КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2017 р. Справа№ 910/16635/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представників:

від позивача: Денисенко О.В.- за дов. № 062/15/1103-28 від 04.01.2017.

від відповідача: Субота О.В. - за дов. № 7/33/111 від 05.01.2017.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного територіального управління юстиції у місті Києві

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2016

у справі № 910/16635/16 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про стягнення 123 795, 59 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 910/16635/16 позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" до Головного територіального управління юстиції у місті Києві задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві подало до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2016 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2017 апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у місті Києві на рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі №910/16635/16. та додані до неї матеріали повернуті скаржнику на підставі п. 2 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

26.01.2017 апеляційна скарга Головного територіального управління юстиції у місті Києві на рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 910/16635/16 надійшла до Київського апеляційного господарського суду повторно. Разом із апеляційною скаргою Головне територіальне управління юстиції у місті Києві звернулось до апеляційного суду з клопотанням про відновлення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позовні вимоги задоволені, через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення місцевого господарського суду має бути скасоване.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) від 26.01.2017 апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у місті Києві передано для розгляду головуючому судді Куксову В.В.

Відповідно до протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду від 26.01.2017 апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у місті Києві передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів Гончарова С.А., Скрипки І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 відновлено строк на апеляційне оскарження, прийнято вказану апеляційну скаргу, порушено апеляційне провадження у справі № 910/16635/16, розгляд справи призначено на 21.03.2017.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що 26.01.2017 Київським апеляційним господарським судом зареєстровано касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у місті Києві на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2017 по справі №910/16635/16.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 апеляційне провадження у справі №910/16635/16 зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги Головного територіального управління юстиції у місті Києві на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2017 у справі №910/16635/16 та повернення матеріалів справи з касаційної інстанції

Постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2017 касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у місті Києві залишено без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2017 у справі № 910/16635/16 залишено без змін.

27.03.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) Київського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/16635/16 із Вищого господарського суду України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 поновлено апеляційне провадження у справі № 910/16635/16 за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції у місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2016. Розгляд справи призначити на 26.04.2017

В судовому засіданні 26.04.2017 представник апелянта підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив задовольнити її, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 910/16635/16 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 26.04.2017 представник позивача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 910/16635/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишене без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (далі - позивач) та Головним управлінням юстиції у місті Києві (далі - відповідач) 01.10.2012 було укладено договір № 2018 про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів (надалі-договір).

Предметом якого відповідно до п.1.1 є надання послуг на теплопостачання та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої у гарячій воді та експлуатаційних витрат; обслуговування та утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів в нежилому приміщенні (будинку) за адресою: вул.. Героїв Космосу, 17 літ А.

У відповідності до умов п.2.2 договору підприємство зобов'язано, в тому числі, розподіляти, надану енергопостачальною організацією в цілому на будинок, теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби: опалення (під час опалювального сезону), в кількості та в обсягах, що відповідають технічній документації будинку та площі, займаній споживачем (звернення-доручення); надавати послуги по розрахунковому обслуговуванню абонентів з енергопостачальною організацією за спожиту теплову енергію, проводити засобами дирекції, як структурного підрозділу підприємства, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення, абонентських уводів згідно з наданою калькуляцією.

Споживач зобов'язаний забезпечувати належну експлуатацію теплосистем у займаних приміщеннях та своєчасне вжиття заходів з утеплення приміщень та місць загального користування. Своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати (сплачувати) на розрахунковий рахунок Дирекції по експлуатації нежилих будинків (структурного підрозділу підприємства) вартість спожитої теплової енергії та технічного обслуговування теплосистеми (п.п.2.3.5, 2.3.6 договору).

Як встановлено п. 2.3.10 договору встановлено, що при наявності заборгованості за отримані послуги в забезпеченні тепловою енергією сплачувати всю суму боргу до закінчення опалювального сезону.

Сторона у додатку №1 до договору № 2018 від 01.10.2012 погоджено тарифи на теплову енергію та технічне обслуговування тепломережі. При цьому, у п.5 вказаного додатку сторони погодились, що можлива зміна тарифів протягом строку дії правочину.

У додатку №2 до договору № 2018 від 01.10.2012 визначено порядок розрахунків за теплову енергію, зокрема, п.п. 2, 3 додатку визначено, що Споживач щомісяця з 14 по 18 число самостійно отримує у підприємства (за адресою: вул. Артема, 58/2-Д, договірно-розрахунковий відділ) акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки споживач повертає підприємству), розрахунок фактичного споживання теплової енергії за попередній та поточний місяці та технічного обслуговування, з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду та акт виконаних робіт. Сплату за вказаними документами, споживач виконує не пізніше 23 числа поточного місяця.

Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація", як балансоутримувачем будинку за адресою: м. Київ, вул. Героїв Космосу, 17-А, укладено договір з ПАТ "Київенерго" на постачання теплової енергії у гарячій воді та договори з орендарями та власниками нежитлових приміщень про надання послуг з теплопостачання та технічного обслуговування систем центрального опалення.

Сторонами, у додатковій угоді про внесення змін до договору № 2018 від 01.10.2012 досягнуто згоди щодо зміни назви споживача на Головне територіальне управління юстиції у місті Києві.

Договір № 2018 від 01.10.2012 набуває чинності з 23.06.2012 та діє до 31.12.2012. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін (п.п.6.1, 6.4 договору).

Відповідно до п. 6.3. договору, припинення дії договору не звільняє споживача від обов'язку повної сплати фактично спожитих послуг за отриману теплову енергію та технічне обслуговування системи ЦО до моменту звільнення приміщення та передачі його за актом іншому споживачу (орендарю, власнику, або балансоутримувачу приміщення).

З тверджень позивача викладених в позовній заяві вбачається, що відповідач в період з жовтня 2014 року по лютий 2016 року заборгував 97 853,36 грн. вартості теплової енергії, що підтверджується рахунками за спожиту теплову енергію, які розраховано на підставі облікових карток ПАТ "Київенерго" відповідно до Розпорядження КМДА про встановлення тарифів на теплову енергію, та технічного обслуговування ЦО, яке нараховано згідно із калькуляціями від 24.02.2011 та 04.11.2015, на підставі п. 2.3.6 договору та п. 3.5 додатку № 2 до договору.

Позивачем, 12.02.2016 на адресу відповідача направлялась претензія, в якій Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" повідомило, що за відповідачем рахується заборгованість за спожиту теплову енергію та послуги по технічному обслуговуванню системи ЦО, запропонувало провести звірку розрахунків та здійснити погашення заборгованості.

Відповідач на зазначену вище претензію відповіді не надав, заборгованість не погасив.

Таким чином, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання щодо оплати наданих комунальних послуг (теплова енергія, технічне обслуговування системи ЦО) за жовтень 2014 року - лютий 2016 року, в результаті чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 97 853,36 грн.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судових засіданнях з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як встановлено ч.ч. 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Укладений між сторонами договір № 2018 від 01.10.2012 про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно з ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Житлово-комунальними послугами, відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", є результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом апеляційної інстанції встановлено , що позивач виконав свої зобов'язання за договором належним чином, надав передбачені договором комунальні послуги (теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО), які прийняті відповідачем, що підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунками нарахувань за спожиту теплову енергію, актами прийому виконаного опалення та технічного обслуговування систем ЦО та ГВП нежилих приміщень за жовтень 2014 року - лютий 2016 року.

Разом з цим, відповідно до п. 2.3.6. договору, Споживач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати (сплачувати) на розрахунковий рахунок Дирекції по експлуатації нежилих будинків (структурного підрозділу підприємства) вартість спожитої теплової енергії та технічного обслуговування теплосистеми.

При цьому, як вбачається з реєстру видачі платіжних документів за жовтень 2014 року - лютий 2016 року, відповідні платіжні вимоги-доручення за договором № 2018 від 01.10.2012 отримані представником Головного територіального управління юстиції у місті Києві, проте оплати наданих позивачем комунальних послуг відповідач не провів, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що у КП "Київжитлоспецексплуатація" відсутні правові підстави для нарахування з 22.10.2015 теплової енергії, з огляду на відправлений відповідачем лист № 9/22/13815 від 22.09.2015 про припинення дії договору № 2018 від 01.10.2012 та нарахування теплової енергії, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У п. 6.3. договору сторони встановили, що припинення дії договору не звільняє споживача від обов'язку повної сплати фактично спожитих послуг за отриману теплову енергію та технічне обслуговування системи ЦО до моменту звільнення приміщення та передачі його за актом іншому споживачу (орендарю, власнику, або балансоутримувачу приміщення).

З наявного в матеріалах справи Акту приймання-передачі нерухомого майна вбачається, що підписаний сторонами та скріплений відтисками печаток, 26 лютого 2016 року Головне територіальне управління юстиції у місті Києві передало, а Департамент комунальної власності міста Києва прийняв приміщення загальною площею 591,2 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Героїв Космосу, 17, літера А., яке було в орендному користуванні за Договором № 469 від 23.06.2016 та перебуває на балансі КП "Київжитлоспецексплуатація".

Отже, посилання апелянта викладені в апеляційній скарзі жодним чином не спростовують наявність його зобов'язання щодо оплати наданих позивачем послуг в період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних і допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів належного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором № 2018 від 01.10.2012, у зв'язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" до Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення заборгованості у розмірі 97 853,36 грн., що виникла в період з жовтня 2014 року по лютий 2016 року є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи Головного територіального управління юстиції у місті Києві, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 910/16635/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у місті Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 910/16635/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 910/16635/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/16635/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка