ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2017 р.Справа № 916/404/17
За позовом: Приватного підприємства „Посполіта сервіс

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Одесавтотранс

про стягнення 95108,97грн.

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, директор; ОСОБА_2, згідно довіреності від 19.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_3, згідно довіреності від 14.04.2017р.

В судовому засіданні 03.05.2017р. приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, директор; ОСОБА_2, згідно довіреності від 19.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_3, згідно довіреності від 14.04.2017р.

Суть спору: про стягнення з ПАТ „Одесавтотранс на користь ПП „Посполіта Сервіс 18734,31грн. заборгованості за договором №67/12 від 09.06.2012р., 74177,62грн. заборгованості за договором №029/2013 від 17.05.2013р., 1224,12грн. втрат від інфляції за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період вересень листопад 2016р., 126,26 грн. три проценти річних за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період з 11.10.2016р. по 31.12.2016р., 846,56грн. пені за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період з 11.09.2016р. по 31.12.2016р.

Позивач позовні вимоги підтримує, подав пояснення від 18.04.2017р. за вх.№9057/17, від 24.04.2017р. за вх.№9555/17, в їх обґрунтування зазначає, що між ПАТ „Одесавтотранс та ПП „Посполіта Сервіс було укладено договори про надання послуг автостанцією перевізникові, а саме: №67/12 від 09.06.2012р., №029/2013 від 17.05.2013р., за умови яких ПАТ „Одесавтотранс мало перерахувати позивачу грошові кошти, які були виручені від продажу квитків на проїзд на рейсах та за перевезення багажу за цими рейсами, подекадно впродовж поточного місяця, однак, за період з 01.02.2016р. по 31.12.2016р. відповідач неповністю сплатив визначені платежі, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість, що частково відображена в акті звірки взаємних розрахунків станом на 31.01.2016р. Крім того, позивач вказує, що у звязку з втратою чинності Наказу Міністерства транспорту України від 31.05.2000р. №279 втратила чинність обовязковість ведення обліку за типовою формою у паперовому вигляді та при переведенні бухгалтерії в електронний вигляд використовуються квитково-касові відомості, які не відрізняються по формі від форми №20-АСС хоча і можуть бути складені без повної відповідності до неї.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 18.04.2017р. за вх.№9056/17, додаткові пояснення від 25.04.2017р. за вх.№9639/17, від 03.05.2017р. за вх.№9991/17, де вказує, що основним первинним документом на проїзд автотранспортом є квиток пасажира, який видається на руки пасажиру, а на автостанції залишається його копія у вигляді фіскального чеку в касовому апараті реєстраторі розрахункових операцій каси автостанції, виторг, отриманий у касі автостанції від продажу квитків, касир здає до центральної каси автостанції з оформленням прибуткового касового ордеру по формі №КО-1, що передбачена Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 15.12.2004р. №637. Відповідач також, вказує, що у нього станом на 21.04.2017р. відсутня заборгованість перед ПП „Посполіта сервіс так як у спірний період були відсутні випадки продажу на автостанціях ПАТ „Одесавтотранс квитків на проїзд у автобусах ПП „Посполіта Сервіс, тобто, послуги за договором фактично не надавались. Щоденні відомості автостанцій з продажу квитків за формою 20-АСС відповідач не складав, так як вони не передбачені умовами договору, у звязку з чим не є належними доказами у справі, з огляду ще й на те, що наказ Міністерства транспорту України „Про затвердження Інструкції про порядок обліку бланків квитків на проїзд автомобільним транспортом та готівки, отриманої від перевезень пасажирів і багажу від 31.05.2000р. №279, яким була передбачена відповідна форма 20-АСС, втратив чинність. Відповідач вважає єдиними доказами надання послуг за договорами акти надання послуг, які сторонами не складались.

Також, у відношенні заявленого боргу по договору №67/12 від 09.06.2012р. відповідач зазначає, що за відсутності його оригіналу даний борг є недоведеним. Проведені платежі з призначенням платежу "згідно договору №67/12 від 09.06.2012р." відповідач вважає помилковими.

