ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 рокуСправа № 912/2309/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/2309/15

за позовом: заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Державна екологічна інспекція у Кіровоградській області, м. Кропивницький

до відповідача: сільськогосподарського кооперативу "Україна", с. Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області

про стягнення 46 989,37 грн.

Представники:

від прокуратури - ОСОБА_1, посвідчення № 033357 від 13.05.2015 р.;

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 04-4/1329 від 24.01.2017 р.;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 68 від 28.03.2017 р.

Заступник прокурора Кіровоградської області в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає Державна екологічна інспекція у Кіровоградській області звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з сільськогосподарського кооперативу "Україна" (далі - СК "Україна") на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області (далі - Екологічна інспекція) збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу, в сумі 46 989,37 грн., зарахувавши кошти до спеціального фонду Державного бюджету України, спеціальних фондів місцевих бюджетів Кіровоградської обласної ради та Млинківської сільської ради Онуфріївського району.

У судовому засіданні 24.02.2017 р. прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, стверджуючи, що здійснення відповідачем спеціального водокористування без наявності відповідного дозволу спричинило збитки у розмірі пред'явленої до стягнення суми.

Відповідач позовні вимоги заперечив у повному обсязі. Так, згідно письмового відзиву на позов від 08.07.2015 р., а також додаткових письмових поясненнях, що надавались відповідачем, СК "Україна", зокрема, зазначає, що на час перевірки позивачем вимог природоохоронного законодавства відповідач не зміг отримати дозвіл на спеціальне водокористування, хоча виконав для цього всі визначені законодавством дії. Також відповідач стверджує, що направивши на адресу Держгеонадра України клопотання про видачу нового дозволу до закінчення терміну дії попереднього, не втратив право на спеціальне водокористування. Більш того, 16.07.2014 р. відповідач отримав дозвіл на спеціальне водокористування з терміном дії до 09.07.2019 року включно.

Відповідач також звертає увагу суду на наступні обставини, що на його думку, виключають можливість задоволення позову:

- в порушення вимог чинного законодавства відповідачем не було отримано припис про усунення порушень природоохоронного законодавства;

- посадовими особами позивача не взято до уваги обґрунтовані пояснення відповідача щодо причин відсутності дозволу на спеціальне водокористування на момент здійснення перевірки;

- відповідач не погоджується з визначенням його дій по несвоєчасному отриманню дозволу на спеціальне водокористування як правопорушення;

- відповідач не погоджується із нарахуванням позивачем збитків на підставі ОСОБА_4 розрахунку розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 20.07.2009 р. № 389, як такої, що не підлягає застосуванню до фактичних взаємовідносин сторін. Крім того, стверджує, що застосована позивачем для нарахування збитків формула не відповідає зазначеній ОСОБА_4;

- посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 р. № 77 "Деякі питання застосування принципу мовчазної згоди", відповідач, зокрема, стверджує, що мав право на здійснення господарської діяльності, у тому числі пов'язаної з водокористуванням без одержання документу дозвільного характеру, оскільки звернувся із заявою про продовження строку дії дозволу на спеціальне водокористування до спливу строку дії попереднього дозволу та не отримав протягом 30 днів повідомлення про продовження строку дії дозволу або відмови в наданні права на подальше водокористування через 10 днів після спливу місячного терміну. Тобто, стверджує відповідач, починаючи з 02.12.2013 р. до взаємовідносин сторін має застосовуватись визначений згаданою постановою КМУ принцип мовчазної згоди (а.с. 63-66 том 1, 143-151 том 1, 16-20 том 2, 121-125 том 2, 145-147 том 2).

На підтвердження власних доводів та з метою спростування заперечень відповідача в ході судового розгляду справи прокурором та позивачем надавались до суду додаткові письмові пояснення по суті спору, за змісту яких вбачається, що Екологічною інспекцією належним чином зафіксовано порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства та правомірно нараховано завдані державі збитки, а заперечення відповідача є необґрунтованими та безпідставними (а.с. 68-69 том 1, 125-127 том 1, 134-135 том 1, 1-2 том 2, 10-11 том 2, 70-72 том 2, 85-86 том 2, 89-90 том 2, 105-106 том 2).

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані у справі докази, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, господарський суд встановив наступне.

