ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2017 р. Справа № 909/1042/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» від 06.02.2017, №02-ю

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017

у справі № 909/1042/16

за позовом заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області,

до відповідача Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» , м. Івано-Франківськ

про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства в сумі 97 467,96 грн.

Представники сторін:

- прокурор Негрич Н.М., Шадловська О.В.,

- від позивача не зявився,

- від відповідача не зявився.

Права та обовязки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22, 29 ГПК України прокурорам розяснено. Заяв про відвід складу суду не поступало.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017 у справі № 909/1042/16 (суддя Калашник В.О.) задоволено позов військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції (надалі ДЕІ) в Івано-Франківській області, стягнуто з Державного підприємства (надалі ДП) «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на користь позивача збитки заподіяні навколишньому природному середовищу в сумі 97 467,96 грн., які слід перерахувати в фонд охорони навколишнього природного середовища Майданської сільської ради (р/р 0502, , отримувач: ГУК в Івано-Франківській області, МФО 836014, код 24062100).

Оскаржуваним рішенням встановлено факт заподіяння державі шкоди у розмірі 97 467,96 грн. внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, яка полягала в незабезпеченні охорони і захисту лісів від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду. Заподіяна шкода полягала у незаконній рубці працівниками Прикарпатського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» у виділах №13, 15 кварталу №10 Майданівського військового лісництва 5 дерев ялиці білої, 1 дерева бука лісового, 4 дерев граба звичайного, 2 вітровальних дерев липи на території Майданської сільської ради. Зважаючи на наведене, Господарський суд Івано-Франківської області дійшов висновку про те, що позовні вимоги заступника військового прокурора в інтересах держави в особі позивача є обґрунтованими та мотивованими, підлягають до задоволення у повному обсязі.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» оскаржило його в апеляційному порядку. Скаржник зазначив, що:

1) у матеріалах справи відсутні документи, що містять дані про проведені вимірювання, відповідно до яких перевіряючими встановлено, що зрубані дерева знаходяться за межами контуру відведеної ділянки для рубки. В акті перевірці відсутня також інформація, повязана з проведенням інструментально-лабораторного контролю та будь-які посилання на акти відбору проб та протоколи вимірювань;

2) позивач не складав та не звертався до відповідача з приписом про усунення порушень природоохоронного законодавства, що на думку відповідача, свідчить про відсутність порушення;

3) в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували би наявність протиправності дій саме відповідача, його вини та причинно-наслідкового звязку між неправомірними діями та заподіяною шкодою.

ДЕІ в Івано-Франківській області подала до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечила доводи та вимоги апеляційної скарги, просила відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач, зокрема, наголосив на тому, що:

1) акт перевірки сам по собі є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання, а твердження скаржника про необхідність здійснення відбору проб та здійснення інструментально-лабораторного контролю є безпідставними, оскільки обєктами таких вимірювань можуть бути лише викиди джерел забруднення атмосферного повітря, ґрунти, води, підземні води, нафтопродукти;

2) припис це обовязкова вимога про усунення порушень вимог законодавства, а оскільки порушення у вигляді незаконно зрубаних дерев усунути неможливо, то складання припису не є необхідним заходом;

3) актом позапланової перевірки від 04.11.2016 зафіксовано виявлення незаконної рубки різних порід дерев, на кореневих лапках та шийках пнів яких відсутні відпускні та контрольні тавра Прикарпатського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат». На відповідні дерева не було виписано лісорубних квитків та на момент перевірки посадовими особами лісової охорони своєчасно та самостійно не виявлено незаконної рубки та не вжито всіх заходів щодо незаконної рубки не призначених до рубки дерев, що доводить вину та бездіяльність відповідача щодо охорони лісу від незаконних рубок, обовязок якої покладено саме на відповідача, як постійного лісокористувача.

Сторони не забезпечили в судове засідання явку своїх представників, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, які наявні в матеріалах справи (а.с. 77-79, 93-95).

27.04.2017 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, підписане від імені ДП «Івано-Франківський ліс промкомбінат» п. Мацелюх Г.З.

У звязку з тим, що в матеріалах справи немає доказів, які підтверджують повноваження п. Мацелюх Г.З. на представництво інтересів відповідача, колегія суддів не бере до уваги дане клопотання. Довіреність, що додана до вказаного клопотання, видана іншому представнику відповідача ОСОБА_2 на представництво інтересів в іншій господарській справі.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявно достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників позивача та відповідача.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

ДП «Івано-Франківський військовий лісопромкомбінат», відповідно до статуту, затвердженого наказом Міністра оборони України №798 від 23.11.2012, створене з метою ведення лісового господарства на землях оборони, одержання прибутку, виконання державного замовлення Міністерства оборони України з лісопереробки та виготовлення іншої продукції, замовлень сторонніх організацій, юридичних і фізичних осіб України та інших держав з лісопереробки та іншої продукції для потреб національної економіки. До основних напрямів діяльності підприємства відноситься, зокрема, лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві України (а.с. 14, 15-23).

Відповідно до Положення Прикарпатського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий лісопромкомбінат», затвердженого 01.09.2016, вказаний лісгосп є відокремленим підрозділом ДП «Івано-Франківський лісопромисловий комбінат» та не є юридичною особою. Предметом діяльності лісгоспу є, зокрема, ведення лісового господарства та лісозаготівель, лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві, надання допоміжних послуг у лісовому господарстві (а.с. 24-27).

У період з 01.11.2016 по 04.11.2016 Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області була проведена перевірка додержання Прикарпатським військовим лісгоспом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» вимог природоохоронного законодавства щодо охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

За наслідками перевірки складено акт від 04.11.2016, в якому зафіксовано факт незаконної порубки дерев, що знаходиться на території та у підпорядкуванні ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» (а.с. 28-37).

Зокрема, виявлено порушення у виділах №13, 15 кварталу №10 Майданського військового лісництва, а саме: при натурному обстеженні виявлено незаконну рубку 5 дерев ялиці білої, 1 дерева бука лісового, 4 дерев граба звичайного, 2 вітровальних дерев липи.

Вказана перевірка проводилась головним спеціалістом відділу екологічного контролю природно-заповідного фонду, рослинного і тваринного світу державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища ДЕІ в Івано-Франківській області ОСОБА_3, прокурорами військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в присутності посадових осіб відповідача, які від підпису акта перевірки відмовились.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» посадовими особами позивача розраховано шкоду в сумі 97 467,96 грн. (а.с. 38-40).

Оскільки ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» в добровільному порядку не відшкодував шкоду заподіяну навколишньому середовищу, військовий прокурор звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою в інтересах держави в особі ДЕІ в Івано-Франківській області, у якій просив стягнути шкоду, заподіяну порушенням природоохоронного законодавства в сумі 97 467,96 грн., шляхом перерахування цих коштів до фонду охорони навколишнього природного середовища Майданської сільської ради, на території якої вчинені дані правопорушення (із врахуванням письмових пояснень, а.с.47-53).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурорів, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення відсутні, з огляду на наступне:

Зі змісту статті 17 Лісового кодексу України вбачається, що основною метою надання лісів у постійне користування є ведення лісового господарства. Статтями 19 та 64 Лісового кодексу України передбачено обовязки постійних лісокористувачів та основні вимоги щодо ведення лісового господарства.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 цього Кодексу, постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Відповідно до п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Згідно ст. 86 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується факт незаконної вирубки у виділах №13, 15 кварталу №10 Майданського військового лісництва, а саме: 5 дерев ялиці білої, 1 дерева бука лісового, 4 дерев граба звичайного, 2 вітровальних дерев липи.

Відповідно до п.1.4 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 464 від 10.09.2008, акт перевірки це документ, який є, зокрема, носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства та його дотримання, а відтак, зазначений акт слід розцінювати, як належний доказ, в якому зафіксовано факт вчинення правопорушення природоохоронного законодавства. Вказаним також спростовуються доводи скаржника про необхідність подання позивачем окремих даних про проведені вимірювання, відповідно до яких перевіряючими встановлено, що зрубані дерева знаходяться за межами контуру відведеної ділянки до рубки

Постійним лісокористувачем у виділах №13, 15 кварталу №10 Майданського військового лісництва є Прикарпатський військовий лісгосп ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат». Незважаючи на це, посадовими особами лісової охорони своєчасно та самостійно не виявлено незаконної рубки та не вжито всіх заходів щодо незаконної рубки не призначених для рубки дерев.