Клопотання сторін від 20.03.2017р. за вх.№6435/17, від 25.04.2017р. за вх.№9623/17 про ознайомлення з матеріалами справи, від 30.03.2017р. за вх.№7471/17, від 03.05.2017р. за вх.№9991/17, від 24.04.2017р. за вх.№9498/17, від 18.04.2017р. за вх.№9059/17, від 03.05.2017р. за вх.№9991/17 про долучення документів до справи, від 24.04.2017р. за вх.№9553/17 про відкладення розгляду справи, від 20.04.2017р. за вх.№2-2221/17 про витребування доказів були судом задоволені.

Ухвалою суду від 04.04.2017р., за заявою позивача від 04.04.2017р. за вх.№2-1886/17, згідно ч.3 ст.69 ГПК України, строк розгляду справи було продовжено до 03.05.2017р.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представників сторін та їх правові позиції, суд встановив наступне:

17.05.2013р. між ПАТ „Одесавтотранс (власник) та ПП „Посполіта Сервіс (перевізник) було укладено договір №029/2013 про надання послуг автостанцією перевізникові, відповідно до умов якого власник за завданням перевізника надає йому на території своїх автостанцій (автовокзалів) комплекс обовязкових послуг, повязаних з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом перевізника, продажем проїзних квитків, диспетчерським управлінням організацією прибуття і відправлення автобусів, інформуванням водіїв щодо умов дорожнього руху, а також інші послуги відповідно до вимог Закону України „Про автомобільний транспорт і Правил. Власник надає перевізникові послуги з обслуговування перевезень пасажирів за маршрутами: „Кілія АС Авангард АС „7км №№650/673, 729/908, 1064/1063, 406/405, „Червоноармійське Авангард АС7 км №1084/1083 (п.п.1.1., 1.2. договору).

У відповідності до п.п.2.1.5., 2.1.5.1., 2.1.5.2. договору №029/2013 від 17.05.2013р. власник зобовязаний видавати перевізникові грошові кошти від продажу квитків на проїзд в автобусі та за перевезення багажу, в порядку та строки, встановлені п.3.2. цього договору, за вирахуванням коштів за обовязкові послуги власника, а саме: грошові кошти у розмірі 90% від суми вартості за тарифом реалізованих квитків (тобто, суми вартості за тарифом на перевезення з урахуванням ПДВ); грошові кошти у розмірі 90% суми виручки від реалізації багажних квитків з урахуванням ПДВ.

Згідно п.п.3.1., 3.1.1., 3.2., 3.2.1., 3.3., 3.4. договору №029/2013 від 17.05.2013р. вартість послуг власника складає 10% від суми вартості за тарифом реалізованих квитків (тобто суми вартості за тарифом на перевезення з урахуванням ПДВ). Вартість послуг власника за продаж квитків на перевезення багажу складає 10% тарифної вартості багажних квитків з урахуванням ПДВ. Власник здійснює видачу готівкових грошових коштів представнику перевізника відповідно до п.п.2.1.5., 2.1.5.1., 2.1.5.2. цього договору, після закриття квитково-касової відомості до відправлення автобуса перевізника у рейс. Розрахунок власника з перевізником проводиться шляхом видачі готівкових грошових коштів з каси автостанції (автовокзалу) виключно за наявності довіреності за формою відповідно чинного законодавства України. У разі продажу квитків перевізником самостійно, агентом перевізника чи водієм перевізника, після закриття квитково-касової відомості перевізник зобовязаний сплатити у касу автостанції власника, на якій пасажир повинен здійснити посадку, в день відправлення рейсу 90% авто станційного збору, але не менше 10грн. У разі зміни розміру вартості проїзду даний відсоток компенсації авто станційного збору підлягає перегляду сторонами. До 10 числа місяця, наступного за звітним, власник зобовязаний надати перевізникові акт виконаних робіт та акт звірки за звітний місяць.

У відповідності до умов п.8.1. договору №029/2013 від 17.05.2013р. він набирає чинності з 17.05.2013р. та діє до дати закінчення договорів/дозволів (із замовником перевезень) на право обслуговування маршрутів перевізником.