На підставі направлення на проведення планової перевірки від 11.04.2014 р. № 412/14 (а.с. 29 том 1) державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Екологічної інспекції 14.04.2014 р. проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними речовинами СК "Україна".

В ході перевірки перевіряючими встановлено, зокрема, що відповідачем не оформлено дозвіл на спеціальне водокористування при заборі води з артсвердловини № 1 та № 2, що є порушенням вимог ст. ст. 44, 49 Водного кодексу України; відповідачем не ведеться журнал обліку кількості забраної води з артсвердловин, що є порушенням ст. 44 Водного кодексу України.

За результатами перевірки посадовими особами позивача складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними речовинами СК "Україна" за № 129 (далі - ОСОБА_5 перевірки, а.с. 45-50 том 1), у якому крім перелічених та інших виявлених порушень, також зазначено, що СК "Україна" під час перевірки надано перевіряючим журнал обліку кількості води, яка забиралась підприємством до 30.12.2013 р. (а.с. 43-44 том 1) та державна статзвітність за формою № 2 -ТП (водгосп) за IV квартал 2013 року (а.с. 42 том 1). Протягом 2014 року журнал обліку кількості води, яка забирається з артсвердловин не ведеться. Державна статзвітність за формою № 2-ТП (водгосп) за І квартал 2014 року СК "Україна" не подавалась.

Господарський суд звертає увагу, що при здійсненні посадовими особами позивача перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства був присутній голова СК "Україна" ОСОБА_4, який і підписав ОСОБА_5 перевірки без будь-яких зауважень, а також отримав примірник зазначеного ОСОБА_5.

З метою усунення відповідачем порушень, виявлених в результаті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, позивачем видано обов'язковий до виконання припис від 14.04.2014 р. № 107, згідно якого СК "Україна", зокрема, приписано: у строк до 15.06.2014 р. оформити дозвіл на спеціальне водокористування при заборі води з артсвердловин № 1 та № 2; в повному обсязі вести облік кількості забраної води з артсвердловин (а.с. 41 том 1).

Припис Екологічної інспекції від 14.04.2014 р. № 107 прийнято до виконання головою СК "Україна", про що свідчить його особистий підпис на документі.

14.04.2014 р. за фактами виявлених порушень державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища складено протоколи № 008838 та № 008839 про вчинення завідуючим майстернею СК "Україна" ОСОБА_6 (далі - посадова особа відповідача) адміністративних правопорушень (а.с. 30, 33 том 1), на підставі яких винесено постанову за № 008838 про накладення на зазначену посадову особу відповідача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 136,00 грн. за виявлений факт відсутності журналу обліку води, яка забирається з водного об'єкта та постанову та постанову за № 008839 про накладення на ОСОБА_6 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 102,00 грн. за порушення права державної власності на воду, а саме: самовільне користування водою з артезіанської свердловини без дозволу на спеціальне водокористування (а.с. 31, 34 том 1).

Враховуючи наведене, посадовою особою відповідача, що була притягнута до адміністративної відповідальності, добровільно сплачені суми штрафів, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними доказами та не заперечується самим відповідачем (а.с. 32, 35 том 1).

24.04.2014 р. позивач звернувся до відповідача з претензією за № 08-8/1122, в якій зазначив про те, що перевіркою дотримання вимог природоохоронного законодавства від 14.04.2014 р. встановлено, що в період з 01.01.2014 р. по 14.04.2014 р. СК "Україна" експлуатує артсвердловину № 1 "Олійниця" без дозволу на спеціальне водокористування. ОСОБА_5 перевірки від 14.04.2014 р. та довідки, наданої СК "Україна" від 16.04.2014 р. № 89 в період з 01.01.2014 р. по 14.04.2014 р. без дозволу на спеціальне водокористування здійснено забір 52 куб. м. води з артсвердловини № 1 "Олійниця" для напування тварин на свинофермі, що є порушенням вимог ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", п. 9 ст. 44 та ст. ст. 48, 110, 111 Водного кодексу України. Внаслідок використання підземної води без відповідного дозволу державі заподіяно збитки на суму 3429,40 грн., які розраховано по формулі (23) п. 9 ОСОБА_4 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання природних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. № 389, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 15.07.2011 №881/19619 (далі ОСОБА_4). Враховуючи викладене, Екологічна інспекція просить відшкодувати збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного водокористування в сумі 3429,40 грн. Додатком до претензії є розрахунок розміру збитків на суму 3429,40 грн. (а.с. 37, 39 том 1).

