ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.05.2017 Справа № 904/6919/16

За позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської Ради, м. Дніпро

до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, м.Дніпро

про стягнення 1 835 783,47 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 40 від 05.01.17р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 128/11-14 від 24.03.17р.

Суть спору:

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (далі - відповідач) про стягнення 937 368,50 грн. основного боргу за період з 21.07.2013 р. по 21.01.2014 р., 65 056,66 грн. 3 % річних, 833 358,31 грн. збитків від інфляції та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань за Договором № 1/06-07 від 01.06.2007 р. про відшкодування витрат з експлуатації електронасосних агрегатів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2016 р. по справі № 904/6919/16 порушено провадження, розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 08.09.2016 р.

В судових засіданнях 08.09.2016 р., 27.09.2016 р. та 13.10.2016 р. оголошено перерву до 27.09.2016 р., до 13.10.2016 р. та до 17.10.2016 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016 р. провадження у справі № 904/6919/16 зупинено до повернення справи з висновком експертизи, проведення експертизи доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На адресу суду повернулась справа № 904/6919/16, з висновком експерта за результатами судово - економічної експертизи № 5317/5318-16 від 16.02.2017 р. у справі № 904/6919/16.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017 р. продовжено строк розгляду справи до 02.05.2017 р. та поновлено провадження у справі № 904/6919/16 з 18.04.2017 року.

В судових засіданнях 18.04.2017 р. та 25.04.2017 р. оголошено перерву до 25.04.2017 р. та до 03.05.2017 р.

Представник позивача у судових засіданнях підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позов..

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 03.05.2017 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

01.06.2007 р. між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (КП "Теплоенерго") та Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (КП "Дніпроводоканал"), укладено Договір відшкодування витрат з експлуатації електронасосних агрегатів № 1/06-07 (надалі - Договір), відповідно до умов якого, КП "Дніпроводоканал" відшкодовує витрати КП "Теплоенерго" повязані з експлуатацією електронасосних агрегатів по підкачці питної води, які знаходяться на балансі

КП "Теплоенерго" та здійснює подачу питної води споживачам (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору щомісячна ціна Договору складає, орієнтовно, 190934,76 грн. з ПДВ (Додаток №1) та складається з:

2.1.1 Вартості виконаних робіт, повязаних з поданням питної води споживачу, що включають в себе: - основну та додаткову заробітну платню персоналу з нарахуваннями; - амортизаційні відрахування; - цехові витрати.

2.1.2 Вартості використаної активної та реактивної електроенергії електрообладнанням насосних агрегатів підкачки питної води (Додаток №2).

За умовами п. 2.2 Договору кількість використаної активної електроенергії визначається за показами електролічильників, встановлених безпосередньо для обліку електроенергії, що споживається насосними станціями підкачки. Монтаж приладів обліку зобовязаний здійснити власник станції підкачки підприємство КП "Теплоенерго". У випадку відсутності приладів обліку підприємство КП "Теплоенерго" зобовязано скласти та узгодити з МКВП "Дніпроводоканал" графік їх монтажу та приймання метрологічною службою.

На час відсутності приладного обліку електроенергії кількість використаної активної електроенергії визначається за кількістю часу роботи насосних агрегатів (з урахуванням коефіцієнту навантаження 0,75), зафіксованому в журналі обліку роботи насосних агрегатів Кількість активної електроенергії, визначеної як приладними засобами, так і розрахунковим методом, використаної насосними станціями, що здійснюють підкачку, як холодної, так і гарячої води, зменшується на коефіцієнт розділу холодної та гарячої води, який дорівнюється 0,6 в період здійснення гарячого водопостачання. В інших випадках приймати коефіцієнт, який дорівнюється 1. Кількість реактивної електроенергії визначається за величиною активної з коефіцієнтом 0,8.

Згідно п. 2.3 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

За умовами п. 2.4 Договору на підставі виставленого позивачем відповідачу рахунку до 7 числа місяця, наступного за звітним, відповідач здійснює оплату на розрахунковий рахунок позивача протягом 5 банківських днів з моменту отримання рахунку. Рахунки виписуються на підставі понесених позивачем у звітному періоді фактичних витрат, зазначених в п. 2.1 даного Договору.

Відповідно до додаткової угоди № 1, укладеної сторонами 01.06.2007р., п. 2.1 Договору викладено в наступній редакції: "Щомісячна ціна Договору складає, орієнтовно, 64 986,00 грн., з урахуванням ПДВ (Додаток №1) та складається з:

2.1.1 Вартості виконаних робіт, повязаних з поданням питної води споживачу, що включають в себе: - основну та додаткову заробітну платню персоналу, її розмір в кошторисі складає 5% від загального фонду оплати праці, оскільки обслуговування агрегатів холодної води працівникам складає 5% робочого часу; - нарахування на заробітну плату; - амортизаційні відрахування; - цехові витрати; - нарахувань на заробітну плату.

Відповідно до додаткової угоди № 2, укладеної сторонами 04.01.10р., п. 2.1 Договору викладено в наступній редакції: "Щомісячна ціна Договору складає, орієнтовно, 145 446,20 грн., з урахуванням ПДВ (Додаток №1) та складається з:

2.1.1 Вартості виконаних робіт, повязаних з поданням питної води споживачу, що включають в себе: - основну та додаткову заробітну платню персоналу, її розмір в кошторисі складає 5% від загального фонду оплати праці, оскільки обслуговування агрегатів холодної води працівникам складає 5% робочого часу; - нарахування на заробітну плату; - амортизаційні відрахування; - цехові витрати.

Одночасно, сторони в Додатковій угоді № 2 від 04.01.2010 р. прийшли до згоди щодо необхідності внесення змін в Додатки № № 1, 2, 3, 4, 5, 6 до Договору.

