номер провадження справи 12/24/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2017 Справа № 908/317/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 908/317/17

за позовом: Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ»

про стягнення заборгованості в сумі 28382,50грн., розірвання договору оренди, звільнення нежитлового приміщення шляхом виселення

за участю представників:

від позивача - Панаріна А.О., довіреність № 17/01/01-10 від 12.04.2017 року, Руденко Д.В. довіреність № 18/01/01-10 від 12.04.2017 року

від відповідача - ОСОБА_1, особисто

від третьої особи - не з'явився

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.04.2017 року за клопотанням представника позивача та відповідача строк розгляду справи був продовжений на підставі ст. 69 ГПК України на п'ятнадцять календарних днів до 30.04.2017 року.

СУТЬ СПОРУ: Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій просить:

- стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за договором №242/4 оренди нежитлового приміщення від 30.12.2015 року в сумі 28382,50 грн. на користь місцевого бюджету Заводського району;

- розірвати договір №242/4 оренди нежитлового приміщення від 30.12.2015 року, розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

- звільнити нежиле приміщення № 181 першого поверху (літ.А-5) загальною площею 74,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, шляхом виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із зазначеного приміщення на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.03.2017 року на підставі приписів ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міське комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ».

28.03.2017 року на адресу суду від третьої особи у справі надійшли пояснення згідно ст. 22 ГПК України, в яких остання зазначає, що рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 26.08.2016 року № 494 «Про вилучення об'єктів житлового та нежитлового фонду, об'єктів благоустрою та обладнання з господарського відання Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» та передачу в господарське відання комунального підприємства «Наше місто» та затвердження актів приймання-передачі» з 01.09.2016 року передані об'єкти житлового та нежитлового фонду комунальної форми власності згідно з додатками до рішення. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 311 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг» встановлено, що з 01.09.2016 року виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначено Комунальне підприємство «Наше місто». Відтак, на теперішній час МКП «ОСНОВАНІЄ» передало комунальному підприємству «Наше місто» житловий та нежитловий фонд, в тому числі і будинок за адресою згідно договору №242/4 від 30.12.2015 року, та не є балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду міста Запоріжжя.

Також, 28.11.2016 року, через канцелярію суду від позивача надійшла заява в порядку ст. 22 ГПК України, про доручення до матеріалів справи додаткових доказів.

Через канцелярію суду 28.04.2017 від позивача в порядку ст. 22 ГПК України надійшли пояснення, в яких останній зазначає, що відповідачем 30.03.2017 року, після порушення провадження у справі, сплачено 5000,00 грн. Зазначає що, так як у платіжному документі відсутні відомості щодо призначення платежу, а саме за який конкретно період сплачено орендну плату, позивач має право віднести цей платіж за конкретний період на власний розсуд. Вказує, що зазначена сума була зарахована позивачем на наступні періоди: січень 2017 року - 2378,44 грн., лютий 2017 року - 2402,22 грн., березень 2017 року - 219,34 грн., що не входять до предмету позову у справі № 908/317/17.

В судовому засіданні 28.04.2017 року відповідач надав суду докази часткової оплати заборгованості в сумі 9000,00 грн., а саме копії квитанцій №1 від 30.03.2017 року на суму 5000,00 грн. та № 7 від 27.04.2017 року на суму 4000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 28.04.2017 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Разом з тим, представники позивача підтвердили факт часткової оплати відповідачем заборгованості в сумі 4000,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні 28.04.2017 року просив суд надати йому час для здіснення повної оплати заборгованості з орендної плати та відкласти розгляд справи.

Положеннями ст. 77 ГПК України встановлено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: 1) нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; 1-1) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за наявності ухвали суду про таку участь, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 2) неподання витребуваних доказів; 3) необхідність витребування нових доказів; 4) залучення до участі в справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; 5) необхідність заміни відведеного судді, судового експерта.

Враховуючи те, що розгляд справи триває починаючи з 15.02.2017 року, судові засідання неодноразово відкладалися з метою надання можливості сторонам надати витребувані документи та забезпечити явку в судове засідання уповноваженого представника, в т.ч за клопотаннями відповідача та надання йому можливості погасити заборгованість, за клопотанням сторін продовжувався строк розгляду спору на 15 днів, а також враховуючи те, що строк розгляду даного спору, відповідно до положень ст. 69 ГПК України, сплаває 30.04.2017 року, та наявність в матеріалах справи всіх необхідних документів, достатніх для її розгляду по суті, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи та відмовляє в його задоволенні.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача та відповідача, пояснення третьої особи, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 30.12.2015 року між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, далі Орендодавець, Міським комунальним підприємством «ОСНОВАНІЄ», далі Балансоутримувач, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, далі Орендар, був укладений договір №242/4 оренди нежитлового приміщення, далі Договір.

