ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2017 р.Справа № 922/771/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши справу

за позовом КП "Харківські теплові мережі", м. Харків
до ДП "Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка", м. Харків
про стягнення коштів
за участю :

представника позивача - ОСОБА_1, дов. від 28.05.2010 р.,

представника відповідача - ОСОБА_2, дов. від 21.03.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулося до суду з позовом про стягнення з ДП "Харківський приладобудівельний завод ім.Т.Г.Шевченко" на його користь позивача 73155,10 грн., з яких заборгованість за невиконання договірних зобов"язань у сумі 56101,95 грн. за період з грудня 2013 р. по січень 2014 р. за договором № 2176 від 01.01.2002 р., 8808,67 грн. інфляційних витрат, 2826,61 грн. 3% річних, 5417,87 грн. пені, а також покласти сплату судового збору на відповідача.

Ухвалою суду від 06.03.2017 р. порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 22.03.2017 р.

В судовому засіданні 22.03.2017 р. представник позивача просив задовольнити позов.

Представник відповідача зазначив, що позовні вимоги визнає завод частково, оскільки в 2014 р. була підписана сторонами додаткова угода про залік зустрічних позовних вимог на суму 2814,68 грн., тому відповідач частково взнає суму основного боргу в розмірі 53287,27 грн. Крім того, представник відповідача заперечував проти нарахування пені, оскільки введено мораторій щодо відповідача.

Представник позивача просив відкласти розгляд справи для вирішення даного питання.

Заслухавши представників сторін, враховуючи необхідність отримання від сторін додаткових доказів, суд відклав розгляд справи на 19.04.2017 р.

В судовому засіданні 19.04.2017 р. представник позивача пояснив, що лише 13.04.2017 р. від відповідача надійшов лист про здійснення взаємозаліку в 14 році, тому позивач не може на цей час провести відповідну операцію з бухобліку.

В судовому засіданні 19.04.2017 р. оголошено перерву до 27.04.2017 р.

В судовому засіданні 27.04.2017 р. представники сторін наполягали на своїх вимогах та запереченнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд зазначає наступне.

КП "Харківські теплові мережі " на підставі розпорядження про початок та кінець опалювальних сезонів 2013 - 2014 р.р. та договору про постачання теплової енергії № 2176 від 01.01.2002 р. здійснювало постачання теплової енергії до нежитлових приміщень будівлі за адресою: м.Харків, вул.Москалівська, (ОСОБА_3 ), 99.

Відповідно до п. 1.1 Договору, за цим Договором Енергопостачальна організація бере на себе зобов"язання постачати Споживачеві теплову енергію в горячої воді в потрібних йому об"ємах, а споживач зобов"язався оплачувати одержану теплову енергію.

Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актами на підключення та відключення опалення, які підписані сторонами.

Відповідно до п.6.1 Договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається , проводиться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Згідно п.6.2 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт на відпуск-получення теплової енергії.

Згідно п.6.3 Договору, Споживач за 10 днів до початку розрахункового переводу сплачує Енергопостачальній організації попередню оплату вартості необхідного обсягу теплової енергії , що і є заявкою на наступний розрахунковий період з урахуванням залишкової суми розрахунків на початок розрахункового періоду.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 28.02.2017 р. заборгованість за вказаним договором відповідача перед позивачем за період з грудня 2013 р. по січень 2014 р. складає 56101,95 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

В силу статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, відповідач, станом на момент розгляду справи, заборгованість за спожиту теплову енергію за період з грудня 2013 р. по січень 2014 р. в сумі 56101,95 грн. не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу чи підтверджували б оплату заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що порушив вимоги чинного законодавства, умови спірного договору та прострочив виконання взятих на себе грошових зобов'язань, тому суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості в сумі 56101,95 грн. обгрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин суд визнав позовні вимоги позивача в сумі 8808,67 грн., нараховані за індексами інфляції, а також 2826,61 грн. - 3% річних обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахованої позивачем пені в сумі 5417,87 грн., то суд відмовляє в задоволенні вимог в цій частині, виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 05.08.2009 р. порушено провадження у справі № 50/120-09 про банкрутство ДП "Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка" , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

На цей час відповідач знаходиться в процедурі санації.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції на момент порушення справи про банкрутство, мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію;

Згідно ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції на момент порушення справи про банкрутство , мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, в тому числі, не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань, дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, з моменту порушення справи про банкрутство ДП "Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка" неустойка не нараховується.

Щодо зазначеного відповідачем заліку зустрічних однорідних вимог на суму 814,68 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.6.1 Договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається , проводиться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до ст.19-1 Закону України "Про теплопостачання" та п.8 "Прорядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу", затвердженого ПКМУ № 217 від 18.06.2014 р., розрахунки за теплову енергію від усіх категорій споживачів здійснюються виключно шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання для розрахунків за природний газ.

Таким чином, враховуючи, що Договором та законом прямо передбачена виключно грошова форма розрахунків за теплову енергію, суд не приймає доводи відповідача про проведений залік.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати в даній справі покладаються на відповідача, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 44, 49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково .

Стягнути з Державного підприємства "Харківський приладобудівний завод ім.Т.Г.Шевченка" (61004, м. Харків, вул. Москалівська (ОСОБА_3), 99, ) на користь Комунального підприємства "Харківській теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, 11, , р/р 2313 у ФХОУ ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 351823) - 56101,95 грн основного боргу, 88080,67 грн. інфляційних, 2826,61 грн. - 3% річних та та 1482,00 грн. судового збору.

В іншій частині відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.05.2017 р.

Суддя ОСОБА_4