Згідно із п. 3.1 Договору позивач зобовязується підготувати та надати до 5 числа місяця, наступного за звітним, акт про витрати на експлуатацію насосного обладнання. В акті про витрати на експлуатацію насосного обладнання повинен бути зазначений обсяг виконаних робіт за звітний період на підставі показників трудовитрат та амортизаційних відрахувань згідно п. 2.1.1 даного Договору.

Позивач зобовязується підготувати та надати до 5 числа місяця, наступного за звітним акт фактичного споживання електроенергії (п. 3.2 Договору). Відповідач зобовязується прийняти до розгляду та підписати акти про витрати на експлуатацію насосного обладнання та фактичного споживання електроенергії протягом 5 робочих днів з моменту їх отримання, з наступним поверненням одного екземпляра актів на адресу позивача (п. 3.3 Договору).

На виконання умов Договору, КП "Теплоенерго" у період з 21.07.2013 р. по 21.01.2014 р. надавало обумовлені Договором послуги та своєчасно направляло на адресу відповідача рахунки на оплату відшкодування витрат з експлуатації електронасосних агрегатів, акти про витрати на експлуатацію насосного обладнання та фактичного споживання електроенергії, про що свідчать штампи КП "Водоканал" із зазначенням вхідного номеру та дати отримання, які містяться на супровідних листах про відшкодування витрат до договору.

В порушення умов Договору, у встановлений термін, відповідач не виконав своїх зобов`язань по оплаті наданих позивачем послуг у вказаному періоді, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем з відшкодування витрат з експлуатації електронасосних агрегатів у загальній сумі 937 368,50 грн., що є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України (надалі по тексту ГК України), який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 ГК України).

Стаття 193 ГК України встановлює, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 п. 1 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2016 р. експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз проведена судово-економічна експертиза на предмет підтвердження розміру понесених позивачем витрат на експлуатацію насосного обладнання для забезпечення підкачування води на обєктах, що знаходяться на його балансі за період з липня 2013 р. по січень 2014 р., а також правильності нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно висновку експерта № 5317/5318 від 16.02.2017р. за даними дослідження документально підтверджується витрати з експлуатації насосного обладнання для забезпечення підкачування води на об'єктах, що знаходяться на балансі КП "Теплоенерго" за період з липня 2013 р. по грудень 2013р. в розмірі 670 453,43 грн.; розмір 3 % річних становить 63 130,35 грн. та розмір інфляційних втрат становить 583 581,28 грн. за Договором № 1/06-07 від 01.06.2007 р.

Перевіривши обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи, суд вважає що розмір витрат позивача з експлуатації насосного обладнання для забезпечення підкачування води на об'єктах, які знаходяться на балансі КП "Теплоенерго" за період з липень 2013 р. по січень 2014 р., що складає суму 670 453,43 грн., обґрунтований та підтверджений належними доказами.

Одночасно, суд зазначає, що позивач звернувся із даним позовом до суду 17.08.2016 р., тобто позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у липні 2013 р. на суму 132 332,54 грн. заявлені позивачем із пропуском встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України строку позовної давності у три роки, перебіг якої закінчився 11.08.2013 р. та 11.08.2016 р. відповідно.

З урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності, викладеної у відзиві від 02.09.13р., та приписів ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, згідно яких сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд вважає, що в частині позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за липень 2013р. на суму 132 332,54 грн., слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Також, враховуючи протокол про припинення зустрічних однорідних вимог від 21.03.2016 р. (а.с. 69), згідно якого заборгованість КП "Дніпроводоканал" перед КП "Теплоенерго" за грудень 2013 р. за договором № 1/06-07 від 01.06.2007 р. складає 127 203, 54 грн.та списана.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої майново-господарські зобовязання перед позивачем з оплати наданих позивачем послуг, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача заборгованості в сумі 538 120,89 грн. за період з серпня 2013 р. по листопад 2013р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача суми 65 056,66 грн. 3 % річних, 833 358,31 грн. збитків від інфляції, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.4 Договору сторони узгодили, що у випадку, прострочення КП "Дніпроводоканал" виконання грошових зобовязань, у останнього за вимогою КП "Теплоенерго" виникає зобовязання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, виконаного позивачем, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу, судом встановлено, що позивачем при визначенні періоду нарахування 3% річних за деякими рахунками не враховані приписи ст. ч. 3 ст. 50 ГПК України та визначений початок нарахувань з останнього дня строку виконання грошового зобовязання, а не з наступного дня, як визначено чинним законодавством.

Таким чином, згідно перерахунку, здійсненого господарським судом, до стягнення з відповідача підлягають 3% річних в сумі 43 198,03 грн. та інфляційні втрати в розмірі 482 641,96 грн.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі: 538 120,89 грн. основного боргу, 43 198,03 грн. 3 % річних, 482 641,96 грн. збитків від інфляції, в решті позовних вимог - відмовлено.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 21-А; ) на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської Ради (49000, м. Дніпро, вул. Погребняка, 7-а; ) 538 120,89 грн. (пятсот тридцять вісім тисяч сто двадцять грн. 89 коп.) основного боргу, 43 198,03 грн. (сорок три тисячі сто девяносто вісім грн. 03 коп.) 3 % річних, 482 641,96 грн. (чотириста вісімдесят дві тисячі шістсот сорок одна грн. 96 коп.) збитків від інфляції, 15 959,41 грн. (пятнадцять тисяч девятсот пятдесят девять грн. 41 коп.) судового збору, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовлено.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_3

Дата підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України "10" травня 2017 р.

Повне рішення складено 03.05.2017