Відповідно до п. п. 1.1 та 1.2 Договору Орендодавець, Балансоутримувач на підставі наказу Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 19.11.2015 року № 292р передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно - нежитлове приміщення № 181 першого поверху (літ А-5) загальною площею 74,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, яке перебуває на балансі Міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ», вартість якого визначена у звіті про незалежну оцінку і становить за висновком про його вартість (Додаток №3 до Договору) 155747,00 грн. (сто п'ятдесят тисяч сімсот сорок міс грн.. 00 коп.) без ПДВ станом на 30.11.2015 року. Майно використовується Орендарем на праві оренди під розміщення магазину.

Згідно з п. п. 2.1 - 2.4 Договору Орендар уступає у строкове платне користування комунальним майном з моменту підписання сторонами Договору та акту прийому-передачі майна (Додаток №2 до Договору). Передача комунального майна в оренду не тягне за собою виникнення у Орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, а Орендар користується ним протягом строку оренди. Передача комунального майна в оренду здійснюється за вартістю, вказаною в п. 1.1 даного Договору та звіті про незалежну оцінку, складеному за Методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та відповідно до вимог актів органів виконавчої влади та місцевого самоврядування. У разі закінчення строку дії цього Договору або його дострокового розірвання Орендар передає комунальне майно Орендодавцю, Балансоутримувачу одночасно із підписанням Акту приймання-передачі вказаного майна в 10-ти добовий термін у порядку, передбаченому чинним нормативно-правовими актами з цього питання.

30.12.2015 року сторонами за Договором складно акт приймання - передачі в оренду нежитлового приміщення № 181 першого поверху (літ А-5) загальною площею 74,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1.

Умовами розділу 3 Договору сторони визначили, що орендна плата визначається на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 року та рішенням Запорізької міської ради від 06.04.2011 № 47 і складає 28034,46 грн. (двадцять вісім тисяч тридцять чотири гривні) на рік згідно з розрахунком (Додаток № 1до Договору) (п. 3.1). За базовий місяць (листопад 2015 року) оренди майна орендна плата складає 2336,21 грн. (дві тисячі триста тридцять шість грн. 21 коп.) (далі з урахуванням щомісячного індексу інфляції). Орендна плата за грудень 2015 року становить: 2336,21 грн. х Ііндф. (12/2015) (п. 3.2). Орендна плата за кожний наступний місяць розраховується Орендарем самостійно і визначається шляхом користування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3). Орендна платі перераховується Орендарем на розрахунковий рахунок місцевого бюджету Заводського району УДКСУ у м. Запоріжжя Запорізької області № 0004, , МФО 813015, код платежу 22080401 щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за звітнім (п. 3.4). Зайва сума орендної плати, що надійшла до місцевого бюджету, підлягає заліку в рахунок наступних платежів за оренду майна або, за письмовою заявою Орендаря, поверненню в установленому порядку (п. 3.8). У випадку закінчення дії цього Договору або його дострокового припинення орендна плата перераховується Орендарем по добу фактичної здачі комунального майна по Акту приймання-передачі (п. 3.10).

Пунктом 5.2 Договору передбачений обов'язок Орендаря своєчасно і в повному обсязі сплачувати Орендодавцю орендну плату з урахуванням її індексації незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно з п. 11.1. Договору цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 30.12.2015 року по 30.11.2018 року.

Пунктами 11.4 та 11.10. Договору передбачено, що на вимогу однієї із сторін цей договір може бути достроково розірвано за рішенням господарського суду (суду) у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. Дія цього договору припиняється внаслідок, зокрема, невнесення Орендарем орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Позивач в позові вказує, що відповідач протягом дії договору систематично порушує його умови, а саме несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує орендну плату, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за період з січня 2016 року по грудень 2016 року в сумі 28382,50 грн. При цьому зазначає, що систематичне порушення відповідачем своїх обов'язків щодо своєчасної оплати орендних платежів, є достатньою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку.

Так, на виконання умов Договору, за період з січня 2016 року по грудень 2016 року позивач надав відповідачу послуги з оренди на загальну суму 28382,50 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості з орендної плати № 762/01/01-07 від 07.02.2017 року, який міститься в матеріалах справи (а.с. 17).

Матеріали справи свідчать, що умовами укладеного між сторонами Договору не передбачено виставлення або направлення Орендарю рахунків на оплату орендної плати, а також не передбачено умов про підписання між сторонами договору актів про надані послуги оренди. Натомість умовами п. п. 3.3 та 3.4 Договору визначено, що орендна плата перераховується Орендарем самостійно до місцевого бюджету м. Запоріжжя, щомісячно до 10-го числа місяця наступного за звітнім. Відтак, в силу умов п. 3.3 Договору відповідач як Орендар повинен самостійно здійснювати оплату орендної плати щомісяця шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, перераховуючи її до місцевого бюджету у строк, передбачений п. 3.4. Договором.

