справи в попередньому засіданні, у тому числі заяви ПАТ "ВТБ Банк" №б/н від 09.03.2017р. (вх. № 06-54/57/17 від 14.03.2017р.) з грошовими вимогами до боржника відкладено до 26.04.2017р. та ухвалою від 26.04.2017 р. - на 11.05.2017 р.

26.04.2017 в попередньому засіданні представником ПАТ "ВТБ Банк" подано розрахунки суми заборгованості ВАТ "Вінніфрут" перед ПАТ "ВТБ Банк", які були оглянуті судом та долучені до матеріалів справи.

11.05.2017 р. до суду представником ПАТ "ВТБ Банк" надано письмові пояснення по справі з додатками.

Дані документи оглянуті судом та долучені до матеріалів справи.

11.05.2017 р. присутній представник заявника подану заяву з вимогами до боржника підтримала у повному об'мі, представник боржника зауважила, що стосовно задоволення зазначених вимог ВАТ "Вінніфрут" заперечує з підстав спливу строку позовної давності (клопотання від 29.03.2017 року).

Суд, заслухавши пояснення присутніх учасників судового засідання, оглянувши письмові докази, надані на підтвердження обставин, викладених у заяві ПАТ «ВТБ Банк», проаналізувавши норми діючого законодавства України, встановив наступне.

31.05.2006 року між ЗАТ "Внешторгбанк (Україна)", правонаступником якого є ПАТ "ВТБ Банк", що підтверджується копією доданого до справи статуту ПАТ "ВТБ Банк" (том 6 а.с. 149-157) та ВАТ "Вінніфрут" було укладено Договір про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205 к (том 5 а.с. 21-28).

Між сторонами додатково було укладено Договір № 1 від 04.07.2006 року про внесення змін до Кредитного договору, Договір № 2 від 19.05.2008 року про внесення змін до Кредитного договору, Договір №3 від 23.06.2008 року про внесення змін до Кредитного договору, Договір № 4 від 25.06.2008 року, Договір № 5 від 27.06.2008 року про внесення змін до Кредитного договору, Договір № 6 від 07.10.2008 року про внесення змін до Кредитного договору, а також Договір № 7 від 30.10.2008 року про внесення змін до Договору про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к, якими сторонами змінювався розмір ліміту кредитування, розмір відсотків за користування кредитними коштами та графік сплати відсотків.

Останнім договором було також викладено в новій редакції назву Кредитного договору, а саме: "Договір про надання мультивалютної невідновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к від 31.05.2006 року".

Відповідно до п.1.1 предметом Кредитного договору є надання ЗАТ "Внешторгбанк (Україна)" ВАТ "Вінніфрут" грошових коштів (кредиту) у тимчасове користування.

Надання кредиту було здійснено в межах максимального ліміту заборгованості 6 747 170,90 доларів США 90 центів та 132 688,05 євро 05 євроцентів, окремими частинами- траншами, зі зменшенням максимального ліміту заборгованості, згідно з графіком, передбаченим п.1.1.1. Кредитного договору, та кінцевим терміном повернення заборгованості - до 28.05.2010 року.

За користування кредитом ВАТ "Вінніфрут" зобов'язався сплачувати ЗАТ "Внешторгбанк (Україна)" проценти в розмірі 14 процентів річних та в Євро 14,8 процентів річних в доларах США.

Згідно з п.п.3.3.5., п.п.3.3.6, п.п.3.3.7. Кредитного договору ВАТ "Вінніфрут" прийняв зобов'язання повернути ЗАТ "Внешторгбанк (Україна)", правонаступником якого є ПАТ "ВТБ Банк" отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом в повному обсязі, в строки та в порядку встановленими кредитним договором.

Проценти за користування кредитом сплачуються ВАТ "Вінніфрут" у валюті Траншів в наступному порядку:

- щомісячно з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця включно- проценти, нараховані за період з 25 числа попереднього місяця по 24 число включно поточного місяця;

- в день повернення заборгованості за Кредитом.

Згідно п.4.2 Договору у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно слаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період невиконання зобов'язань за цим Договором.

Пунктом 4.3. Кредитного договору сторони погодили, що у випадку порушення Позичальником вимог п.п. 3.3.2. - 3.3.9., 3.3.16., 3.3.17. Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Кредитору штраф у розмірі 0,05 % від суми кредиту, визначеної п.1.1. Договору за кожний випадок.

У разі ж порушення Позичальником вимог п.п. 3.3.10. - 3.3.15, 3.3.18., 3.3.19. укладеного Договору сторони обумовили, що відповідач зобов'язаний сплатити ЗАТ "Внешторгбанк (Україна)" штраф у розмірі 1 000,00 грн. за кожний випадок.

В забезпечення виконання зобов'язань за Договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к від 31.05.2006, між ПАТ «ВТБ Банк» та Відкритим акціонерним товариством «Вінніфрут» укладено: Іпотечний договір №б/н від 31 травня 2006 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. та зареєстровано в реєстрі за № 3745 за умовами якого боржником передано в іпотеку: будівлю складу, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Калинівський район, с. Черепашинці, вул.Лісовий Масив другої групи в кварталах 29, 34, 35 за № 3 Козятинського лісництва Хмельницького держлісгоспу, що складається з складу негорючих матеріалів в негорючій упаковці літ. Н. загальною площею 3437,0 кв.м.; будівлю складу, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Калинівський район, село Черепашинці, вул.. Лісовий Масив другої групи в кварталах 29, 34, 35 за № 2 Козятинського лісництва Хмельницького держлісгоспу, що складається з складу негорючих матеріалів в негорючій упаковці літ. М. загальною площею 2577,8 кв.м.; виробничі будівлі, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Калинівський район, село Черепашинці, вул.. Лісовий Масив другої групи в кварталах 29, 34, 35 Козятинського лісництва Хмельницького держлісгоспу, що складається з прохідної літ. А загальною площею 89,0 кв.м., складу літ. Б з прибудовами літ. Б1, Б2, Б3, аг. площею 281,3 кв.м., ангару утепленого літ В аг. площею 96,2 кв.м. вуглекислотної станції та дизельної підстанції літ Ж заг. площею 195,7кв.м., трансформаторної підстанції літ. ТП, насосної станції літі, ангару літ К заг. площею 643,8 кв.м., ангару літ. Л заг. площею 584,0 кв.м., огорож № 1, артезіанських свердловин №2, № 3, № 5, №6, водонапірної вежі № 4, вбиральні літ. О; земельна ділянка, площею 2,6500 га, кадастровій номер 052:1688800:04:000:0001, цільове призначення: для промислових потреб, що знаходяться за адресою: Вінницька область, Калинівський район, Черепашинецька сільська рада; технологічне та виробниче обладнання; Договір застави майнових прав № 10-0604/206з від 31 травня 2006 року за умови якого боржником передано в заставу майнові права інтелектуальної власності. Предметом застави є право інтелектуальної власності на знаки для товарів і послуг, які підтверджуються Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 57904 від 16.01.2006 року, виданий Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки; Договір застави майнових прав № 10-0604/206з від 31 травня 2006 року за умови якого боржником передано в заставу майнові права інтелектуальної власності. Предметом застави є право інтелектуальної власності на знаки для товарів і послуг, які підтверджуються Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 21197, № 17911, № 36061, № 40784, № 44573, № 28824 видані Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки.

Також 01.07.2008р. між відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк" (яке змінивши тип акціонерного товариства на даний час є публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк", що підтверджується відповідним спеціальним витягом з ЄДРЮОФОП (том 6 а.с. 115-145) та відкритим акціонерним товариством "Вінніфрут" укладено кредитний договір про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 (том 5 а.с. 8-20).

