Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" травня 2017 р. Справа № 906/243/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрбурвод"

про стягнення 11644,87 грн.

Позивач подав позов про стягнення з відповідача 11644,87 грн., з яких 9634,55 грн. - основний борг за спожиту електричну енергію; 1599,34 грн. - інфляційні; 410,99 грн. - 3 відсотки річних.

Ухвалою господарського суду від 21.03.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 04.04.2017.

Ухвалою від 04.04.2017 суд відклав розгляд справи на 04.05.2017.

10.04.2017 на адресу суду від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого позивача просить долучити до матеріалів справи докази направлення на адресу відповідача акту звірки, лист від 05.04.2017 з актом звіряння та довідку про стан заборгованості станом на 05.04.2017(а.с. 75-80).

Позивач повноважного представника в судове засідання не направив, про причини його неявки суд не повідомив. Про дату та час судового засідання повідомлений своєчасно на належним чином, що вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення ( а.с. 83).

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив.

12.04.2017 та 18.04.2017 на адресу господарського суду повернулась копія ухвали від 04.04.2017, яка направлялась на адресу відповідача та засновника відповідача - ОСОБА_1, без вручення, з відміткою поштового відділення зв'язку " за незапитом" та "за зазначеною адресою не проживає" відповідно (а.с. 84-89).

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Як вбачається з матеріалів справи ухвала про порушення провадження у справі від 21.03.2017 та ухвала про відкладення розгляду справи від 04.04.2017 направлялась відповідачу на адресу - м. Житомир, вул. Чапаєва, буд.7, тобто на адресу зазначену у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, судом вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на викладене, вирішення спору здійснюється за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2013 загальними зборами ПАТ "Київенерго" затверджено нову редакцію Статуту ПАТ "Київенерго".

Так, відповідно до статуту Товариство є юридичною особою із новим найменуванням, у результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту , які пов'язані із набранням чинності Законом України "Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.2008 та зміною найменування з Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" на Публічне акціонерне товариство "Київенерго".

14.02.2008 між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбурвод" (споживач, відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії з додатками (а.с. 15-24).

Відповідно до розділу 1 даного договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача згідно з умовами цього Договору та Додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами, a Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії, здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатками до Договору, що є його невід'ємною частиною.

За умовами п. 2.3.3 договору, споживач зобов'язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків "Порядок розрахунків за електроенергію та зняття показань електролічильників споживачів".

Відповідно до пунктів 1-3 додатку 2.3 до договору "Порядок розрахунків за електроенергію та зняття показань, електролічильників споживача" розрахунковий період починається першого числа кожного місяця та закінчується в останній день цього місяця. Споживач знімає показання розрахункових лічильників 23 числа кожного місяця та надає звіт з урахуванням фактичного та прогнозованого до кінця поточного розрахункового періоду обсягу споживання.

Період між датами зняття показань засобів обліку прирівнюється до розрахункового періоду, тариф якого застосовується для розрахунків вартості електричної енергії.

За умовами п. 9 додатку 2.3 до договору, у разі неподання споживачем звіту про використану електроенергію в зазначений термін та/або неможливості отримання постачальником даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи розрахункового обліку) визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання у попередньому розрахунковому періоді з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду.

Згідно п. 13 додатку 2.3 до договору, споживач до 1-го числа поточного місяця здійснює оплату вартості активної електричної енергії поточного розрахункового періоду платежем розміром 100% від заявленого (договірного) обсягу активної електричної енергії на поточний розрахунковий період. Постачальник надає споживачу рахунок на повний обсяг активної електричної енергії, який підлягає оплаті.

Приписами п. 18 додатку 2.3 до договору передбачено, що споживач самостійно здійснює остаточний розрахунок за активну електричну енергію шляхом оплати різниці між вартістю обсягу електричної енергії, фактично спожитої протягом розрахункового періоду, та сумою коштів, сплачених відповідно до п. 13 цього Додатка, оплату за перетікання реактивної енергії, оплату за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплату нарахувань за актами порушень та оплату інших нарахувань згідно з умовами цього договору до останнього робочого дня включно поточного розрахункового періоду.

За приписами п. 7.5 договору, на підставі показань засобів обліку електричної енергії та умов Додатка "Порядок розрахунків за електроенергію та зняття показань електролічильників споживачів" оформляються такі документи:

- акт про прийняття - передачі товарної продукції;

- акт про результати вимірів активної потужності.

За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку показання надаються окремо за кожною точкою обліку.

У відповідності до умов договору позивачем складено акти прийняття - передавання товарної продукції за вересень, жовтень 2014 року, на підставі яких позивачем виставлено відповідні рахунки відповідачу для оплати активної електричної енергії, отриманої у вересні та жовтні 2014 року.( а.с. 29-30,26-27).

При цьому нарахування у вересні 2014 року позивачем проведено за показниками контрольного огляду від 12.09.2014, у жовтні 2014 - згідно п. 6.39 ПКЕЕ по середньодобовому обсягу споживання попереднього розрахункового періоду, що вбачається з електронної внутрішньої переписки позивача (а.с. 31).

