РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017Справа №910/3861/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів "Гемопласт";

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Валендюка В.С.

про внесення змін до договору.

Суддя О.В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: не з'явилися;

Від відповідача: Пономарьов А.О., представник, довіреність № 3-243110/2237 від 11.04.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Підприємство по виробництву медичних виробів із полімерних матеріалів " Гемопласт " звернулося до суду з позовною заявою про внесення змін до договору про мультивалютну кредитну лінію № 1210м-01-07 від 19.11.2007 р. (з подальшими змінами та доповненнями), що укладений між публічним акціонерним товариством " Банк " Фінанси та Кредит " та публічним акціонерним товариством "Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів " Гемопласт " в частині встановлення та продовження строків (термінів) повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за ними процентів на 36 місяців, починаючи з 01.03.2017 р. по 01.03.2020 р., з встановленням порядку повернення (погашення) заборгованості по всіх видах платежів: шляхом викладення положень договору у наступних редакціях, а саме:

- пункту 2.4. договору у наступній редакції: " позичальник зобов'язується повернути отримані кредитні кошти банку до 01.03.2020 р. "

- пункту 2.5. договору щодо порядку та строків виплати комісійної винагороди вилучити;

- пункту 3.4. договору в наступній редакції: " Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Проценти, нараховані до 01.03.2017 р. та непогашені позичальником, підлягають сплаті з 01.09.2019 р. по 01.03.2020 р. щомісячно пропорційно рівними платежами.

Сплата процентів, які підлягають нарахуванню за користування кредитними коштами за період з 01.03.2017 р. по 01.03.2020 р. здійснюється щомісячно в строк з 26 числа кожного наступного місяця після місяця, в якому нараховуються проценти, та не пізніше за останній робочий день такого наступного місяця.

Позичальник сплачує проценти за останній звітній період (тобто звітній період, в якому настає термін повернення кредиту) не пізніше за термін повернення кредиту, що вказаний в п. 1.1. цього договору.

Якщо позичальник скористається своїм правом достроково повернути отримані кредитні кошти, тобто достроково погасити заборгованість за всім кредитом або його частиною, то одночасно з погашенням заборгованості за кредитом (чи його частиною) позичальник зобов'язаний сплатити банку проценти за увесь строк користування, нараховані на суму заборгованості за кредитом (на частину заборгованості за кредитом, яка погашається) до терміну його погашення. "

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 року порушено провадження у справі № 910/3861/17, розгляд справи призначено на 20.04.2017 року.

У судовому засіданні 20.04.2017 р. оголошено перерву у справі до 27.04.2017 року .

Позивач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою представника позивача, яка міститься у матеріалах справи.

Позивач не направив в судове засідання 27.04.2017 р. своїх повноважних представників.

Через відділ діловодства суду 27.04.2017 року від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Судом відхилене зазначане клопотання, оскільки представник позивача не надав суду доказів того, що прийняття рішення у справі може вплинути на права чи обов'язки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник позивача через відділ діловодства суду 27.04.2017 року подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Вищезазначене клопотання судом відхилено як необгрунтоване, оскільки судом не встановлено неможливості розгляду справи у цьому судовому засіданні, а позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують неможливості вирішення спору без залучення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

З огляду на неявку представника позивача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

За приписами ст. 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, керуючись принципами розумності строків судового провадження, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2007 року між AT «Банк «Фінанси та Кредит», який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та ПАТ «Гемопласт», який є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «З виробництва медичних виробів із полімерних матеріалів «Гемопласт», укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію №1210-01-07, далі - кредитний договір.

Згідно п.1.1. кредитного договору, банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 106 380 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути отриманні в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно графіку погашення кредитної лінії (Додаток №1 до цього договору) з кінцевим строком погашення до 19 листопада 2012 року і оплатити за користування кредитними коштами проценти в розмірі, указаному в п. 3.1. цього договору.

На підставі додаткової угоди від 06.08.2008р. було змінено назву договору про невідновлювальну кредитну лінію №1210-01-07 на договір про мультивалютну кредитну лінію №1210м-01-07 від 19.11.2007р. та викладено договір в новій редакції.

Згідно п. 1.1.1 кредитного договору, (в редакції додаткової угоди від 20.03.2014), надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами «траншами» на умовах визначених цим Договором в межах відновлювальної мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості в сумі 426 100 000 з врахуванням Графіку зниження ліміту кредитної лінії зазначеним в п.2.5 цього договору та сплатою за користування кредитними коштами процентів відповідно до гі.3.4 цього договору.

Відповідно до п.2.5 кредитного договору, (в редакції додаткової угоди від 24.04.2014р.) позичальник зобов'язується повернути всі кредитні кошти у валютах заборгованості по кожному траншу до 19 грудня 2016 року, згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії (додаток №24 до цього договору), шляхом переказу грошових коштів на відповідні позичкові рахунки. Погашення заборгованості за кожним траншем здійснюється у тій самій валюті, у якій були надані кредитні кошти.

Позивач звернувся до суду із позовом про внесення змін до наведених пунктів договору в порядку ст. 652 ЦК України та ст. 188 ГК України, посилаючись на істотну зміну обставин, що стосуються можливості позивача належним чином і у повному обсязі виконувати свої зобов'язання.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне положення закріплене і у ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою ст. 652 ЦК України, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Частина четверта ст. 652 ЦК України встановлює, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Обґрунтовуючи поданий позов, позивач вказує такі фактичні підстави, з якими пов'язується істотність зміни обставин, якими обумовлюється внесення змін у кредитний договір: проведення антитерористичної операції на території Донецької, Луганської та Харківської областей, наслідком чого стала втрата значного ринку збуту для позивача як промислового виробника вітчизняних медичних виробів, що вплинуло на обсяги та можливості виконання зобов'язань за Кредитним договором; наслідком окупації території Автономної Республіки Крим з березня 2014 року стала фактична втрата ринку збуту медичних виробів одноразового застосування із 2014 року, що в свою чергу вплинуло на фінансові показники позивача та можливість виконання зобов'язань за Кредитним договором; фінансово-економічні процеси в Україні: різка зміна курсу валют відносно національної валюти України, що спричинило падіння прибутковості діяльності підприємства у великих обсягах, у зв'язку з тим, що обсяг первинної сировини для виробництва медичних виробів позивач закуповує у іноземних постачальників у доларах США або євро.

На підтвердження наведених обставин позивачем подано докази звернень до відповідача з пропозиціями про внесення змін до договору, а також баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2016, звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2016 рік.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач, зокрема, посилається на Указ Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" №405/2014 від 14.04.2014 уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Факт проведення на сході України антитерористичної операції з 2014 року не потребує доказування, проте, це не виключає обов'язок позивача по доказуванню наявності обставин в розумінні ст. 652 ЦК України, спричинених саме такою ситуацією на сході України.

Стверджуючи про втрату ринків збуту продукції на території Донецької, Луганської та Харківської областей, а також Автономної Республіки Крим, закупівлю первинної сировини для виробництва медичних виробів у іноземних постачальників у валюті, що вцілому вплинуло на прибутковість діяльності підприємства, позивач не надав суду доказів того, що вказані території були значними споживачами продукції підприємства, що сировина закуповується ним дійсно у іноземних осіб.

З поданих документів фінансової звітності позивача вказані обставини також встановити не видається за можливе, так само як і те, що фінансові показники підприємства погіршилися через проведення антитерористичної операції на сході України та окупацію Автономної Республіки Крим.

Тим більше, фінансові звіти подані лише за 2016 рік, що дозволяє оцінити фінансові показники підприємства лише у 2016 році, які на кінець періоду покращилися в порівнянні з його початком.

Окрім того, вказані фінансові документи подані позивачем без розшифровки їх показників та посилань на них в обґрунтування заявлених вимог.

Як вказано у ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Дослідивши подані позивачем докази на підтвердження заявлених вимог, суд вказує про їх недостатність для висновку про зміну істотних обставин в розумінні ст. 652 ЦК України.

Крім того, суд зауважує, що проведення антитерористичної операції на сході України носить загальний характер та стосується не лише відповідача, але і позивача, який потребує повернення належних йому та наданих в позику коштів.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд бере до уваги, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 від 18.12.2015 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку" розпочато процедуру ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року включно.

Натомість, у позовній заяві позивач просить суд продовжити строки виконання зобов'язань за спірним договором до 2020 року.

Суд також звертає увагу позивача на те, що подана ним судова практика у справах зі схожими предметами позову не вважається доказом у справі та не звільняє позивача від обов'язку доказування своїх вимог з урахуванням обставин даної справи.

Відтак, на підставі усього викладеного вище, з огляду на брак доказів від позивача, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено зміну істотних обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору, що є підставою для внесення змін до нього у редакції, наведеній позивачем, тому для задоволення позовних вимог суд не вбачає достатніх правових підстав.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,

якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,

якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним

господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 03.05.2017 р.