Відповідно до п. 1.1.1 Договору надання кредиту буде здійснюватися в межах максимального ліміту заборгованості 8000000 дол. США окремими частинами (траншами), зі зменшенням максимального ліміту заборгованості визначеним Договором, згідно графіку та кінцевим терміном повернення заборгованості 30.12.2009р.

Згідно із п. 1.1.2 Договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору процентів розмірі 13,5% процентів річних.

Відповідно до п. 1.1.2.1 Договору за користування кредитом позичальник сплачує щорічну комісію в розмірі 1% від встановленого п.1.1.1 Договору максимального ліміту заборгованості за перший рік кредитування, що становить 80000 доларів США та 0,5 % процентів від встановленого п. 1.1.1 максимального ліміту заборгованості за другий рік кредитування, що становить 40000 дол. США.

У разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань, визначених п. 3.3.21 Договору, процентна ставка за користування кредитом збільшується на 1% річних, починаючи з 15 календарного дня від дати укладання відповідного іпотечного договору, зазначеного в п. 1.3.1.1 Договору і встановлюється до дати виконання умов щодо страхування, передбачених п. 3.3.21.1 Договору (п. 1.1.2.3 Договору).

Відповідно до п. 1.1.2.4 Договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань, визначених п. 3.3.22 Договору, починаючи з 07 робочого дня місяця, наступного за місяцем невиконання або неналежного виконання позичальником зазначеного зобов'язання і до дати належного виконання позичальником зазначеного зобов'язання, процентна ставка за користування кредитом збільшується на 1% і зменшується до встановленого рівня з 07 робочого дня місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виконання зобов'язання, визначеного п. 3.3.22 Договору . При цьому зміна розміру відсоткової ставки на умовах, визначених п.п. 1.1.2.2-1.1.2.4 Договору, здійснюється кредитором в односторонньому порядку і позичальник погоджується із цим, та не потребує укладення додаткових угод або договорів про внесення змін до Договору.

Кредит надається позичальнику на наступні цілі: поповнення обігових коштів та рефінансування заборгованості перед ЗАТ "Сведбанк Інвест" у сумі 1927441,88 (Один мільйон дев'ятсот двадцять сім тисяч чотириста сорок один) доларів США 88 центів (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору у разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту, визначеного п. 1.2 Договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 25 процентів від суми кредиту, використаної не за цільовим призначенням.

Згідно із п. 4.2 Договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів визначених Договором, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.11.3, 3.2.7, 4.4., 4.6, 5.4 Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла у період невиконання зобов'язань за Договором.

Відповідно до п. 4.3 Договору у разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.2. - 3.3.10, 3.3.17, 3.3.18. Договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10000 гривень за кожний випадок. У разі порушення Позичальником вимог п. п. 3.3.11 - 3.3.16, 3.3.19, 3.3.20, 3.3.23. Договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 1000 гривень за кожний випадок.

Згідно із п. 4.4 Договору у разі невиконання позичальником протягом більше 15 днів з моменту направлення позичальнику кредитором письмового повідомлення зобов'язань, визначених п. п. 3.3.2., 3.3.4 - 3.3.7, 3.3.9 - 3.3.20. Договору та/чи порушення позичальником або третьою особою, з якою укладений договір забезпечення виконання зобов'язань за кредитом, умов договорів, визначених п. 1.3. Договору, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, та, відповідно, позичальник зобов'язаний погасити Кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, та нараховані штрафні санкції та/або кредитор залишає за собою право переглянути умови кредитування визначені в Договорі. Після повного погашення заборгованості позичальника за Договором дія Договору припиняється.

Відповідно до п. 4.5. Договору у разі порушення строку перерахування кредитних коштів, передбаченого пунктом 3.1.1. Договору, з вини кредитора, кредитор сплачує позичальнику пеню в розмірі 0,05 процента від несвоєчасно перерахованої суми кредитних коштів за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов'язань за Договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за Договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії № 100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року, між ПАТ «ВТБ Банк» та ВАТ «Вінніфрут» укладено: Іпотечний договір від 01 липня 2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. та зареєстровано в реєстрі за № 3864 за умовами якого боржником передано в іпотеку: будівлю складу, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Калинівський район, село Черепашинці, вул.. Лісовий Масив другої групи в кварталах 29, 34, 35 за № 3 Козятинського лісництва Хмельницького держлісгоспу, що складається з складу негорючих матеріалів в негорючій упаковці літ. Н. загальною площею 3437,0 кв.м.; будівля складу, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Калинівський район, село Черепашинці, вул. Лісовий Масив другої групи в кварталах 29, 34, 35 за № 2 Козятинського лісництва Хмельницького держлісгоспу, що складається з складу негорючих матеріалів в негорючій упаковці літ. М. загальною площею 2577,8 кв.м.; виробничі будівлі, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Калинівський район, село Черепашинці, вул. Лісовий Масив другої групи в кварталах 29, 34, 35 Козятинського лісництва Хмельницького держлісгоспу, що складається з прохідної літ. А загальною площею 89,0 кв.м., складу літ. Б з прибудовами літ. Б1, Б2, Б3, аг. площею 281,3 кв.м., ангару утепленого літ В аг. площею 96,2 кв.м. вуглекислотної станції та дизельної підстанції літ Ж заг. площею 195,7кв.м., трансформаторної підстанції літ. ТП, насосної станції літі, ангару літ К заг. площею 643,8 кв.м., ангару літ. Л заг. площею 584,0 кв.м., огорож № 1, артезіанських свердловин №2, № 3, № 5, №6, водонапірної вежі № 4, вбиральні літ. О; земельна ділянка, площею 2,6500 га, кадастровій номер 052:1688800:04:000:0001, цільове призначення: для промислових потреб, що знаходяться за адресою: Вінницька область, Калинівський район, Черепашинецька сільська рада; Договір застави майнових прав № 100.2.3.-01/185з-08 від 01липня 2008 року за умови якого боржником передано в заставу майнові права інтелектуальної власності. Предметом застави є право інтелектуальної власності на знаки для товарів і послуг, які підтверджуються Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 57904 від 16.01.2006 року, виданий Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки; Договір застави № 100.2.3-01/231з-08 від 14 серпня 2008 року за умови якого боржником передано в заставу виробниче, допоміжне обладнання та устаткування відповідно до Додатку № 1; Договір застави № 100.2.3-01/187з-08 від 01 липня 2008 року за умовами якого боржником передано в заставу виробниче, допоміжне обладнання та устаткування відповідно до Додатку № 1; Договір застави майнових прав № 100.2.3-01/186з-08 від 01 липня 2008 року за умовами якого боржником передано в заставу майнові права інтелектуальної власності. Предметом інтелектуальної власності на знаки для товарів і послуг, які підтверджуються Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № 21197, № 17911, № 36061, № 40784, № 44573, № 28824 видані Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого Господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 №10, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі впливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення".

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Боржником не заперечувалось прострочення виконання зобов'язань зі своєчасного проведення розрахунку за кредитним договором, лише зауважено на пропуску строку позовної давності звернення до суду із даними грошовими вимогами.

Тому, суд вважає доведеним факт порушення вимог ПАТ «Комерційний Банк «Надра» в частині сплати ВАТ "Вінніфрут" заборгованості:

за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205 к від 31.05.2006 року станом на 30.10.2011 року в сумі 297 302,37 Євро за кредитом, заборгованості по сплаті процентів в сумі 27 670 041,79 грн. (еквівалент 3 198 665,45 доларам США + 198 249,46 Євро), три проценти річних за весь час прострочення сплати процентів - 1 201 152,37 грн., три проценти річних за весь час прострочення сплати кредиту в сумі 3 841 938,84 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 1 988 097,08 грн. за період з 01.05.11 р. по 30.10.11 р. (що за офіційним курсом гривні до долара США та Євро становить 229 794,68 доларів США + 14 266,52 Євро), пені за несвоєчасну сплату кредиту в розмірі 4 545 647,88 грн. (що за офіційним курсом гривні до долара США та Євро становить 524 338,36 доларів США + 33 415,56 Євро) та 540 000,00 грн. штрафу за невиконання умов кредитного договору, 23 930,46 грн. державного мита та 293,27 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, яка визначена в мотивувальній частині Рішення Господарського суду Вінницької області від 30 листопада 2011 р. у справі №12/99-09 та залишилась непогашеною;

за кредитним договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року станом на 28.04.2012 року в сумі 8000000 дол. США (що еквівалентно станом на 28.04.2012р. 63919200 грн.) заборгованості по кредиту; 4257111,12 дол. США (що еквівалентно станом на 28.04.2012р. 34013892,14 грн.) заборгованості по сплаті відсотків; 40000 дол. США (що еквівалентно станом на 28.04.2012р. 313740 грн.) простроченої заборгованості по сплаті щорічної комісії; 298834,17 дол. США (що еквівалентно станом на 28.04.2012р. 2387655,13 грн.) пені за несвоєчасну сплаті відсотків; 617753,42 дол. США (що еквівалентно станом на 28.04.2012р. 4935788 грн. 05 коп.) пені за несвоєчасну сплату кредиту; 213304,02 дол. США (що еквівалентно станом на 28.04.2012р. 1704277грн. 79 коп.) 3% річних за весь час прострочення сплати відсотків; 596000 дол. США (що еквівалентно станом на 28.04.2012р. 4761980 грн. 40 коп.) 3% річних за весь час прострочення сплати кредиту; 462000 грн. штрафу; 25 500 грн. витрат зі сплати державного мита; 312 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; 38567 грн. 75 коп. витрат зі сплати судового збору, яка визначена в Рішенні Господарського суду Вінницької області від 09.10.2012 року у справі №12/100-09 та залишилась непогашеною.

Тобто, ПАТ «ВТБ Банк» скористалося правом подачі позову до суду, що відповідає умовам кредитних договорів, відтак перебіг позовної давності було перервано..

Суд критично оцінює позицію боржника відносно необхідності обчислення суми заборгованості в національній валюті, оскільки з позиції ВАТ «Вінніфрут» така сума боргу зафіксована у зазначених судових.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде винесено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство або ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 22 цього Закону. У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги. Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов'язань у шосту чергу та може бути предметом мирової угоди.

Згідно з частиною 9 статті 45 Закону про банкрутство, погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Отже, правомірність та обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника та вимог, забезпечених заставою майна боржника, визначає суд незалежно від того, чи визнані ці вимоги боржником разом з розпорядником майна, чи ні. При цьому, обов'язок кредитора полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом належними доказами, оскільки відповідно до статті 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори одночасно зі заявою про грошові вимоги до боржника зобов'язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують. Забезпечені кредитори також зазначають відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням їх кредиторських вимог. У розпорядника майна існує обов'язок включити до реєстру вимоги до боржника, забезпечені заставою його майна згідно з даними обліку боржника, а також внести до реєстру окремо відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Зобов'язання боржника-позичальника перед банком виникло на підставі кредитного договору та не припинилося його належним виконанням в ході виконавчого провадження на момент порушення щодо боржника провадження у справі про банкрутство.

Рішення суду про стягнення з боржника на користь банку певної грошової суми на виконання кредитного договору (зокрема, про його дострокове виконання) не припиняє кредитного зобов'язання і не виключає стягнення процентів, пені та інших штрафних санкцій, до повного розрахунку за цим договором, тобто його виконання, проведеного належним чином.

Така правова позиція з узгоджується з висновками Верховного Суду України відповідно до Ухвали від 18.05.2011 року у справі №6-27640св08 та його Узагальнень судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 01.12.2011 року (позиція Вищого господарського суду України у справі № № 904/6827/14 - постанова від 15.03.2016 року).

Тобто, судові рішення є лише одним із доказів існування заборгованості боржника перед кредитором і не впливають на обов'язок ВАТ «Вінніфрут» виконати грошові зобов'язання, які виникли та обліковуються в іноземній валюті.

При вирішенні питання про наявність правових підстав для застосування строку позовної давності суд враховує, що Ухвалою господарського суду Вінницької області від 31.10.2011 року у справі №10/44/2011/5003 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" у порядку ст.ст. 1, 3-11,12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013р., далі - Закон про банкрутство) введено мораторій на задоволення вимог кредиторів цього боржника.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.06.2015 (суддя Тісецький С.С.) за результатами підготовчого засідання продовжено строк процедури розпорядження майном, визнано безспірні грошові вимоги ініціюючого кредитора товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Топ" (далі - ТОВ "Агро-Топ", ініціюючий кредитор) до боржника в сумі 432 880, 28 грн. та інше. З метою виявлення всіх кредиторів боржника ухвалено здійснити офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

23.06.2015 року за № 19397 з метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи № 10/44/2011/5003 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" (, 24000, м. Калинівка, Вінницька область, вул. Фрунзе, 45) на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 скасовано ухвалу підготовчого засідання від 17.06.2015, провадження у справі про банкрутство ВАТ "Вінніфрут" припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.09.2016 ухвалу господарського суду Вінницької області від 17.06.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2016 у справі №10/44/2011/5003 скасовано, справу передано на новий розгляд до місцевого господарського суду на стадію підготовчого засідання в іншому складі суду.

В ході здійснення касаційного провадження Вищим господарським судом України було встановлено дотримання судами попередніх інстанцій вимог ст. ст. 10, 15 Закону про банкрутство при порушенні провадження у справі про банкрутство. Разом з тим, встановлено порушення положень ст. ст. 11, 14, 15 Закону про банкрутство, щодо порядку здійснення публікації про порушення справи про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 02.11.2016 року (суддя Міліціанов Р.В.) за результатами проведення підготовчого засідання відмовлено у задоволені заяви боржника про припинення провадження у справі та у визнанні грошових вимог ініціюючого кредитора - ТОВ "Агро-Топ", визнано безспірні грошові вимоги ПАТ "Альфа-банк" в сумі 19 705 820 грн.

19.11.2016р. в газеті "Голос України" № 221 опубліковано оголошення про порушення господарським судом Вінницької області провадження у справі № 10/44/2011/5003 про банкрутство ВАТ "Вінніфрут".

Постановою Вищого господарського суду України від 11.01.2017 р. задоволено касаційну скаргу ВАТ "Вінніфрут", ухвалу Господарського суду Вінницької області від 02.11.2016р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.12.2016р. у справі №10/44/2011/5003 скасовано, прийнято нове рішення (ухвалу), резолютивну частину якого викладено в наступній редакції: "1. Відмовити публічному акціонерному товариству "Альфа-банк" в прийнятті заяви про порушення справи про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут". 2. Припинити провадження у справі №10/44/2011/5003 про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут".

Таким чином, Ухвала Господарського суду Вінницької області від 31.10.2011 року у справі №10/44/2011/5003, якою введено мораторій на задоволення конкурсних вимог кредиторів ВАТ "Вінніфрут", що виникли до її винесення, була не скасованою та чинною до 11.01.2017 року.

Згідно абз. 24 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону від 22.09.2011 р. - станом на дату введення мораторію), мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію

Частинами 4-7 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів, що здійснюється боржником у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону, або керуючим санацією згідно з планом санації, затвердженим господарським судом, або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому статтею 31 цього Закону.

Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

В силу п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №15 "Про судову практику в справах про банкрутство", за змістом статті 12 Закону мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію; їх виконання для боржника є обов'язковим.

Поточні кредитори - це кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство. Отже, поточними кредиторами слід вважати тих кредиторів, термін виконання вимог яких до боржника настав після порушення справи про банкрутство (п.13 Постанови).

Таким чином, чинність мораторію на задоволення вимог кредиторів за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону від 22.09.2011 р.) поширювалася виключно на вимоги конкурсних кредиторів.

Отже, протягом періоду часу з 31.10.2011 року до 11.01.2017 року діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів ВАТ "Вінніфрут" за грошовими зобов'язаннями строк виконання яких настав до 30.10.2011 року включно.

Водночас, поточні кредитори (за грошовими зобов'язаннями котрі виникли після 30.10.2011 року) могли захистити своє порушене право шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Статтею 15 ЦК передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом положень статті 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Положеннями статей 263, 264 ЦК передбачено обставини, за яких перебіг позовної давності переривається та зупиняється.

Перебіг позовної давності зупиняється у разі відстрочення виконання зобов'язання (мораторій) на підставах, встановлених законом (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

На підставі п.1.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду Українивід від 29 травня 2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", позовна давність застосовується у розгляді вимог кредиторів за грошовими зобов'язаннями у провадженні зі справ про банкрутство.

Відповідно до статей 1, 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19 січня 2013 року) мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство, грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Верховним Судом України у постанові від 27 квітня 2016 року по справі №3-269гс16 віднесено введений в рамках провадження у справі про банкрутство мораторій до переліку підстав зупинення перебігу позовної давності.

Тому, суд враховує дану правову позицію в силу ч.3 ст.82 ГПК України.

Відповідно до п.2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Висновок про застосування позовної давності відображається у мотивувальній частині рішення господарського суду.

З огляду на фактичні обставини справи №10/44/2011/5003 про банкрутство ВАТ "Вінніфрут", яка перебувала у провадженні суду в період з 31.10.2011 року до 11.01.2017 року суд враховує, що після порушення провадження у справі та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів 31.10.2011 року, провадження у справі №10/44/2011/5003 було зупинено починаючи з 28.11.2011 року (періодично поновлювалось на зупинялось Ухвалами Вінницького господарського суду Вінницької області від 15.04.2014 року та 20.11.2014 року) до 17.06.2015 року (Ухвала Господарського суду Вінницької області про поновлення провадження (суддя Тісецький С.С.).

Особливістю захисту прав конкурсного кредитора у справі про банкрутство. порушеної за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19 січня 2013 року) є та обставина. що відлік строку на заявлення таких вимог розпочинається після публікації оголошення про порушення справи про банкрутство (ч.1 ст.14 Закону про банкрутство).

Вперше в рамках справи № 10/44/2011/5003 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" - 23.06.2015 р. за № 19397 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

20.07.2015 року до канцелярії господарського суду Вінницької області надійшла заява ПАТ "ВТБ Банк" б/н від 14.07.2015 року про визнання кредиторських вимог та включення до реєстру вимог кредиторів у справі № 10/44/2011/5003.

Після направлення справи на новий судовий розгляд судом касаційної інстанції, вдруге офіційно оприлюднено оголошення про порушення справи про банкрутство відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" розміщено - 19.11.2016р. в газеті "Голос України" № 221.

12.01.2017р. на адресу суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", про визнання кредиторських вимог та включення їх до реєстру вимог кредиторів ВАТ "Вінніфрут" у справі №10/44/2011/5003.

Таким чином, кредитором вжито передбачених Законом про банкрутство заходів направлених на прийняття судом до провадження, розгляд та визнання конкурсних грошових вимог.

Тому, такі обставини як:

визначений Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19 січня 2013 року) порядок звернення до суду з конкурсними грошовими вимогами, який встановлював початок обчислення такого строку з дати офіційного оприлюднення інформації про порушення справи про банкрутство;

зупинення провадження у справі № 10/44/2011/5003 протягом тривалого часу;

пріоритетність норм Закону про банкрутство, які регламентують спеціальний до позовного провадження, порядок звернення до суду конкурсних кредиторів,

відсутність прямої норми в Закону про банкрутство, яка б врегульовувала описані правовідносини,

істотно утруднювали своєчасне пред'явлення ПАТ «ВТБ Банк» вимог до ВАТ "Вінніфрут", які виникли станом на 30.10.2011 року.

Таким чином, суд критично оцінює позицію представника боржника стосовно можливості пред'явлення позову за конкурсними вимогами і у період дії мораторію, оскільки кредитор самостійно обирає спосіб захисту порушеного права, наявність обставин, які утруднюють подачу позову (а не лише існування таких що унеможливлюють його подачу) є самостійною правовою підставою для визнання судом поважними причин пропуску даного строку.

Оскільки, за кредитним договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року заборгованість станом на 28.04.2012 року в сумі 8 000 000 дол. США (за кредитом); 4 257 111,12 дол. США (відсотки); 4 0000 дол. США (прострочена заборгованість по сплаті щорічної комісії); 213304,02 дол. США (3% річних за весь час прострочення сплати відсотків); 596000 дол. США (3% річних за весь час прострочення сплати кредиту); визначена в Рішенні Господарського суду Вінницької області від 09.10.2012 року у справі №12/100-09, то дана обставина свідчить про використання заявником права на позов, отже відсутні підстави для застосування позовної давності до вказаної суми боргу.

Водночас, суд не може врахувати дане судове рішення в якості доказів в період з 31.10.2011 року по 28.04.2012 року пені за несвоєчасну сплаті відсотків; пені за несвоєчасну сплату кредиту; штрафу, оскільки це прямо суперечить правовій позиції Верховного Суду України у справі №3-27гс13 (постанова від 01.10.2013 року), згідно якої за абзацом другим частини четвертої статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону до 19.01.2013 р.), боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

В силу ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, рішення суду має преюдиціальне, доказове значення виключно з приводу встановлених фактичних обставин, а не застосування норм матеріального права, які застосовуються безпосередньо судом в рамках кожної справи, мотивувальна частина Рішення Господарського суду Вінницької області від 09.10.2012 року у справі №12/100-09 не містить обґрунтувань не застосування мораторію, застосованого з 30.10.2011 року у справі №10/44/2011/5003.

Тобто, врахуванню підлягають визначені у рішенні суми заборгованості зі сплати пені за несвоєчасну сплаті відсотків; пені за несвоєчасну сплату кредиту; штрафу період з 01.01.2009 року по 30.10.2011 року.

