ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.05.2017 Справа № 904/2828/17

За позовом Приватного підприємства Фірма "МГТ", м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Приватного підприємства "ТОРІЙ", м. Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 31 800,00 грн. за договором оренди

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство Фірма "МГТ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного підприємства "ТОРІЙ" про стягнення з останнього суми основного боргу у розмірі 31 800,00 грн. за договором оренди № 28/11/2016 від 28.11.2016.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди № 28/11/2016 від 28.11.2016 в частині оплати за орендоване майно.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов не надав.

Суд вважає, що відповідач про розгляд справи в господарському суді був повідомлений належним чином на підставі наступного.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.(п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.)

Так, ухвалу про порушення провадження у справі № 904/2828/17 відповідач отримав 20.04.2017, про що свідчить поштове повідомлення № 190 (а.с. 48), ухвалу про відкладення розгляду справи відповідач отримав 20.04.2017, про що свідчить поштове повідомлення № 076 (а.с. 49).

Відповідно до приписів ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

Отже, приймаючи до уваги, що відповідач знав про наявність в господарському суді справи, він не був позбавлений можливості після отримання ухвали про порушення провадження у справі зясувати як в телефонному режимі, так і на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень про стан розгляду справи та надати свої заперечення на позов та докази в їх обґрунтування.

Також в ухвалі про порушення провадження у справі, яка була отримана відповідачем зазначено, що інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду:http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/.

Всупереч цьому, відповідач не скористався належними йому процесуальними правами та не вжив заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

Позивачем також було надано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, що знаходиться за адресою: 51940, АДРЕСА_1 та на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку № 8244 в ПАО КБ «Приватбанк» МФО 305299.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилався на те, що відповідач знаходиться в скрутному матеріальному становищі та не бажає повертати борг, та може намагатися відчужити належне йому майно або зняти кошти з свого розрахункового рахунку, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши заяву позивача про вжиття заходів із забезпечення позову, суд відмовляє в її задоволенні з наступних підстав.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходу до забезпечення позову у звязку з чим підстави для задоволення клопотання відсутні.

11.04.2017 у судовому засіданні розгляд справи відкладався на 03.05.2017.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи не заявлялись.

В судовому засіданні 03.05.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2016 між Приватним підприємством Фірмою "МГТ" (далі орендодавець, позивач) та Приватним підприємством "ТОРІЙ" (далі орендар, відповідач) було укладено договір оренди №28/11/2016 з погодинною оплатою (далі договір).

В порядку та на умовах, передбачених цим договором орендодавець надає орендарю у тимчасове оплатне користування рухоме майно (далі - майно) зі своїм кваліфікованим персоналом, екскаватор гусеничний JSB 330, для виконання робіт по цільовому призначенню на обєкті орендаря, який знаходиться за адресою: м. Камянське, вул.. Українська, 3 (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору орендодавець передає майно, вказане в цьому договорі, орендарю за актом приймання-передачі на протязі 3-х днів з моменту підписання сторонами цього договору.

Згідно п. 1.5. Договору майно використовується орендарем не менше 8 годин за добу при 24 робочих днях в місяць.

В порядку виконання цього договору орендодавець приймає на себе наступні зобовязання: передати в оренду та прийняти з оренди майно у відповідності з умовами цього договору; надавати для підпису орендарю акти наданих послуг на оплату (п. п. 2.1., 2.1.1., 2.1.5. Договору).

Орендодавець має право вимагати внесення орендарем орендної плати у відповідності з умовами цього договору (п. п. 2.2., 2.2.3. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору орендна плата здійснюється шляхом оплат за користування майном та визначається з розрахунку роботи 1 години майна, яка складає 600 грн. з ПДВ, у відповідності з п. 1.5. цього договору. Вартість пального для використання майна в ціну оренди не входить та є затратами орендаря.

У відповідності з п. 3.3. Договору акт про надання послуг оренди підписується сторонами потижнево.

Оплата за надані послуги здійснюється на підставі акта про надання послуг оренди та рахунка, на протязі 3 банківських днів після підписання сторонами актів про надання послуг. Строк підписання акта орендарем не більше трьох робочих днів з моменту надання акта, акт може бути наданий засобами факсимільного звязку або електронною поштою, в друкованому або електронному вигляді відповідно ( п. 3.4. Договору).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та дії до 31.12.2016 (п. 5.1. Договору).

Дія договору закінчується в частині взаєморозрахунків: при повному виконанні сторонами взятих на себе зобовязань (п. 5.2. Договору).

Як зазначає позивач у позовній заяві, за період з 29.11.2016 по 10.12.2016 орендодавцем за договором виконано роботи на 31 800,00 грн., що підтверджується щомісячними актами приймання виконаних робіт затверджених підписом представника орендаря та печаткою його підприємства (а.с. 30-37).

Позивач зазначив, що ним неодноразово на електронну адресу відповідача направлялися акти виконаних робіт, жодної відповіді з приводу не підписання актів останнім надано не було.

Враховуючи невиконання відповідачем свого обовязку зі сплати, 23.02.2017 позивачем засобом курєрської доставки Укрпошти направлено на адресу відповідача акт виконаних робіт на загальну суму 31 800,00 грн., рахунок на оплату та щомісячні акти, що підтверджується описом (а.с. 26 - 28).

Згідно роздруківки з сайту Укрпошта (відстеження пересилання поштових відправлень) зазначені документи вручено відповідачу 25.02.2017 особисто (а.с. 29).

Відповідач підписані акти не повернув, за надані послуги не розрахувався, що і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову на підставі наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі.

Згідно ст.ст. 759, 762 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачевi майно у користування за плату на певний строк. За користування майном з наймача справляється плата, розмiр якої встановлюється договором найму. плата за користування майном може вноситися за вибором сторiн у грошовiй або натуральнiй формi. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомiсячно, якщо iнше не встановлено договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн). Зобов'язання, строк (термiн) виконання якого визначений вказiвкою на подiю, яка неминуче має настати, пiдлягає виконанню з настанням цiєї подiї.

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Обовязок своєчасної сплати орендної плати орендарем передбачено п.2.3 договору, ч.5 ст. 762 Цивільного кодексу України, ч.4 ст.286 Господарського кодексу України.

Орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (ч.1 ст. 286 Господарського кодексу України).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи (актами приймання виконаних робіт (послуг) машин (механізмів) (а.с. 30-37)) підтверджено користування відповідачем майном позивача за період з 29 листопада 2016 по 10 грудня 2016 включно.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справ

Станом на дату розгляду справи відповідач оплату заборгованості не здійснив, вимоги позивача належними та допустимими доказами не простував, у звязку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати у справі слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 32-33, 36, 43, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства "ТОРІЙ" (51940, АДРЕСА_2, ) на користь Приватного підприємства Фірма "МГТ" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Карла Маркса, 45/3, ) суму основного боргу у розмірі 31 800,00 грн. (тридцять одна тисяча вісімсот грн.00 коп.) та суму сплаченого судового збору 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн.. 00 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 10.05.2017

Суддя ОСОБА_1