ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.04.2017р. Справа №905/457/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська центральна збагачувальна фабрика», м.Добропілля,

про стягнення 26820 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 пров. юрисконс.

від відповідача: ОСОБА_2 за дов.

Згідно із ст.77 ГПК України

в засіданні суду оголошувалась перерва з 21.03.2017р. по 20.04.2017р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська центральна збагачувальна фабрика», м.Добропілля про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 26820 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інформація про масу вантажу у вагонах №60494218, №62534045, визначена Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Добропільська центральна збагачувальна фабрика» у накладній №50038744 не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Авдіївка Донецької залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 26820 грн.

У заяві б/н від 21.03.2017р. Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська центральна збагачувальна фабрика» зазначило, що комерційні акти БН №696753/86 від 08.08.2016р., БН №696754/87 від 08.08.2016р. були складені 08.08.2016р., відтак позивач звернувся до суду 16.02.2017р. з пропущенням встановленого ч.5 ст.315 Господарського кодексу України строку, внаслідок чого відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 26820 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011р. Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як свідчать матеріали справи, 06.08.2016р. Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Добропільська центральна збагачувальна фабрика» зі станції Добропілля Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці було направлено за залізничною накладною №50038744 у вагонах №60494218, №62534045 вантаж вугілля камяне (вантажоодержувач Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод»).

Крім того, вказана накладна містила наступні відомості:

- маса вантажу: у вагоні №60494218 - 68000 кг, у вагоні №62534045 69000 кг (п.24 накладної №50038744, відомість вагонів);

- спосіб визначення маси на вагонних вагах, статичних (п.26 накладної №50038744);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.28 накладної №50038744).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відтак, з оформленням та підписанням накладної №50038744 Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Добропільська центральна збагачувальна фабрика» засвідчило, зокрема, що маса вантажу (нетто) у вагоні №60494218 становила 68000 кг, у вагоні №62534045 69000 кг.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 54 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, що визначена відповідачем у накладній №50038744 маса вантажу у вагонах №60494218, №62534045 не відповідала дійсній масі вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ч.1 ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як встановлено судом, під час прибуття вагонів на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці, останньою були проведені контрольні переваження вагонів №60494218, №62534045, за результатами яких виявлені невідповідності фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №50038744.

Одночасно, за змістом комерційного акту БН №696753/86 від 08.08.2016р., за результатами контрольного переваження на справних 100 т електронних вагах вантажовідправника (повірка 05.04.2016р.) виявилось, що у вагоні №60494218 вага брутто становить 90050 кг, тара 23900 кг, нетто 66150 кг, що менше ваги, зазначеної у накладній на 1850 кг.

За змістом комерційного акту БН №696754/87 від 08.08.2016р., за результатами контрольного переваження на справних 100 т електронних вагах вантажоодержувача (повірка 05.04.2016р.) виявилось, що у вагоні №62534045 вага брутто становить 90350 кг, тара 23000 кг, нетто 67350 кг, що менше ваги, зазначеної у накладній на 1650 кг.

Також, згідно з вказаними комерційними актами вантаж прибув у справних вагонах: люки та двері зачинені, течі вантажу немає; навантаження рівномірне, вище рівня бортів на 200 мм, без виїмок та поглиблень; поверхня вантажу плівкою проти видування не покривалася, вантаж марковано катком-ущільнювачем у вигляді однієї поздовжньої борозни. При повторному переважуванні недостача вантажу підтвердилась.

Наразі, відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки станції Авдіївка Донецької залізниці (власник - Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод»), огляд-певевірка вказаних ваг здійснювалась 04.04.2016р., ваги були визнані придатними для застосування.

За висновками суду, вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Крім того, судом враховано, що спірний вантаж прибув у завантажених засобами відправника вагонах, в комерційному відношенні без порушень. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу в накладних саме відправником. При цьому, відповідачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено, а судом не встановлено наявності обставин оскарження відправником відомостей, які відображені у комерційних актах.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.34 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах №60494218, №62534045 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №50038744.

Відповідно до п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

За змістом відомості вагонів накладної №50038744, провізна плата за перевезення вантажу у вагонах склала: №60494218 2682 грн, №62534045 2682 грн, внаслідок чого з урахуванням приписів ст.118 Статуту залізниць України розмір штрафу становить 26820 грн.

За таких обставин, позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» є обґрунтованим, проте не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як зазначалось, у заяві б/н від 21.03.2017р. Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Добропільська центральна збагачувальна фабрика» завлено вимогу про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 26820 грн.

Подією, що стала підставою для подання позову, є неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу, що мало місце 06.08.2016р. приймання вантажу за спірною відправкою на станції відправлення.

Згідно із ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 вказаного Кодексу України встановлений загальний строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (позовна давність), у три роки.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.258 вказаного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти.

За змістом ч.3 ст.925 Цивільного кодексу України до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Частиною 2 ст.9 зазначеного нормативно-правового акту встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Господарський кодекс України визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

За приписами ч.5 ст.315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Згідно із ст.137 Статут залізниць України позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подано відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

За змістом листа №758-0-2-08-19 від 26.12.2008р. Міністерства юстиції України «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Відтак, враховуючи наведене, у даному випадку перевага надається спеціальному акту, і, як наслідок, до спірних відносин застосовується позовна давність у шість місяців, встановлена ч.5 ст.315 Господарського кодексу України.

При цьому, судом враховано, що Статут залізниць України є підзаконним нормативно-правовим актом, а не законом, внаслідок чого та з урахуванням приписів ст.258 Цивільного кодексу України, вирішальним при визначенні позовної давності щодо спірних правовідносин є саме Господарський кодекс України.

Виходячи з того, що позовна заява №2022/79 від 06.02.2017р. направлена до суду 16.02.2016р. (про що свідчить поштовий штемпель на конверті Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»), судом встановлено, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 26820 грн сплинув.

Клопотання №2022/213 від 21.03.2017р. Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення строку на подання позову не підлягає задоволенню, оскільки наведені позивачем причини пропуску позовної давності не є поважними та не підтверджені належними доказами.

Всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1600 грн підлягає віднесенню на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська центральна збагачувальна фабрика», м.Добропілля про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 26820 грн.

У судовому засіданні 20.04.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 25.04.2017р.

Суддя Ю.О.Паляниця