Також, 09.06.2012р. між ПАТ „Одесавтотранс (виконавець) та ПП „Посполіта Сервіс (перевізник) було укладено договір №67/12 про надання послуг автостанцією перевізникові, відповідно до умов якого виконавець за завданням перевізника надає йому на території своїх автостанцій (автовокзалів) комплекс обовязкових послуг, повязаних з організацією і здійсненням процесу прийняття та відправлення пасажирів транспортом перевізника, продажем проїзних квитків, диспетчерським управлінням організацією прибуття і відправлення автобусів, інформуванням водіїв щодо умов дорожнього руху, а також інші послуги відповідно до вимог Закону України „Про автомобільний транспорт і Правил. Виконавець надає перевізникові послуги з обслуговування перевезень пасажирів автобусами загальною місткістю не менше 25 місць за маршрутами: „Одеса АВ Привоз Приморське р.786/785, „Одеса АВ Привоз Вілкове р.247/248б, „Червоноармійське АС Колонтаївська р. 1084/1083, „Одеса АВ Привоз Дмитрівка р.963/964, „Дмитрівка Одеса АВ Привоз р.1002/1003, „Одеса АВ Привоз Кілія р.1051/1052, „Одеса АВ Привоз Кілія р. 1003/1004, „Татарбунари Базарьянка №34, „Струмок Одеса АВ Привоз р.271/270, „Одеса АВ Привоз Татарбунари АС р.661/662, „Вілкове Одеса АВ Привоз р.691/962, „Приморське Одеса АВ Привоз р.716/715.1. (п.п.1.1., 1.2. договору).

Згідно п.п.2.1.5., 2.1.5.1., 2.1.5.2. договору №67/12 від 09.06.2012р. виконавець зобовязаний перераховувати перевізникові грошові кошти від продажу квитків на проїзд в автобусі та за перевезення багажу, що є його власністю, у строки, встановлені п.3.2. договору, за вирахуванням коштів за обовязкові послуги виконавця, а саме: грошові кошти у розмірі 87% від суми вартості за тарифом реалізованих квитків (тобто, чистої суми вартості за тарифом на перевезення, за вирахуванням додаткових зборів та ПДВ) підлягають перерахуванню на розрахунковий рахунок перевізника; грошові кошти у розмірі 50% суми виручки від реалізації багажних квитків (без ПДВ) підлягають перерахуванню на розрахунковий рахунок перевізника.

Відповідно до п.п.3.1., 3.1.1., 3.2., 3.3., 3.4., 3.6. договору №67/12 від 09.06.2012р. вартість послуг виконавця складає 13% від суми вартості за тарифом реалізованих квитків (тобто, чистої суми вартості за тарифом на перевезення, без урахування додаткових зборів та ПДВ), що зараховується на розрахунковий рахунок виконавця. Вартість послуг виконавця за продаж квитків на перевезення багажу складає 50% тарифної вартості багажних квитків (без ПДВ). Виконавець перераховує перевізнику грошові кошти, відповідно до п.п.2.1.5.1., 2.1.5.2. цього договору подекадно впродовж поточного місяця, шляхом безготівкового переказу на рахунок перевізника або за домовленістю сторін на підставі письмової заяви від перевізника шляхом видачі готівкових грошових коштів, відповідно до п.п.2.1.5.1., 2.1.5.2. цього договору. У разі продажу квитків перевізником самостійно, агентом перевізника чи водієм перевізника після закриття квитково-касової відомості частину авто станційного збору, за вирахуванням вартості послуг з касового продажу квитків громадянам, та суму винагороди за надання послуг згідно з предметом цього договору, за вирахуванням вартості автостанційних послуг з продажу квитків, перевізник зобовязаний сплатити виконавцю. Порядок фіксації кількості квитків, проданих перевізником самостійно, агентом перевізника чи водієм перевізника після закриття квитково-касової відомості, встановлюється за домовленістю сторін. Остаточні розрахунки з перевізником власник проводить після підписаного сторонами акту виконаних робіт та отримання податкової накладної та акту звірки за звітний місяць.