Отже, визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів підлягають вимоги ПАТ «ВТБ Банк» в наступному розмірі:

за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205 к від 31.05.2006 року в сумі:

429 990,42 Євро (1 530 000,00 - 1 100 009,58 - борг за кредитом - розрахунок (том.5 а.с.51-55);

203 982,67 Євро (198 249,46 Євро - прострочена заборгованість зі сплати процентів з 24.12.2008 року по 30.10.2011 року (визначені у судовому рішенні) + 5 733,21 Євро - строкова заборгованість по сплаті процентів (розрахунок від 11.05.2017 року);

209 644,22 Євро (2 675,50 + 206 968,72 - відсотки за період з 07.02.2014 року по 07.02.2017 року - в межах трирічного строку позовної давності (розрахунок від 26.04.2017 року);

6 747 170,90 доларів США (борг за кредитом - розрахунок (том.5 а.с.51-55)

3 293 125,84 доларів США (3 198 665,45 доларів США (відсотки починаючи з первісного прострочення - 24.12.2008 року по 30.10.2011 року (визначені у судовому рішенні) + 94 460,39 доларів США строкова заборгованість по сплаті процентів (розрахунок від 11.05.2017 року);

3 454 101,61 долари США (44 081,52 + 3 410 020,09 - відсотки за період з 07.02.2014 року по 07.02.2017 року - в межах трирічного строку позовної давності (розрахунок від 26.04.2017 року);

При цьому суд відмовляє у визнанні відсотків за період з 31.10.2011 року по 06.02.2014 року, які заявлено поза межами строку позовної давності:

572 245,58 - 203 982,67 - 209 644,22 Євро = 158 618,69 Євро

9 360 631,57 - 3 293 125,84 - 3 454 101,61 = 2 613 404,12 долари США

Також, визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів підлягають вимоги ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року в наступному розмірі:

8 000 000,00 доларів США (борг за кредитом - розрахунок (том.5 а.с.172-173)

40 000 доларів США (заборгованість по сплаті щорічної комісії);

4 257 111,12 доларів США (відсотки починаючи з первісного прострочення - 24.12.2008 року по - 28.04.2012 року (сума визначена у судовому рішенні - стягнення судом відсотків за період з 30.10.2011 по 28.04.2012 р.р. свідчить про переривання строку позовної давності за даний період);

48 222,22 + 3 730 333,35 = 3 778 555,57 доларів США (відсотки за період з 07.02.2014 року по 07.02.2017 року - в межах трирічного строку позовної давності (розрахунок від 26.04.2011 року);

При цьому суд відмовляє у визнанні відсотків за період з 29.04.2012 року по 06.02.2014 року, які заявлено поза межами строку позовної давності:

10 274 555,59 - 4 257 111,12 - 3 778 555,57 = 2 238 888,90 доларів США

Суд також визнає вимоги ПАТ «ВТБ» в сумі понесених витрат на стягнення заборгованості за кредитними договорами:

за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205 к від 31.05.2006 року: 23 930,46 грн. державного мита та 293,27 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу, яка визначена в мотивувальній частині Рішення Господарського суду Вінницької області від 30 листопада 2011 р. у справі №12/99-09, всього 24 223,73 грн.;

за кредитним договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року: 25 500,00 грн. витрат зі сплати державного мита; 312 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; 38 567,75 грн. витрат зі сплати судового збору, яка визначена в Рішенні Господарського суду Вінницької області від 09.10.2012 року у справі №12/100-09, всього 64 380,25 грн.

Зазначена сума не може бути включена до першої черги реєстру вимог кредиторів, оскільки не є судовим збором, також в силу п.1 ч.1 ст.45 чинної редакції Закону про банкрутство, у першу чергу задовольняються: витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі: витрати на оплату судового збору.

Тобто, до першої черги реєстру вимог кредиторів можуть бути віднесені виключно витрати на судовий збір, який сплачено в межах справи про банкрутство, а не інших судових справ.

За своєю правовою сутністю понесені баком витрати є збитками кредитора, зобов'язання зі сплати яких встановлено судовим рішенням, тому мають бути включені до четвертої черги реєстру вимог кредиторів.

Витрати по сплаті судового збору за подачу кредиторської заяви у даній справи в сумі 3200,00 грн. підпадають під дію п.1 ч.1 ст.45 Закону про банкрутство, тому включаються судом до першої черги реєстру кредиторських вимог.

ПАТ "ВТБ Банк" також заявлено про визнання вимог за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к від 31.05.2006 року (розрахунок (том.5 а.с.59) та за Кредитним договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року (том.5 а.с.178) зі сплати пені, яка нарахована за період з 09.08.2016 року по 07.02.2017 р.р.

Водночас суд зауважує, що визначена заборгованість зі сплати пені згідно Рішення Господарського суду Вінницької області від 30 листопада 2011 р. у справі №12/99-09 та Рішення Господарського суду Вінницької області від 09.10.2012 року у справі №12/100-09 не включена до розрахунку суми боргу ВАТ «Вінніфрут» перед ПАТ «ВТБ Банк».

При вирішенні питання про включення даної суми до реєстру вимог кредиторів суд враховує правову позицію Верховного Суду України у справі №3-27гс13 (постанова від 01.10.2013 року), згідно якої за абзацом другим частини четвертої статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону до 19.01.2013 р.), протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Тобто, наведена норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на не нараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржникові, стосовно якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Виходячи зі змісту Закону, боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Оскільки, заявлена ПАТ "ВТБ Банк" пеня нарахована за період з 09.08.2016 року по 11.01.2017 року, тобто протягом дії мораторію у справі №10/44/2011/5003, то її нарахування суперечить вимогам статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції закону до 19.01.2013 р.).

При цьому, вимоги з включення до реєстру кредиторів нарахованої пені за період з 12.01.2017 року по 07.02.2017 року є законними та обґрунтованими, оскільки зобов'язання виникло після завершення дії мораторію у справі №10/44/2011/5003.

Тобто, за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к від 31.05.2006 року вимоги в сумі:

8 767,83 (13590,13 / 31 х 20) + 3100,99 (01.02.2017 по 07.02.2017 р.р.) = 11 868,82 Євро зі сплати пені за прострочення сплати процентів підлягають визнанню;

141 441,28 (219233,99 / 31 х 20) + 50028,60 (01.02.2017 по 07.02.2017 р.р.) = 191 469,88 доларів США зі сплати пені за прострочення сплати процентів підлягають визнанню;

за Кредитним договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року слід визнати пеню за прострочення сплати процентів:

157 415,31 (243993,73 / 31 х 20) + 55676,70 (01.02.2017 по 07.02.2017 р.р.) = 213 092,01 доларів США.

Отже, суд відмовляє у задоволенні вимог за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к від 31.05.2006 року щодо включення пені в сумі:

81 330,56 - 11 868,82 = 69 461,74 Євро;

1 311 776,75 - 191 469,88 = 1 120 306,87 доларів США.

Також, за Кредитним договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року слід відмовити у визнанні боргу зі сплати пені:

1 460 049,07 - 213 092,01 = 1 246 957,06 доларів США.

Крім того, суд не враховує обчислену у розрахунку від 11.05.2017 року пеню за несвоєчасне повернення кредиту, оскільки даний вид пені не заявлено при зверненні до суду, тобто вирішення питання про включення до реєстру даного виду пені виходить за межі предмету судового розгляду.

Крім того, суд визнає вимоги по сплаті штрафів за Кредитним договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року в сумі 415 000,00 грн. (станом на 30.10.2011 року - розрахунок від 11.05.2017 року) та 11 000, 00 грн. (10 000,00 (не сплата процентів січень 2017 року) + 1000,00 грн. (не надання довідки про стан заборгованості не пізніше 5-го числа місяця), всього 426 000,00 грн.

Тобто, за даним договором суд відмовляє у визнанні: 1 200 000,00 - 426 000,00 = 774 000,00 грн.

Також, суд визнає вимоги по сплаті штрафів за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к від 31.05.2006 року в сумі 520 000,00 грн. (станом на 30.10.2011 року - розрахунок від 11.05.2017 року) та 10 000,00 (не сплата процентів січень 2017 року, всього 530 000,00 грн.

Тобто, за даним договором суд відмовляє у визнанні: 1 241 000,00 - 530 000,00 = 711 000,00 грн.

Також, суд вважає правомірним нарахування 3% річних, оскільки даний вид вимог віднесено не до штрафних санкцій, а до відповідальності боржника і за своєю юридичною природою дана вимога є договірним розміром збільшених відсотків відповідальності за порушення грошового зобов'язання (ч.2 ст.625 ЦК України).