Втім, відповідач всупереч прийнятих обов'язків за Договором оплату орендної плати за період з січня 2016 року по грудень 2016 року вчасно та в повному обсязі не здійснив, у зв'язку з чим позивач намагається стягнути з нього заборгованість з орендної плати за Договором в сумі 28382,50 грн.

Судом дана належна правова оцінка правовідносинам сторін. Так, за своєю правовою природою між сторонами укладені договори оренди комунального майна, тому до спірних правовідносин слід застосувати спеціальні норми права, які передбачені Законом України «Про оренду державного та комунального майна». Сторони у справі досягли всіх суттєвих умов передбачених законом для договорів даного виду: зокрема щодо предмету оренди, за його індивідуально - визначеними ознаками, ціни, строку його дії, а тому він вважається укладеним згідно вимог ст. ст. 10, 12, 18, 26 Закону, п. п. 1, 2 ст. 180, п. 1 ст. 181, ст. 283 ГК України та ст. ст. 627, 628, 638, 759 ЦК України.

Нормою ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 3 статті 18 Закону «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Разом з тим приписами ч. ч. 1, 3 ст. 19 вказаного Закону встановлений обов'язок Орендаря вносити орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, а строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Частина перша статті 759 ЦК України, як загальна норма права визначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Стаття 283 ГК України передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України). Статтею 286 ГК України унормовано, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 ГК України). Орендна плата встановлюється в грошовій формі (ч. 3 ст. 286 ГК України). Строки внесення орендної плати визначаються в договорі, про що сторони диспозитивно домовилися у розділі 3 Договору.

Докази у справі свідчать, що відповідачем було здійснено погашення боргу на загальну суму 9000,00 грн., що підтверджується квитанціями №1 від 30.03.2017 року та № 7 від 27.04.2017 року, засвідчені копії яких містяться у справі.

Позивач у поясненнях, які надійшли до суду 28.04.2017 року, зазначає, що так як у платіжному документі від 30.03.2017 року відсутні відомості щодо призначення платежу, а саме за який конкретно період сплачено орендну плату, позивач має право віднести цей платіж за конкретний період на власний розсуд. Позивачем сума у розмірі 5000,00 грн. зарахована на наступні періоди: січень 2017 року - 2378,44 грн., лютий 2017 року - 2402,22 грн., березень 2017 року - 219,34 грн., що не входять до предмету позову у даній справі.

Дійсно в копіях квитанцій №1 від 30.03.2017 року та № 7 від 27.04.2017 року, залучених до матеріалів справи, в графі «призначення платежу» відповідачем не було зазначено призначення платежу, зокрема, ні періоду, ні дати, ні номеру договору, згідно якого здійснюється платіж з орендної плати.

Відтак у випадку, коли в графі платіжного доручення «призначення платежу» відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто, починаючи з такої, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

Відповідно до положень ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Отже, в першу чергу відшкодовуються судові витрати, витрати на юридичну допомогу тощо, в другу чергу підлягають сплаті проценти та неустойка, в разі їх нарахування на підставі договору або закону, і лише в третю чергу сплачується основна сума боргу.

Як вбачається із тексту договору № 242/4 оренди нежитлового приміщення від 30.12.2015 року, сторонами не встановлено порядок погашення заборгованості за договором.

Враховуючи викладене, відповідно до приписів ст. 534 ЦК України, зарахування 9000,00 грн. сплачених відповідачем квитанціями №1 від 30.03.2017 року та № 7 від 27.04.2017 року повинні були здійснюватися позивачем наступним чином:

- в першу чергу, в рахунок витрат по сплаті судового збору у розмірі 4800,00 грн. сплачених позивачем при звернення із позовом до суду;

- в другу чергу, в рахунок заборгованості з орендна плата за період з січня 2017 року по грудень 2017 року.

Таким чином, часткова оплата боргу з орендної плати, згідно квитанцій №1 від 30.03.2017 року та № 7 від 27.04.2017 року в сумі 4200,00 грн. була здійснена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду та порушення провадження у даній справі.

Законодавець зазначає, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 статті 80 ГПК України), зокрема у таких випадках:

- припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань;

- спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Припинення провадження у справі - це форма завершення судової процедури, за якою рішення по суті не виноситься.