За умовами п.4.3.7. договору №67/12 від 09.06.2012р. за кожний день прострочення перерахування коштів за цим договором виконавець сплачує перевізнику пеню не менше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п.9.1. договору №67/12 від 09.06.2012р. сторони передбачили, що він набирає чинності з 09.06.2012р. і діє до закінчення строку обслуговування перевізником маршруту (рейсу) згідно відповідної додаткової угоди, укладеної сторонами цього договору.

Додатковими угодами від 09.06.2012р., від 01.10.2012р. сторони визначили строк дії договору №67/12 від 09.06.2012р. в залежності від маршрутів, що обумовлені укладеними перевізником договорами із місцевим органом виконавчої влади.

На підтвердження власних позовних вимог позивач подав до справи відомості перевезень за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2016р., копії дорожніх листів за лютий-листопад 2016р.

Банківська виписка АТ „УкрСиббанк за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р., платіжні доручення від 19.02.2016р., від 18.03.2016р., від 03.06.2016р., від 06.06.2016р., від 10.06.2016р., від 24.06.2016р., від 01.07.2016р., від 20.07.2016р., від 05.08.2016р., від 12.08.2016р. із зазначенням призначення платежу „оплата за послуги по реалізації білетів согл. дог.№67/12 від 09.06.2012р., підтверджують проведення відповідачем часткових розрахунків із позивачем за договором №67/12 від 09.06.2012р. на суму 67525,75грн.

Позивачем надсилались відповідачу претензії щодо сплати суми заборгованості №338 від 15.02.2016р., №550 від 19.10.2016р., №485 від 03.08.2016р., №503 від 23.08.2016р., №527 від 27.09.2016р., №546 від 18.10.2016р., на що отримав від відповідача листи із повідомленням про відсутність заборгованості та відсутність документів її підтверджуючих №234 від 09.08.2016р., №359 від 16.08.2016р., №533 від 10.11.2016р.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані сторонами докази та викладені ними правові позиції, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з ПАТ „Одесавтотранс 18734,31грн. заборгованості за договором №67/12 від 09.06.2012р., 74177,62грн. заборгованості за договором №029/2013 від 17.05.2013р., 1224,12грн. втрат від інфляції за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період вересень листопад 2016р., 126,26 грн. три проценти річних за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період з 11.10.2016р. по 31.12.2016р., 846,56грн. пені за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період з 11.09.2016р. по 31.12.2016р. правомірними, бґрунтованими, такими, що відповідають дійсним обставинам справи з огляду на наступні положення законодавства.

Відповідно до п.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 Цивільного Кодексу України).

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до п.115 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997р., перевізники відповідно до укладених договорів здійснюють продаж квитків через автостанції, агентства з продажу квитків та/або самостійно. Самостійно продаж квитків може здійснюватись водієм автобусу в разі відсутності у населеному пункті автостанції або агентства з продажу квитків, а також після закриття квитково-касової відомості на автостанції.

Згідно ст. 36 та ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автостанції надають автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, - послуги, пов'язані з відправленням та прибуттям автобусів згідно з розкладом руху. До обов'язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями автомобільному перевізнику, належать: продаж квитків; організація прибуття та відправлення автобуса з облаштованих платформ; інформування водія щодо умов дорожнього руху на маршруті. При виконанні регулярних пасажирських перевезень водій автобуса повинен мати при собі, зокрема, квитково-касовий лист.

Таким чином, на думку суду, з огляду на наявні в матеріалах справи первинні документи, квитково-касові відомості, подорожні листи, платіжні доручення про часткову оплату відповідачем послуг позивача, суд дійшов висновку про існування заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 18734,31грн. за договором №67/12 від 09.06.2012р., 74177,62грн. за договором №029/2013 від 17.05.2013р., вимога про стягнення якої підлягає судом задоволенню у повній мірі, з врахуванням ще й того, що відповідач, заперечуючи проти квитково-касових відомостей, не надав та не довів суду наявності належних доказів надання йому послуг, тоді як подані до справи у сукупності документи свідчать про фактичне отримання ним послуг за договорами №67/12 від 09.06.2012р., №029/2013 від 17.05.2013р.