З розрахунків ПАТ "ВТБ Банк" судом встановлено, що 3% річних за прострочення виконання зобов'язань за кредитом нараховано у період з 01.10.2008 року по 07.02.2017 року, тому визнанню підлягають наступні суми 3% річних:

за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к від 31.05.2006 року в сумі:

36 082,94 Євро (3% річних за прострочення повернення кредиту починаючи з 01.10.2008 року по 30.10.2011 року (розрахунок від 11.05.2017 року);

39 308,29 Євро (3% річних за прострочення повернення кредиту за період з 07.02.2014 по 07.02.2017 року (розрахунок від 26.04.2017 року);

8 460,81 Євро (3% річних за прострочення повернення процентів починаючи з прострочення - 01.01.2009 року по 30.10.2011 року (розрахунок від 11.05.2017 року);

42 351,90 Євро - (3% річних за прострочення повернення процентів за період з 07.02.2014 по 07.02.2017 року (розрахунок від 26.04.2017 року);

426 022,76 долари США (3% річних за прострочення повернення кредиту починаючи з 01.10.2008 року по 30.10.2011 року (розрахунок від 11.05.2017 року);

616 803,87 доларів США (3% річних за прострочення повернення кредиту за період з 07.02.2014 по 07.02.2017 (розрахунок від 26.04.2017 року);

136 746,00 доларів США (3% річних за прострочення повернення процентів починаючи з прострочення - 01.10.2008 року по 30.10.2011 року (розрахунок від 11.05.2017 року);

691 601,99 доларів США (3% річних за прострочення сплати процентів за період з 07.02.2014 року по 07.02.2017 (розрахунок від 26.04.2017 року);

При цьому суд відмовляє у визнанні 3% річних за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к від 31.05.2006 року за період з 31.10.2011 року по 06.02.2014 року, які заявлено поза межами строку позовної давності:

105 633,39 + 70 407,75 - 36 082,94 - 39 308,29 - 8 460,81 - 42 351,90 = 49 837,20 Євро

1 515 422,93 + 1 143 475,93 - 426 022,76 - 616 803,87 - 136 746,00 - 691 601,99 = 787 724,24 доларів США.

Також, за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року підлягають визнанню наступні суми 3% річних:

596 000,00 доларів США (3% річних за прострочення повернення кредиту починаючи з 01.01.2009 року по 30.10.2011 року (сума визначена у судовому рішенні станом на 28.04.2012 року);

731 333,33 долари США (3% річних за прострочення сплати кредиту за період з 07.02.2014 року по 07.02.2017 (розрахунок від 26.04.2017 року);

213 304,02 доларів США (3% річних за прострочення повернення процентів починаючи з 01.01.2009 року по 30.10.2011 року (сума визначена у судовому рішенні станом на 28.04.2012 року);

759 734,00 доларів США (3% річних за прострочення сплати кредиту за період з 07.02.2014 року по 07.02.2017 (розрахунок від 26.04.2017 року);

2 688,33 доларів США (3% річних за прострочення сплати комісії станом на 30.10.2011 року (розрахунок від 11.05.2017 року);

3 656,67 доларів США (3% річних за прострочення сплати комісії за період з 07.02.2014 року по 07.02.2017 (розрахунок від 26.04.2017 року);

При цьому суд відмовляє у визнанні 3% річних за прострочення виконання зобов'язань за Договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205 к від 31.05.2006 року за період з 31.10.2011 року по 06.02.2014 року, які заявлено поза межами строку позовної давності:

1 760 666, 67 - 596 000,00 - 731 333,33 = 433 333,34 долари США;

1 258 931,80 - 213 304,02 - 759 734,00 = 285 893,78 долари США;

9 111,67 - 2 688,33 - 3 656,67 = 2 766,67 доларів США.

Заявник мав право звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав, разом з тим таким правом не скористався, причини, які унеможливлювали або утруднювали пред'явлення позову за вимогами, що виникли після 30.10.2011 року суду невідомі, чинність мораторію у справі №10/44/2011/5003 поширювалася виключно на конкурсні вимоги, не розуміння кредитором нормативного порядку задоволення грошових вимог не може бути підставою для зупинення чи переривання строку позовної давності.

На виконання ст.ст.32, 33 ГПК України ПАТ "ВТБ Банк" не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, а відтак право вимоги щодо стягнення відсотків, 3% річних, яке розраховується по кожному платежу, з 31.10.2011 року по 06.02.2014 року, сплинуло починаючи з 31.10.2014 року по 06.02.2017 року.

Таким чином, за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205 к від 31.05.2006 року судом визнано вимоги ПАТ "ВТБ Банк" в сумі:

429 990,42 Євро (кредит) + 203 982,67 Євро (проценти) + 209 644,22 Євро (проценти) + 36 082,94 Євро (3% річних) + 39 308,29 Євро (3% річних) + 8 460,81 Євро (3% річних) + 42 351,90 Євро (3% річних), а також 11 868,82 Євро - пені

6 747 170,90 доларів США (кредит) + 3 293 125,84 доларів США (проценти) + 3 454 101,61 долари США (проценти) + 426 022,76 долари США (3% річних) + 616 803,87 доларів США (3% річних) + 136 746,00 доларів США (3% річних) + 691 601,99 доларів США (3% річних), а також 191 469,88 доларів США - пені.

Також, за кредитним договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року визнано:

8 000 000,00 доларів США (кредит) + 40 000,00 доларів США (комісія) + 4 257 111,12 доларів США (відсотки) + 3 778 555,57 долари США (відсотки) + 596 000,00 доларів США (3% річних) + 731 333,33 долари США (3% річних) + 213 304,02 доларів США (3% річних) + 759 734,00 доларів США (3% річних) + 2 688,33 доларів США (3% річних) + 3 656,67 доларів США (3% річних), а також 213 092,01 доларів США - пені.

При визначенні суми, яка підлягає включенню до реєстру вимог кредиторів суд враховує, що в силу ч.2 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею.

Якщо зобов'язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Отже, банком помилково обчислено суму кредиторських вимог за курсом національної валюти станом на 08.02.2017 року.

Оскільки, ПАТ "ВТБ Банк" звернулось до суду 09.03.2017 року (дата направлення заяви засобами поштового зв'язку), курс гривні до 1 долара США становив 26,959467 грн., курс Євро - 28,512332 грн., то за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к від 31.05.2006 року визнанню підлягає сума вимог в розмірі:

(429 990,42 х 28,512332 (тіло кредиту) + (203 982,67 х 28,512332 (проценти) + 209 644,22 х 28,512332 (проценти) + 36 082,94 х 28,512332 (3% річних) + 39 308,29 х 28,512332 (3% річних) + 8 460,81 х 28,512332 (3% річних) + 42 351,90 х 28,512332 (3% річних), а також 11 868,82 х 28,512332 (пеня) = 27 651 865,46 грн. (з яких 1 226 0029,61 грн. (тіло кредиту), 5 816 021,61 грн. (проценти), 5 977 445,60 грн. (проценти), 1 028 808,77 грн. (3% річних), 1 120 771,02 грн. (3% річних), 241 237,42 грн. (3% річних), 1 207 551,43 грн. (3% річних), а також 338 407,74 грн. (пеня) та 530 000,00 грн. (штраф);

(6 747 170,90 х 26,959467 (тіло кредиту) + 3 293 125,84 х 26,959467 (проценти) + 3 454 101,61 х 26,959467 (проценти) + 426 022,76 х 26,959467 (3% річних) + 616 803,87 х 26,959467 (3% річних) + 136 746,00 х 26,959467 (3% річних) + 691 601,99 х 26,959467 (3% річних), а також 191 469,88 х 26,959467 (пеня) = 414 247 657,42 грн. (з яких 181 900 131,22 грн. (тіло кредиту), 88 780 917,41 грн. (проценти), 93 120 738,37 грн. (проценти), 11 485 346,54 грн. (3% річних), 16 628 703,58 грн. (3% річних), 3 686 599,27 грн. (3% річних) + 18 645 221,03 грн. (3% річних), а також 5 161 925,91 грн. (пеня);

Всього за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205 к від 31.05.2006 року:

27 651 865,46 + 414 247 657,42 (441 899 522,88 грн. - основне зобов'язання) + 338 407,74 + 5 161 925,91 + 530 000,00 (6 030 333,65 грн. - пеня та штраф) = 447 929 856,53 грн.