Оскільки відповідачем погашено частково суму заборгованості за вказаним Договором, провадження у справі за позовом Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо стягнення з останнього заборгованість з орендної плати в сумі 4200,00 грн. за договором № 242/4 оренди нежитлового приміщення від 30.12.2015 року слід припинити за ознаками п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що відповідач не розрахувався в повному обсязі з позивачем у встановлений договором строк за надані згідно умов договору послуги оренди. З врахуванням здійснених відповідачем часткових оплат, заборгованість за надані послуги за Договором складає 24182,50 грн.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім, ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов'язань за договором, а саме неналежне виконання останнім зобов'язання зі сплати орендних платежів за період з січня 2016 року по грудень 2016 року, та наявність заборгованості з орендної плати за договором за вказаний період, з врахуванням здійснених відповідачем часткових оплат, в сумі 24182,50 грн., яка підтверджується наявними у справі доказами. Відповідач доказів повної сплати боргу з орендної плати за договором станом на час розгляду справи суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати за договором № 242/4 оренди нежитлового приміщення від 30.12.2015 року підлягають задоволенню частково, в сумі 24182,50 грн.

Щодо позовних вимог про розірвання Договору та зобов'язання відповідача звільнити нерухоме майно шляхом виселення слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що договір оренди може бути припинено шляхом його розірвання за погодженням сторін, або на вимогу однієї із сторін за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Приписами ч. 3 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно ст. 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що істотними умовами договору оренди є:

- об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації);

- термін, на який укладається договір оренди;

- орендна плата з урахуванням її індексації;

- порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством;

- відновлення орендованого майна та умови його повернення;

- виконання зобов'язань;

- забезпечення виконання зобов'язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо;

- порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об'єкта оренди;

- відповідальність сторін;

- страхування орендарем взятого ним в оренду майна;

- обов'язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Так, умовами п. 11.4. Договору сторони визначили, що на вимогу однієї із сторін цей договір може бути достроково розірвано за рішенням господарського суду (суду) у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. Також, відповідно до п. 11.10 Договору, дія цього договору припиняється внаслідок, зокрема, невнесення Орендарем орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Згідно частини першої статті 284 ГК України орендна плата з урахуванням її індексації віднесена до істотних умов договору оренди, а обов'язок з її сплати є основним обов'язком орендаря відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Відтак, договір оренди може бути розірваний судом, у зв'язку з тим, що орендодавець позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору - можливості своєчасного отримання орендної плати.

Факт порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо повної і своєчасної сплати орендних платежів за Договором встановлений судом. Оскільки несплата орендних платежів є істотним порушенням договору оренди в розумінні приписів ч. 2 ст. 651 ЦК України, несплата відповідачем за договором № 242/4 оренди нежитлового приміщення від 30.12.2015 року орендної плати за період з січня 2016 року по грудень 2016 року підтверджується матеріалами справи, позовні вимоги про розірвання Договору № 242/4 оренди нежитлового приміщення від 30.12.2015 року визнаються судом обґрунтованими та такими, у зв'язку з чим слід розірвати договір № 242/4 оренди нежитлового приміщення від 30.12.2015 року укладений між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, Міським комунальним підприємством «ОСНОВАНІЄ» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Згідно ч. 4 ст. 291 ГК України правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Так, умовами п. 2.4. Договору сторони домовилися, що у разі закінчення строку дії цього Договору або його дострокового розірвання Орендар передає комунальне майно Орендодавцю, Балансоутримувачу одночасно із підписанням Акту приймання-передачі вказаного майна в 10-ти добовий термін у порядку, передбаченому чинним нормативно-правовими актами з цього питання.

Однак, матеріали справи не містять доказів повернення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 об'єкта оренди за договором № 242/4 оренди нежитлового приміщення від 30.12.2015 року, в тому числі доказів підписання між сторонами акта приймання - передачі об'єкта оренди, що суперечить імперативним приписам зазначених норм.

За таких обставин, позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця про звільнення нежилого приміщення площею № 181 першого поверху (літ.А-5) загальною площею 74,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, шляхом виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 із зазначеного приміщення на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У судовому засіданні, яке відбулося 28.04.2017 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, після виходу суду з нарадчої кімнати, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 18, 19, 26, 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 599, 651, 782, 785 ЦК України, ст. 193, 284, 291 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі за позовом Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованість з орендної плати в сумі 4200,00 грн. - припинити.

2. Позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість з орендної плати в сумі 24182 (двадцять чотири тисяч сто вісімдесят дві) грн. 50 коп., на користь місцевого бюджету Заводського району УДКСУ у м. Запоріжжя Запорізької області розрахунковий рахунок №0004, , МФО 813015, код платежу 22080401, видавши наказ. Стягувач: Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, .

3. Розірвати договір № 242/4 оренди нежитлового приміщення від 30.12.2015 року, укладений між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, Міським комунальним підприємством «ОСНОВАНІЄ» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

4. Звільнити нежилове приміщення площею № 181 першого поверху (літ.А-5) загальною площею 74,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, шляхом виселення Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, із зазначеного приміщення на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, .

Повне рішення складено - 28.04.2017 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.