Вищевказані обставини не заперечуються відповідачем.

Таким чином, допустивши незаконну рубку 12 дерев різних порід (ялиця біла, бук лісовий, граб звичайний, липа), відповідач порушив вимоги п. 1 ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України, оскільки не виконав свого обовязку здійснювати охорону лісів від незаконних рубок.

Відповідно до п. 6.1.2 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001р. № 02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища", у вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, судам необхідно виходити з того, що обов'язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до статті 19 Лісового кодексу України, покладено на постійних лісокористувачів.

В акті перевірки на підставі розрахунку встановлено розмір заподіяної шкоди внаслідок незаконної рубки у кварталах, а саме 97 467,96 грн.

Згідно статті 105 Лісового кодексу України, особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність. Відповідно до статті 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Стаття 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести протиправність поведінки особи, вину особи, яка заподіяла шкоду, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Обовязок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України).

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що: 1) законодавством на відповідача покладено обовязок охорони лісів від незаконних рубок; 2) з акту перевірки додержання Прикарпатським військовим лісгоспом ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» вимог природоохоронного законодавства від 04.11.2016 вбачається факт незабезпечення лісокористувачем (відповідачем) охорони і збереження закріплених лісів у виділах №13, 15 кварталу №10 Майданського військового лісництва, що знаходяться на території Майданської сільської ради, що призвело до незаконної порубки лісу; 3) з вказаного акту вбачається розмір заподіяної шкоди; 4) на виконання положень ст.ст. 33, 34 ГПК України та ч.2 ст.1166 ЦК України відповідачем не надано жодних доказів відсутності його вини та вчинення ним дій, спрямованих на збереження та охорону лісів та недопущення самовільної рубки лісу.

Наведеним підтверджується, що внаслідок бездіяльності відповідача було заподіяно шкоди лісовим ресурсам, вбачається причинний звязок між вчиненим посадовою особою відповідача порушенням та заподіяною шкодою і наявність вини відповідача.

Стосовно доводів скаржника про непроведення позивачем відбору проб та нездійснення ним інструментально-лабораторного контролю, то такі є необґрунтованими. Скаржник не вказує, які саме проби повинні відбиратися при виявленні таких порушень, як незаконна рубка дерев. Крім того, відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію України, затверджену Указом Президента України від 13.04.2011 №454/2011 та Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затверджену наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 №429, до компетенції ДЕІ віднесено виконання відбору проб та здійснення інструментально-лабораторних вимірювань викидів стаціонарних та пересувних джерел забруднення атмосферного повітря, ґрунтів, вод, підземних вод, нафтопродуктів.

Щодо доводів скаржника про відсутність звернення ДЕІ в Івано-Франківській області з приписом про усунення порушень, то відсутність такого звернення жодним чином не свідчить про відсутність самого порушення. Як вже було зазначено вище, факт порушення встановлений в акті перевірки.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Додатково, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 47 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, п.7 ч.3 ст.29 та п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України, сума шкоди підлягає стягненню із врахуванням наступного розподілу: 50% до спеціального фонду місцевого бюджету сільської ради, на території якої вчинено правопорушення, 20% до спеціального фонду обласного бюджету, 30% до спеціального фонду Державного бюджету України, у звязку з чим оскаржуване рішення слід уточнити.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017 у справі №909/1042/16 без змін, розподіливши кошти, які підлягають стягненню з відповідача: стягнути до спеціального фонду Державного бюджету України 29240,39 грн., до спеціального фонду обласного бюджету Івано-Франківської області 19493,59 грн., до спеціального фонду місцевого бюджету Майданської сільської ради Тисменецького району 48733,98 грн. із зарахуванням коштів на аналітичний рахунок, відкритий в Головному управлінні Державного казначейства України у Івано-Франківській області за балансовим рахунком 3311 «Кошти, які підлягають розподілу між Державними і місцевими бюджетами».

Господарському суду Івано-Франківській області видати наказ із врахуванням даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Л.С. Данко