Також, за Кредитним договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року визнано:

(8 000 000,00 х 26,959467 (тіло кредиту) + (40 000,00 х 26,959467 (комісія) + (4 257 111,12 х 26,959467 (відсотки) + (3 778 555,57 х 26,959467 (відсотки) + (596 000,00 х 26,959467 (3% річних) + (731 333,33 х 26,959467 (3% річних) + (213 304,02 х 26,959467 (3% річних) + (759 734,00 х 26,959467 (3% річних) + (2 688,33 х 26,959467 (3% річних) + (3 656,67 х 26,959467 (3% річних), а також 213 092,01 х 26,959467 (пені) та 426 000,00 грн. (штраф) = 495 579 248,95 грн. (з яких 215 675 736,00 грн. (тіло кредиту), 1 078 378,68 грн. (комісія), 114 769 446,76 грн. (відсотки), 101 867 844,20 грн. (відсотки), 16 067 842,33 грн. (3% річних), 19 716 356,78 грн. (3% річних), 5 750 562,69 грн. (3% річних), 20 482 023,70 грн. (3% річних), 72 475,94 грн. (3% річних), 98 581,87 грн. (3% річних), а також 5 744 847,01 грн. (пеня) та 426 000,00 грн. (штраф).

Всього за Кредитним договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року:

495 579 248,95 грн. (основне зобов'язання) + 6 170 847,01 грн. (5 744 847,01 грн. (пеня) + 426 000,00 грн. (штраф)= 501 750 095,96 грн.

Загальна сума визнаних вимог становить:

447 929 856,53 + 501 750 095,96 + 24 223,73 грн. + 64 380,25 грн. (судові витрати) = 949 768 556,47 грн. (з яких 937 567 375,81грн. - основне зобов'язання, 12 201 180,66 грн. - пеня).

Також, до першої черги кредиторських вимог слід включити вимоги зі сплати судового збору в сумі 3 200,00 грн.

Оскільки, в резолютивній частині заяви ПАТ «ВТБ Банк» зазначено про визнання вимог в сумі 1 198 056 368,44 грн. (91 359,98 грн. + 1 197 965 008,46 грн.), відомості про забезпечені вимоги в сумі 199 470 195,90 грн. лише відображено без окремого визначення конкурсних вимог, котрі не є забезпеченими, судом визнано вимоги в сумі 949 771 756,47 грн. (949 768 556,47 + 3200,00), ПАТ «ВТБ Банк» не надавались заяви про відмову від частини вимог або їх зміну, лише виконувались вимоги суду щодо надання розрахунків, то у задоволенні заяви в частині визнання вимог в сумі : 248 284 611,97 грн. слід відмовити.

Суд також зауважує, що частина вимог банку є необґрунтованою в зв'язку з невірним обчисленням боргу згідно курсу іноземної валюти до гривні, вартість якої знизилась станом на 09.03.2017 року, порівняно з 08.0.2017 року, що призвело до відмови у задоволенні частини вимог.

При вирішенні питання про розмір вимог кредитора, які є забезпеченими суд виходить з наступного.

На підставі ч.8 ст.23 Закону про банкрутство, розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує (ч.4 ст.42 Закону).

Згідно п.21 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року №01-06/606/2013 «Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)», у визначенні господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки).

Судом встановлено, що сторонами підписано:

Іпотечний договір від 31 травня 2006 року №3745, погоджена сторонами заставна вартість предмета іпотеки, з урахуванням Договору №2 про внесення змін до Договору іпотеки складає 76 599 317,00 гривень, що еквівалентно 15 797 256,49 доларів США;

Договір застави майнових прав № 10-0604/206з від 31 травня 2006 року, вартість предмета застави становить 758 734,00 доларів США, що складає 3 831 606,70 грн.;

Іпотечний договір від 01 липня 2008 року №3864, погоджена сторонами заставна вартість предмета іпотеки, з урахуванням Договору №2 про внесення змін до Договору іпотеки складає 33 339 811,00 гривень, що складає 6 875 747,28 доларів США (у даному договорі здійснено виправлення у п.23 «Заставна вартість предмета іпотеки», виправлення застережено нотаріусом перед підписом відповідних осіб (сторін правочину) і повторено у кінці посвідчувального напису, виправлення зроблено так, щоб усе помилково написане, а потім закреслене можна було прочитати, що повністю відповідає вимогам п.23 Інстукції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від від 3 березня 2004 р. №20/5 в чинній на моменту укладення договору редакції зі змінами змін від 19 листопада 2007 року N 1101/5);

Договір застави майнових прав № 100.2.3-01/185з-08 від 01 липня 2008 року, з урахуванням Договору №1 про внесення змін, вартість предмета застави становить 3 831 606,70 грн., що складає 790 201 доларів США;

Договір застави № 100.2.3-01/231з-08з від 14 серпня 2008 року, з урахуванням Договору №1 про внесення змін від 28.11.2008 року, вартість предмета застави становить 13 004 297,10 грн., що складає 2 684 620,00 доларів США;

Договір застави № 100.2.3-01/187з-08з від 01 липня 2008 року, з урахуванням Договору №1 про внесення змін від 28.11.2008 року, вартість предмета застави становить 43 259 506,00 грн., що складає 8 291 509,00 доларів США;

Договір застави майнових прав № 10-0604/207з від 31 травня 2006 року, укладений між кредитором та Гончарук А.І. (майновий поручитель), вартість предмета застави становить 2 529 114 доларів США, що складає 12 772 025,70 грн.;

Договір застави майнових прав № 100.2.3-01/186з-08 від 01 липня 2008 року, укладений між кредитором та Гончарук А.І. (майновий поручитель), вартість предмета застави становить 12 772 025,70 грн.

ПАТ «ВТБ Банк» надано докази передачі предметів застави з договорами укладеними з Гончаруком А.І. у власність ВАТ «Вінніфрут» (витяги з реєстру прав на знаки для товарів та послуг), що не заперечувалось представником боржника, зміни до договір застави не внесено, суму забезпечених вимог банку не змінено.

Тому, суду доведено, що усі вище перелічені договори забезпечують вимоги ПАТ «ВТБ Банк» за грошовими зобов'язаннями боржника - ВАТ «ВІнніфрут».

Обчислюючи розмір забезпечених вимог суд враховує, що відповідно до ст.524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України).

Тобто, законодавець застосовує поняття вираження зобов'язання та визначення грошового еквіваленту, при цьому зазначення суми зобов'язання в іноземній валюті не заборонено нормами чинного законодавства України.

Правові наслідки у вигляді визначення суми платежу за офіційним курсом відповідної валюти настають у випадку зазначення грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті незалежно від способу такого відображення («іноземна валюта, що складає еквівалент у гривні» або «гривня, що складає еквівалент в іноземній валюті»).

Тобто, сам факт визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті є правовою підставою застосування ч.2 ст.533 ЦК України.

