ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.04.2017 р. Справа№ 914/1591/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус» м.Винники

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м.Львів

про стягнення 94750,00грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники сторін:

від позивача: Борщевський О.А. - представник за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 - представники за довіреностями

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Борщевський О.А. - представник за довіреністю

У зв'язку із скасуванням Постановою Вищого господарського суду від 02.03.2017р. постанови Львівського апеляційного господарського суду від 08.12.2016р. та рішення господарського суду Львівської області від 19.08.2016р. у справі №914/1591/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Геліус" м.Винники до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів про стягнення 94750,00грн. і направленням її на новий розгляд до господарського суду Львівської області, у відповідності до ст.2-1 ГПК України, проведено автоматизований розподіл справи, за результатом якого справу №914/1591/16 передано на розгляд судді Щигельської О.І.

Ухвалою суду від 17.03.2017р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.03.2017р. Ухвалою суду від 29.03.2017р. у зв'язку з неявкою окремих учасників судового процесу розгляд справи відкладено на 24.04.2017р. В судовому засіданні 24.04.2017р. оголошено перерву до 27.04.2017р. Ухвалою суду від 26.04.2017р. у прийнятті зустрічної позовної заяви ФО-П ОСОБА_1 відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст.62 ГПК України.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Геліус» подано заяву про забезпечення позову (вх.№1575/17 від 05.04.2017р.), в якій просить винести ухвалу про забезпечення позову, якою накласти арешт на нерухоме та рухоме майно відповідача (ОСОБА_1) в межах суми позову 94750,00грн. Вказану заяву позивач просить суд розглянути якнайшвидше без проведення судового засідання й звертає увагу на те, що ч.1 ст.153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд звертає увагу на те, що Господарським процесуальним кодексом України не визначено строку, протягом якого вказана заява має бути розглянута судом, а посилання позивача на норми Цивільного процесуального кодексу України є безпідставними зважаючи не неприпустимість застосування аналогії закону у процесуальних правовідносинах. Беручи до увагу перебування судді Щигельської О.І. у щорічній відпустці з 03.04.2017р. по 14.04.2017р. суд вважав за необхідне розглянути вказану заяву в судовому засіданні, заслухавши думку учасників судового процесу.

Розглянувши вказану заяву суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст.66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. У п.1 ч.1 ст.67 ГПК України визначено, що позов може забезпечуватися накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

У п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. звертається увага на те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У п.3 даної Постанови передбачено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, необхідність вжиття заходів до забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що в ході судового розгляду справи за позовом ТзОВ «Геліус» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, останнім прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності та зареєстровано його у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підставі чого 17.01.2017р. у вказаному Реєстрі зроблено запис про припинення суб'єкта підприємницької діяльності. Окрім того, відповідачем закрито банківські рахунки, як підприємця, з яких можна би було утримати виконання судового рішення. Таким чином, після подання позову та під час судового розгляду справи відповідачем, на думку позивача, вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов'язання та утруднення виконання судового рішення.

Суд звертає увагу на те, що саме лише припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 та закриття у зв'язку із цим рахунків у банківських чи інших установах, відкритих з метою провадження підприємницької діяльності, не може свідчити про те, що відповідачем вчиняються дії спрямовані на ухилення від виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог ТзОВ «Геліус», оскільки можливість припинення підприємницької діяльності з власної ініціативи особи, яка здійснює таку діяльність, є одним із елементів свободи підприємництва, що гарантується законом. Окрім того, припинення підприємницької діяльності не свідчить про припинення зобов'язань, взятих на себе особою .

Суд акцентує увагу на правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 4 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13, на яку також звертає увагу й позивач. З огляду на положення ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Окрім того слід зазначити, що громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду; наведене стосується й випадку подання відповідним громадянином, що був відповідачем у справі, зустрічного позову в тій же справі. У будь-якому разі у суду немає й правових підстав для застосування при цьому положень статті 25 ГПК та залучення до участі у справі як правонаступника фізичної особи - підприємця тієї ж таки фізичної особи, оскільки правонаступництво передбачає перехід прав та обов'язків від одного суб'єкта до іншого, а не зміну правового статусу однієї й тієї ж самої особи. У разі задоволення позову до фізичної особи, яка в процесі розгляду справи втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, резолютивна частина відповідного судового рішення, крім відомостей, передбачених частинами другою-сьомою статті 84 ГПК, повинна містити дані, визначені в пункті 2 частини другої статті 54 цього Кодексу для фізичної особи (без зазначення її колишнього статусу суб'єкта підприємницької діяльності). Зазначене кореспондує роз'ясненням, наданим Пленумом Вищого господарського суду України у п.4.7 Постанови №18 від 26.12.2011р.

Суд також вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що подання відповідачем клопотань в ході судового розгляду та нез'явлення в судові засідання, спрямовані на унеможливлення виконання судового рішення.

Відтак, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (сім'я фізичної особи відповідача), суд приходить до висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус» про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус» про забезпечення позову (вх.№1575/17 від 05.04.2017р.) відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя Щигельська О.І.