Разом з тим позивач вказав, що відповідачем систематично порушувались договірні зобов'язання щодо сплати за використану активну електричну енергію, внаслідок чого 10.11.2014 року позивачем проведено припинення електропостачання відповідачу.

24.11.2014 на засіданні комісії з проведення коригувань корисного відпуску, товарної продукції, перегляду нарахувань двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини споживання електричної енергії та потужності юридичним споживачам електроенергії вирішено, враховуючи вимоги п. 6.39 ПКЕЕ (проведення перерахунку у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду), провести перерахунок нарахувань по о/р 60740012 по показникам від 10.11.2014. Коригування суми в сторону зменшення за жовтень 2014 виконати у листопаді 2014 року на суму 6902,17 грн. (4663 кВт/г), про що складено Протокол № 18 .

При цьому, в описовій частині даного протоколу вказано, що розрахунки за використану електроенергію за адресою вул.Промислова,10 проводяться згідно договору на постачання електроенергії № 60740012 від 14.02.2008.

Зазначено, що у зв'язку з ненаданням акту про використану електроенергію ТОВ «Будівельна компанія «Укрбурвод», керуючись п.6.39 Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.96 № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 04.02.2010 № 105) та вимогами Процедури проведення нарахувань за використану електричну енергію суб'єктами господарювання в центрах обслуговування клієнтів у жовтні 2014р. по о/р 60740012 здійснено нарахування за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період.

10.11.2014 у зв'язку з наявністю заборгованості проведено відключення електропостачання та зафіксовано по лічильнику № 0180026 показники 010070,58. (а.с. 32).

На виконання вказаного протокольного рішення позивачем було проведено коригування, про що зазначено у рахунку № 60740012/11/1п-л48 від 13.11.2014, виданий 24.11.2014. (а.с. 25)

Таким чином станом на листопад 2014 року у відповідача існувала заборгованість перед позивачем за активну електроенергію в сумі 9634,55 грн., що також вбачається з проекту акта звірки розрахунків, наданого позивачем (а.с. 79).

11.08.2015 на адресу відповідача було направлено вимогу за № 34/4-5128, в якій позивач вимагав в семиденний термін здійснити оплату за спожиту електричну енергію в сумі 22728,27 грн., з яких 9634,55 грн - заборгованість по активній електричній енергії, 11748,31 грн. заборгованість за актом порушення ПКЕЕ, 1345,41 грн. - пеня (а.с. 47-50).

Проте відповідач вимоги претензії не виконав, відповіді не надав, що стало підставою звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по активній електричній енергії в сумі 9634,55 грн.

Крім того, позивачем, в порядку ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 1599,34 грн. інфляційних та 410,99 грн. 3 % річних.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, господарський суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору постачання електричної енергії № 60740 від 14.02.2008.

Відповідно до норм ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію.

Відповідно до ст.ст. 525 і 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, сторони у додатку 2.3 до договору обумовили порядок та строки проведення розрахунків за активну електричну енергію.

Як вже встановлено судом, відповідач належним чином свій обов'язок щодо оплати активної електричної енергії не виконав, внаслідок чого у нього на момент звернення до суду та час розгляду справи в суді існує заборгованість в сумі 9634,55 грн.

Доказів погашення вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 9634,55грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 410,99 грн. 3% річних та 1599,34 грн. інфляційних нарахувань, суд зауважує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача (а.с. 6) вбачається, що нарахування 3% річних здійснено періодами, починаючи з 01.09.2015 по 31.01.2017, які складають 410,99 грн.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що позивачем при обрахунку 3 % річних допущено арифметичну помилку.

Таким чином, суд, враховуючи вихідні дані позивача, здійснив власний розрахунок 3 % річних, за яким розмір останніх становить 410,19 грн.

Відтак вимога про стягнення 3% річних є правомірною, заявленою у відповідності до норм чинного законодавства та підлягає задоволенню в сумі 410,19 грн.

В частині стягнення 0,80грн. (410,99 грн. - 410,19 грн.) 3% річних суд відмовляє за безпідставністю вимог.

Разом з тим, перевіривши розрахунок інфляційних, які заявлено з вересня 2015 року по січень 2017 на суму заборгованості 9634,55 грн., суд встановив, що розрахунок є арифметично вірним, вимога є обґрунтованою, заявленою відповідно до норм чинного законодавства, відтак ппідлягає задоволенню в сумі 1599,34 грн.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач позов за предметом та підставами не оспорив, доказів погашення заборгованості не надав. Своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають частковому задоволенню на загальну суму 11644,08 грн., з яких: 9634,55 грн. - основний борг, 410,19 грн. - 3% річних, 1599,34 грн. - інфляційні.

В частині стягнення 0,80 грн. 3 % річних суд відмовляє за безпідставністю позовних вимог.

Судові витрати по сплаті судового збору на підставі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укрбурвод" (10000, Житомирська область, м. Житомир, вул. Чапаєва,7, )

на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка,5, )

- 9634,55 грн. основного боргу;

- 410,19 грн. 3 % річних;

- 1599,34 грн. інфляційних.

- 1599,90 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.05.17

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3- сторонам (рек. з повід.)