Також, відповідачем в запереченнях складання на автостанціях квитково-касових відомостей зазначається про нечинність форми №20-АСС, а відповідно заперечується і сам факт надання послуг, при цьому, на вимогу суду, викладену в ухвалі від 26.04.2017р. щодо інформації по контрагенту ПП „Посполіта Сервіс за період лютий-грудень 2016 року з електронної бази „1С:Підприємство або аналогічної бази бухгалтерії ПАТ „Одесавтотранс, яка повинна містити інформацію, щодо кількості відправлених рейсів ПП „Посполіта Сервіс від автостанцій ПАТ „Одесавтотранс, кількості проданих квитків за період лютий-грудень 2016 року, актів виконаних робіт, податкових накладних, актів звірки за звітні місяці та первинну документацію на підставі якої розраховуються ці акти за період лютий-грудень 2016 року - відповідач не надав ніяких доказів та пояснень стосовно ведення обліку послуг не обгрунтував. Стосовно позиції відповідача про відсутність його зобов`язань за договором №67/12 від 09.06.2012р. і помилкового перерахування грошових коштів платіжними дорученнями від 19.02.2016р., від 18.03.2016р., від 03.06.2016р., від 06.06.2016р., від 10.06.2016р., від 24.06.2016р., від 01.07.2016р., від 20.07.2016р., від 05.08.2016р., від 12.08.2016р. з посиланням на даний договір, суд зазначає наступне. За відсутності належних та допустимих доказів щодо помилкового перерахування 67525,75грн. згідно договору №67/12 від 09.06.2012р., наведена позиція відповідача не заслуговує на увагу.

Також, відсутність підписання актів надання послуг, які як відмічає відповідач і слугують доказом їх надання, за умови їх не підписання останнім, не доведення обставин вчинення дій по оформленню таких актів відповідачем, за умови подання позивачем до справи відомостей, шляхових листів, не є беззаперечним доказом не набуття послуг на суму 92911,93грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 846,56грн. пені за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період з 11.09.2016р. по 31.12.2016р.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобовязань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок пені, зроблений позивачем, суд встановив, що його зроблено вірно, у звязку з чим позовна вимога про стягнення з відповідача 846,56грн. пені за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період з 11.09.2016р. по 31.12.2016р. підлягає судом задоволенню у повній мірі.

Також, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 1224,12грн. втрат від інфляції за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період вересень листопад 2016р., 126,26 грн. три проценти річних за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період з 11.10.2016р. по 31.12.2016р.

У відповідності до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Перевіривши розрахунки трьох процентів річних та індексу інфляції, зроблені позивачем, суд встановив, що їх зроблено вірно, з огляду на що підлягають судом задоволенню у повній мірі позовні вимоги про стягнення з відповідача 1224,12грн. втрат від інфляції за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період вересень листопад 2016р., 126,26 грн. три проценти річних за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період з 11.10.2016р. по 31.12.2016р.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

За таких обставин, суд повністю задовольняє позовні вимоги ПП „Посполіта Сервіс, внаслідок чого стягненню з відповідача підлягає 18734,31грн. заборгованості за договором №67/12 від 09.06.2012р., 74177,62грн. заборгованості за договором №029/2013 від 17.05.2013р., 1224,12грн. втрат від інфляції за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період вересень листопад 2016р., 126,26 грн. три проценти річних за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період з 11.10.2016р. по 31.12.2016р., 846,56грн. пені за заборгованістю по договору №67/12 від 09.06.2012р. за період з 11.09.2016р. по 31.12.2016р.

Згідно ст.ст.44, 49 ГПК України судовий збір, сплачений позивачем за розгляд даного позову в сумі 1600грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов ПП „Посполіта Сервіс повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Одесавтотранс (65039, м. Одеса, вул. Транспортна,5, код 22479374) на користь Приватного підприємства „Посполіта Сервіс (65091, м. Одеса, вул. Колонтаївська,67, код 32986766) 92911 (девяносто дві тисячі девятсот одинадцять) грн. 93 коп. заборгованості, 1224 (одна тисяча двісті двадцять чотири) грн. 12коп. втрат від інфляції, 126 (сто двадцять шість) грн. 26 коп. три проценти річних, 846 (вісімсот сорок шість) грн. 56коп. пені, 1600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 05 травня 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук