РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2017Справа №910/5502/17
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

про стягнення 38 796,18 грн.

Суддя В.О. Демидов

Представники сторін:

від позивача Ємельянова М.В. (дов. №03/04-17_Є від 03.04.2017);

від відповідача не з'явився.

встановив :

04.04.2017 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» звернулось до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» страхового відшкодування у розмірі 38 796,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту CLAU №7331 від 22.06.2016 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу, з вини якого трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом - ДТП), що підтверджується постановою суду, була застрахована відповідачем, позивач просить стягнути з останнього шкоду у розмірі 38 796,18 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.04.2017 порушено провадження у справі № 910/5502/17, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.05.2017.

21.04.2017 через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва надійшов лист МТСБУ № 7/2-28/9438 від 19.04.2017 щодо інформації відповідно до страхового полісу № АЕ/7715298.

04.05.2017 позивач через загальний відділ діловодства суду подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судове засідання 04.05.2017 з'явився представник позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 04.05.2017 не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

При цьому, відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України

В судовому засіданні 04.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

22.06.2016 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU №7331 (далі за текстом - договір), предметом якого є майнова відповідальність за пошкодження транспортного засобу «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, та вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору страхування - з 22.06.2016 по 21.06.2017.

24.11.2016 о 19 год. 40 хв. на Московському мості у м. Києві, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_5, не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Згідно з постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2017 у справі №756/15933/16-п (належним чином засвідчена копія постанови містяться в матеріалах справи), дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушенням водієм ОСОБА_3 п. п. 13.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, в результаті чого останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

В матеріалах справи міститься заява від 25.11.2016 про настання страхового випадку, відповідно до якої страхувальник повідомив страховика про настання страхового випадку у вигляді ДТП, що сталась 24.11.2016.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява на виплату страхового відшкодування від 02.12.2016, відповідно до якої страхувальник просив виплатити страхове відшкодування.

Відповідно до рахунку на оплату №ПАсС-0013821 від 25.11.2016, виставленого ТОВ «ВІДІ-ПАУЕР», відновлювальний ремонт пошкодження транспортного засобу «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1, склав 38 796,18 грн.

Згідно акту виконаних робіт №ПАССА-015714 від 12.12.2016, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1, склала 38 796,18 грн.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №2617 від 02.12.2016 (оцінювач ОСОБА_4, сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_6 від 12.01.2016, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача НОМЕР_7 від 09.07.2005), вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1, внаслідок ДТП станом на 01.12.2016 складала 41998,03 грн.

Відповідно до страхового акту №КР-011735 Регрес від 13.12.2016 позивачем узгоджена сума страхового відшкодування на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1, в розмірі 38 796,18 грн.

На виконання умов договору, позивачем відповідно до страхового акту №КР-011735 Регрес від 13.12.2016 та заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування від 02.12.2016, на рахунок СТО - ТОВ «ВІДІ-ПАУЕР» була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 38 796,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3081 від 19.12.2016.

Матеріали справи містять заяву позивача №15/04/8.04/050-17 від 10.02.2017, направлену на адресу відповідача, що підтверджується копією списку поштових відправлень №248 та копією фіскального чеку від 14.02.2017, у якій позивач просив здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 38 796,18 грн.

Доказів здійснення виплати страхового відшкодування у вказаному розмірі відповідачем матеріали справи не містять.

Зважаючи на вищевикладене, позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» грошові кошти у розмірі 38 796,18 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Ст. 1191 Цивільного кодексу України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 257, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки, а за регресними зобов'язаннями, перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 у справі № 5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13 та від 27.01.2014 у справі № 910/3023/13, та постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1, становить 38 796,18 грн., що вбачається зі страхового акту №КР-011735 Регрес від 13.12.2016, у якому позивачем узгоджена сума страхового відшкодування в розмірі 38 796,18 грн., та рахунку на оплату №ПАсС-0013821 від 25.11.2016, виставленого ТОВ «ВІДІ-ПАУЕР».

Вказана сума відновлювального ремонту автомобіля марки «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1, у розмірі 38 796,18 грн. була виплачена позивачем на рахунок ТОВ «ВІДІ-ПАУЕР», що підтверджується платіжним дорученням №3081 від 19.12.2016, на підставі заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування від 02.12.2016.

Вина особи ОСОБА_3, який керував автомобілем «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_5, встановлена постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17.01.2017 у справі №756/15933/16-п.

Таким чином, на підставі зазначених вище обставин справи, наведених норм закону та у зв'язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/7715298, на відповідача покладений обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Chevrolet», д.н.з. НОМЕР_5.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюється, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Полісом № АЕ/7715298 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом - 500 грн.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 38 296,18 грн. (38 796,18 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування) - 500 грн (франшиза)). В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, код 32382598) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. В. Кільцева, 56, код 35429675) страхове відшкодування у розмірі 38 296 (тридцять вісім тисяч двісті дев'яносто шість) грн. 18 коп. та 1579 (одну тисячу п'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 38 коп. - судового збору. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту рішення 10.05.2017.

Суддя В.О.Демидов