Тому, суд доходить висновку, що сторонами погоджено вартість заставного майна із зазначенням еквіваленту в іноземній валюті.

У визначенні розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника суд також враховує положення ч.2 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якщо зобов'язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Дана норма є спеціальною по відношенню до ч.2 ст.533 ЦК України, оскільки вказує на визначення суми зобов'язання саме на дату пред'явлення вимоги, а на день платежу.

Таким чином, закон про банкрутство не передбачає будь - якої іншої альтернативи щодо визначення розміру забезпечених вимог в іноземній валюті, окрім як на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника, та не містить спеціальних норм відносно даного питання.

Оскільки, ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду 09.03.2017 року, курс гривні до долара США становив 26,959467 грн., то розмір вимог кредитора, які забезпечені майном боржника слід обчислювати станом на дату пред'явлення кредиторської вимоги.

Водночас, суд враховує, що зобов'язання за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к від 31.05.2006 року забезпечені виключно шляхом укладення Іпотечного договору від 31 травня 2006 року №3745, Договору застави майнових прав № 10-0604/206з від 31 травня 2006 року, Договору застави майнових прав № 10-0604/207з від 31 травня 2006 року.

Також, зобов'язання за Кредитним договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року забезпечені виключно Іпотечним договором від 01 липня 2008 року №3864, Договором застави майнових прав № 100.2.3-01/185з-08 від 01 липня 2008 року, Договором застави №100.2.3-01/231з-08з від 14 серпня 2008 року, Договором застави № 100.2.3-01/187з-08з від 01 липня 2008 року, Договором застави майнових прав № 100.2.3-01/186з-08 від 01 липня 2008 року.

Таким чином, укладені договори є акцесорними по відношенню до окремого договору, тобто не можуть забезпечувати виконання зобов'язань за іншим кредитним договором.

Оскільки, за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к від 31.05.2006 року судом визнано вимоги в сумі 447 929 856,53 грн. (441 899 522,88 грн. - основне зобов'язання та 6 030 333,65 грн. - пеня і штраф), положення іпотечних договорів передбачають забезпечення як основих зобов'язань, так і вимог зі сплати неустойки, штрафних санкцій, понесених у зв'язку із захистом порушеного права витрат, погоджена сторонами вартість предметів забезпечення становить:

Іпотечний договір від 31 травня 2006 року №3745 - 15 797 256,49 доларів США х 26,959467 = 425 885 615,03 грн.;

Договір застави майнових прав № 10-0604/206з від 31 травня 2006 року - 758 734,00 доларів США х 26,959467 = 20 455 064,24 грн.;

Договір застави майнових прав № 10-0604/207з від 31 травня 2006 року - 2 529 114,00 доларів США х 26,959467 = 68 183 565,42 грн.

Всього: 514 524 244,69 грн.

Тому, вимоги ПАТ «ВТБ Банк» за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к від 31.05.2006 року в сумі 447 929 856,53 грн. та судових витрат в сумі 24 223,73 грн., загалом 447 954 080,26 грн. - повністю забезпечені майном боржника, тому підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів позачергово.

При цьому, за Кредитним договором про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №100.2.3-01/184к-08 від 01.07.2008 року судом визнано вимоги в сумі 501 750 095,96 грн. (495 579 248,95 грн. (основне зобов'язання) + 6 170 847,01 грн. (пеня і штраф), положення іпотечних договорів передбачають забезпечення як основих зобов'язань, так і вимог зі сплати неустойки, штрафних санкцій, понесених у зв'язку із захистом порушеного права витрат, погоджена сторонами вартість предметів забезпечення становить:

Іпотечний договір від 01 липня 2008 року №3864 - 6 875 747,28 доларів США х 26,959467 = 185 366 481,90 грн.;

Договір застави майнових прав № 100.2.3-01/185з-08 від 01 липня 2008 року - 790 201,00 доларів США х 26,959467 = 21 303 397,78 грн.;

Договір застави № 100.2.3-01/231з-08з від 14 серпня 2008 року - 2 684 620,00 доларів США х 26,959467 = 72 375 924,30 грн.;

Договір застави № 100.2.3-01/187з-08з від 01 липня 2008 року - 8 291 509,00 доларів США х 26,959467 = 223 534 663,27 грн.;

Договір застави майнових прав № 100.2.3-01/186з-08 від 01 липня 2008 року, укладений між кредитором та Гончарук А.І. (майновий поручитель), вартість предмета застави становить 12 772 025,70 грн.

Всього: 515 352 492,95 грн.

Тому, вимоги ПАТ «ВТБ Банк» за Договором про надання мультивалютної відновлювальної відкличної кредитної лінії № 10-0604/205к від 31.05.2006 року в сумі 501 750 095,96 грн. та судових витрат в сумі 64 380,25 грн., загалом 501 814 476,21 грн. - повністю забезпечені майном боржника, тому підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів позачергово.

Отже, суд доходить висновку, що слід визнати та включити до реєстру вимог кредиторів ВАТ «Вінніфрут» конкурсні вимоги ПАТ "ВТБ Банк" в сумі 949 768 556,47 грн., як такі, що забезпечені майном боржника.

Також, до першої черги кредиторських вимог слід включити вимоги зі сплати судового збору в сумі 3 200,00 грн.

У задоволенні заяви в частині визнання вимог в сумі : 248 284 611,97 грн. слід відмовити.

Отже, заява банку підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 23, 25, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 4, 4-1, 4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Заяву ПАТ "ВТБ Банк" від 09.03.2017р. (вх. канц. № 06-55/57/17 від 14.03.2017р.) задовольнити частково.

2. Визнати грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (код 14359319) до Відкритого акціонерного товариства "Вінніфрут" (22400, вул. Фрунзе, 45, м. Калинівка, Калинівсьий р-н, Вінницька обл.; код 30807701) у справі № 902/121/17 у розмірі:

949 768 556,47 грн., як такі, що забезпечені майном боржника;

3 200, 00 грн. судового збору - перша черга задоволення вимог кредиторів.

3. Зобов'язати розпорядника майно внести окремо до реєстру вимог кредиторів відомості про майно боржника, яке є предметом застави.

4. У задоволенні грошових вимог Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (код 14359319) в сумі 248 284 611,97 грн. - відмовити.

5. Ухвалу направити згідно переліку рекомендованим листом.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук.прим:

1 - до справи;

2 - ВАТ Вінніфрут", 22400, вул. Фрунзе, 45, м. Калинівка, Калинівсьий р-н, Вінницька обл.;

3 - арбітражний керуючий (розпорядник майна ВАТ "Вінніфрут") Василик В. В., 01030, а/с№23, Київ;

4 - ПАТ "Альфа-Банк", 01001, вул. Десятинна, 4/6, м. Київ;

5 - ПАТ "Комерційний Банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вул. Січових Стрільців, 15, м. Київ, 04053;

6,7 - ПАТ "РВС БАНК" (вул. Введенська, 29/58, м. Київ, 04071); представник ПАТ "РВС БАНК" Грабік О.А. (вул. Соборна, 72, оф. 219, м. Вінниця);

8,9 - ПАТ "Укрсоцбанк" (вул. Ковпака, 29, м. Київ, 03150; вул. Соборна, 34, м. Хмельницький, 29000).

10 - ПАТ "Банк "Київська Русь", 04071, вул. Хорива, 11-А, м. Київ;

11 - ПАТ "ВТБ Банк", бул. Тараса Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26, м. Київ, 01004;

12 - ВД Вінницького обласного відділення ФССТВП, 21037, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22;

13 - Головне управління ДФС у Вінницькій області, вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21028.