29.04.2014 р. на виконання претензії позивача відповідачем в добровільному порядку згідно платіжного доручення № 1018 відшкодовано збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного водокористування в сумі 3429,40 грн. (а.с 40 том 1).

Крім того, 06.05.2014 р. позивачем направлено відповідачу претензію за № 08-8/1246, де зазначено, що згідно акту перевірки від 14.04.2014 р. та статистичної звітності 2-ТП (водгосп) СК "Україна" в період з 05.11.2013 р. по 30.12.2013 р. без дозволу на спеціальне водокористування здійснено забір 712,5 куб м. води з артсвердловини № 1 "Олійниця" для напування тварин на свинофермі, що є порушенням вимог ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", п. 9 ст. 44 та ст. ст. 48, 110, 111 Водного кодексу України. Внаслідок використання підземної води без відповідного дозволу державі заподіяно збитки на суму 46 989,37 грн., які розраховано по формулі (23) п. 9 ОСОБА_4, які Екологічна інспекція просить відшкодувати в добровільному порядку. Додатком до претензії є відповідний розрахунок збитків (а.с. 38, 36 том 1).

Листом від 16.05.2014 р. № 109 у відповідь на претензію позивача відповідач зазначив, що не визнає вимоги претензії від 06.05.2014 р. № 08-8/1246, оскільки дозвіл на спеціальне водокористування не отримано по незалежних від відповідача причинах. Орган, що видав СК "Україна" дозвіл на спеціальне водокористування не припиняв цього права, а, отже, нарахована сума збитків в сумі 46 989,37 грн. відшкодуванню відповідачем не підлягає (а.с. 27 том 1).

ОСОБА_5 листа від 10.06.2014 р. № 08-8/1544, Екологічна інспекція зазначила відповідачу, що претензія від 06.05.2014 р. № 08-8/1246 є законною та обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню (а.с. 26).

ОСОБА_7 сума збитків в сумі 46 989,37 грн. відповідачем відшкодована не була, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

В ході вирішення даного спору, СК "Україна" у судовому порядку звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Екологічної інспекції, що містив вимоги про визнання незаконними дій працівників Екологічної інспекції по проведенню 14.04.2014 р. перевірки дотримання вимог природоохоронного; скасування розрахунку розміру збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного використання підземної води СК "Україна"; скасування претензії про відшкодування збитків № 08-8/1246 від 06.05.2014 р. та припису Екологічної інспекції № 107 від 14.04.2014 р. (а.с. 79-88 том 1).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.12.2015 р. у справі № П/811/2130/15 за позовом СК "Україна" до Екологічної інспекції про визнання незаконним дій працівників Екологічної інспекції по проведенню 14.04.2014 р. перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства щодо виявлених порушень водного законодавства стосовно не повідомлення про проведення перевірки і не врахування усіх пояснень працівників; скасування розрахунку розміру збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного використання підземної води СК "Україна"; скасування претензії про відшкодування збитків № 08-8/1246 від 06.05.2014 р. та скасування пунктів 2 та 3 припису Екологічної інспекції № 107 від 14.04.2014 р., адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними дії Екологічної інспекції щодо складання розрахунку розміру збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного використання підземної води СК "Україна" від 05.05.2014 р.; визнано протиправним та скасовано пункт 2 припису Екологічної інспекції № 107 від 14.04.2014 р.; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с. 128-132 том 1).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2016 р. у справі № П/811/2130/15 постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.12.2015 р. скасовано; позовні вимоги СК "Україна" до Екологічної інспекції про визнання незаконним дій, скасування претензії, розрахунку та припису залишено без розгляду (а.с. 73-81 том 2).

ОСОБА_5 ухвали Вищого адміністративного суду України від 22.11.2016 р. у зазначеній адміністративній справі ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2016 р. залишено без змін (а.с. 119-120 том 1).

Таким чином, ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2016 р. у справі № П/811/2130/15 у встановленому законом порядку набрала законної сили.

Враховуючи викладене, дії Екологічної інспекції в ході перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства та складені Екологічною інспекцією на підставі фактів, виявлених за результатами зазначеної перевірки, документи (ОСОБА_5 перевірки, припис, претензії та розрахунки збитків) в судовому порядку незаконними не визнано.

Господарський суд зауважує, що порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства зафіксовані в ОСОБА_5 перевірки, який є достатнім доказом факту такого порушення.

Аналогічної позиції дотримується Вищий господарський суд України у справі № 912/593/16.

Як зазначено Вищим господарським судом України в постанові від 29.09.2015 р. у справі № 908/53/15-г, акт перевірки це документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання (п. 14 Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 р. № 464).

ОСОБА_7 перевірки, який до того ж підписаний без зауважень керівником відповідача, є достатнім доказом порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, господарським судом не приймаються до уваги заперечення відповідача, що стосуються змісту та факту невручення СК "Україна" припису від 14.04.2014 р. № 107. Господарський суд зауважує, що зазначений припис підписаний головою СК "Україна", що в будь-якому випадку свідчить про ознайомлення останнього з його змістом. На підставі викладеного, не заслуговують на увагу також доводи відповідача щодо неправомірності претензії позивача від 06.05.2014 р. № 08-8/1246.

При цьому, господарським судом не приймаються до уваги посилання позивача у письмових поясненнях від 18.04.2017 р. (а.с. 70-72 том 2) на висновки Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі № П/811/2130/15, оскільки згідно п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

При вирішенні даного спору господарським судом також з'ясовано, що Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області 24.11.2010 р. видано відповідачу дозвіл на спеціальне водокористування № 10981 з терміном дії до 04.11.2013 р. на свердловини № 1 в с. Млинок, № 3 в с. Миколаївка, № 5 в с. Морозівка, № 6 в с. Млинок на сільськогосподарські та виробничі потреби, скид зворотних вод у вигріб та на поля заорювання (а.с. 51-57 том 1).

Заперечуючи пред'явлені позовні вимоги, відповідач зазначає, що у зв'язку із закінченням терміну дії зазначеного дозволу, 22.10.2013 р. СК "Україна" на адресу Державної служби геології та надр України було направлено матеріали щодо погодження та отримання дозволу на спеціальне водокористування (підземними водами) за вих. № 181 від 22.10.2013 р.; 14.01.2014 р. Державна служба геології та надр України повідомила про опрацювання листа про погодження умов та отримання дозволу на спеціальне водокористування та про те, що відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 р. № 321, з метою забезпечення охорони підземних вод від виснаження та забруднення Держгеонадра України направляють пакет документів до ДП "Центрукргеологія" м. Черкаси для вивчення та надання пропозицій. Держгеонадра України просили ДП "Центрукргеологія" розглянути зазначений лист та надати у десятиденний термін пропозиції щодо можливості погодження у формі рекомендацій (вих. № 212/10/10-14 від 14.01.2014 р.). Однак, як зазначив відповідач, до часу проведення перевірки, СК "Україна" не отримано від Держгеонадра України відповіді на лист від 22.10.2013 р. За викладених обставин, відповідач на час перевірки не міг отримати дозвіл на спеціальне водокористування хоча і виконав всі обов'язки, передбачені чинним законодавством.

Відповідач також стверджує, що отримавши дозвіл на спеціальне водокористування від 24.11.2010 р. та направивши на адресу Держгеонадра України клопотання про видачу нового дозволу без зміни умов спеціального водокористування до закінчення терміну дії попереднього, а саме 22.10.2013 р. СК "Україна" не втратив права на спеціальне водокористування. До того ж, ним 16.07.2014 р. отримано дозвіл на спеціальне водокористування з терміном дії до 09.07.2019 р. включно.

Посилаючись на ч. 6 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні", постанову Кабінету Міністрів України від 27.01.2010 р. № 77, відповідач стверджує, що суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Таким чином, за доводами відповідача, направивши 22.10.2013 р. матеріали та заяву щодо отримання дозволу на спеціальне водокористування до спливу строку дії попереднього дозволу та не отримавши протягом 30 днів повідомлення про продовження строку дії дозволу або відмови в наданні права на подальше водокористування через 10 днів після спливу місячного терміну, починаючи з 02.12.2013 р. відповідач має право на водокористування без спеціального дозволу у відповідності до принципу мовчазної згоди.

Господарський суд вважає безпідставними та необґрунтованими зазначені доводи відповідача, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" (далі - Закон), у редакції чинній в період правовідносин, принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

ОСОБА_5 ст. 4-1 Закону, порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними (регіональними, місцевими) органами встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідного дозвільного органу, погодженим з уповноваженим органом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Процедура видачі дозволів на спеціальне водокористування врегульована постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 р. № 321 "Про затвердження порядку видачі дозволів на спеціальне водокористування та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 10.08.1992 р. № 459" (далі - Порядок).

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 зазначеного Порядку, дозволи видаються у разі використання води водних об'єктів: загальнодержавного значення - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями; місцевого значення - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими держадміністраціями.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на спеціальне водокористування здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Дозволи видаються на підставі заявки юридичної або фізичної особи з обґрунтуванням потреби у воді. Видача дозволів погоджується: у разі використання поверхневих вод - з Держводагентством; у разі використання підземних вод - з Держгеонадрами; у разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних, - з МОЗ.

Дозволи видаються органами, що зазначені у пункті 2 цього Порядку, протягом тридцяти календарних днів з дня подання в установленому порядку заявки. Органи, зазначені у пункті 2 цього порядку, протягом п'яти календарних днів з дня надходження заявки на отримання дозволу на спеціальне водокористування надсилають завірені ними копії відповідних документів до Держводагентства, у разі використання підземних вод - до Держгеонадр, у разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних, - до МОЗ. Центральні органи виконавчої влади, зазначені в абзаці другому цього пункту, протягом п'ятнадцяти календарних днів з дня одержання копій документів надають безоплатно органам, що приймають рішення про видачу дозволу на спеціальне водокористування, свої висновки щодо можливості його видачі.

Таким чином, чинним законодавством України встановлено, що з метою отримання дозволу на спеціальне водокористування відповідач мав звернутись з відповідною заявою та доданими до неї документами до уповноваженого органу - Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Натомість, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, а також не заперечується самим відповідачем, СК "Україна" з метою погодження та отримання дозволу на спеціальне водокористування 22.10.2013 р. звернувся до Державної служби геології та надр України, яка в свою чергу направила пакет документів до ДП "Центрукргеологія" для вивчення та надання пропозицій листом від 14.01.2014 р. № 212/10/10 (а.с. 188-189 том 1, а.с. 32-43, 47-54, 61 том 2).

Господарським судом також встановлено, що лише 12.06.2014 р. через сектор надання адміністративних послуг Онуфріївської районної державної адміністрації відповідач звернувся до уповноваженого органу - Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної державної адміністрації із заявою від 10.06.2014 р. за № 117 про видачу дозволу на спеціальне водокористування (а.с. 107, 108 том 2).

Господарський суд звертає увагу, що за доводами представника відповідача, СК "Україна" звернулась до уповноваженого органу державної влади саме на виконання п. 2 припису Екологічної інспекції від 14.04.2014 р. № 107, що свідчить про суперечливість та непослідовність доводів відповідача, якими останній заперечує позовні вимоги.

Такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, господарський суд вважає і доводи відповідача, викладені в письмових поясненнях від 22.04.2017 р. (а.с. 145-147 том 2), згідно яких СК "Україна" стверджує, що заява відповідача від 10.06.2014 р.за № 117 подавалась не для вирішення питання про отримання дозволу на спеціальне водокористування з відповідним пакетом необхідних документів, а на пропозицію адміністратора Онуфріївської районної державної адміністрації. Відповідач зазначає, що мотивацією подання заяви від 10.06.2014 р. слугувало отримання дозволу як однієї дії на підставі раніше поданих та опрацьованих в різних відомствах матеріалів. Заява від 10.06.2014 р., за доводами відповідача, подавалась на одному аркуші, без будь-яких додатків чи матеріалів та повинна була сприяти лише технічній дії - отриманню дозволу.

Зазначені доводи відповідача спростовуються самою заявою від 10.06.2014 р. за № 117, за змістом якої вона має перелік документів, що додаються до цієї заяви, а саме: клопотання у встановленій формі обґрунтування потреби у воді, погоджене у разі використання підземних вод, з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр; розрахунок потреби у воді (нормативно встановлені об'єми водоспоживання та водовідведення: на господарськопитні потреби у відповідності до СНіПУ, на виробничі потреби - у відповідності до розроблених галузевих норм); розрахунок індивідуальних балансових норм водоспоживання та водовідведення, у разі необхідності; схеми розташування водних свердловин та поверхневих водозаборів, місця скиду стічних вод, водозабезпечення та водовідведення підприємств, очисних споруд; заходи по охороні та раціональному використанню водних ресурсів (а.с. 107 том 2).

До того ж, ч. 3 ст. 4 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" в редакції, чинній на момент подання відповідачем заяви від 10.06.2014 р., визначено, що суб'єкт господарювання за одержанням документів дозвільного характеру (переоформлення, видача дублікатів, анулювання), що видаються місцевими дозвільними органами, звертається до державного адміністратора в дозвільному центрі.

Основними завданнями державного адміністратора є, зокрема, надання суб'єкту господарювання вичерпної інформації щодо вимог та порядку одержання документа дозвільного характеру; прийняття від суб'єкта господарювання документів, необхідних для одержання документів дозвільного характеру, їх реєстрація та подання документів (їх копій) відповідним регіональним та/або місцевим дозвільним органам (ч. 4 ст. 5 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності").

В силу вимог ч. 5 ст. 5 зазначеного Закону, державний реєстратор має право відмовити у прийнятті заяви на одержання документа дозвільного характеру та документів, що додаються до неї, у разі подання суб'єктом господарювання документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, не в повному обсязі з наданням обґрунтованої відповіді (у разі отримання документів поштою - письмово повідомити заявника).

Таким чином, у випадку подання відповідачем державному реєстратору лише заповненого бланку заяви без надання визначених законом документів, як-то стверджує відповідач, зазначене, в силу вимог законодавства, було б підставою для відмови у прийнятті такої заяви, тоді як заява відповідача від 10.06.2014 р. була прийнята державним реєстратором Онуфріївської районної державної адміністрації ОСОБА_8 за реєстраційним номером 157, про що на заяві за № 117 від 10.06.2014 р. є відповідний підпис уповноваженої особи (а.с. 107 том 2).

Також господарським судом встановлено, що листом від 01.07.2014 р. за № 01-15/2309/6.1/1 Департамент екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної державної адміністрації повідомив державного реєстратора Онуфріївської райдержадміністрації та СК "Україна", що рішення стосовно видачі дозволу на спеціальне водокористування (або відмови у його видачі) буде прийняте департаментом після отримання відповідних висновків Кіровоградського обласного управління водних ресурсів Державної служби геології та надр України, про що буде невідкладно повідомлено заявника та державного адміністратора Онуфріївської райдержадміністрації (а.с. 120 том 2).

16.07.2014 р. Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області, в межах визначеного чинним законодавством тридцятиденного строку з дня надходження відповідної заяви та доданих до неї документів, надано відповідачу дозвіл на спеціальне водокористування Укр № 110 з терміном дії до 09.07.2019 року (далі - новий дозвіл, а.с. 109-110 том 2).

Так, зокрема, зі змісту нового дозволу, а також листа Держгеонадра України від 09.07.2014 р. за № 9564/021/10-14 вбачається, що зазначений дозвіл узгоджено з Держгеонадра України 09.07.2014 р. саме у відповідь на лист Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської обласної державної адміністрації від 19.06.2014 р. № 01-15/2162/6.1/1 (а.с. 119 том 2), що спростовує доводи відповідача в тій частині, що останній звертався до Держгеонадра України з метою отримання від останьої необхідного погодження на отримання дозволу.

Таким чином, господарським судом встановлено, що відповідачем порушено визначений законодавством порядок отримання дозволу на спеціальне водокористування, що виключає застосування до відповідача принципу мовчазної згоди, передбаченої Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", а отже доводи відповідача в цій частині також є безпідставними.

Господарським судом в ході розгляду данної справи було встановлено, що відповідач із заявою про видачу дозволу на спеціальне водокористування звернувся до Департаменту екології та природних ресурсів Кіровоградської ОДА лише 16.06.2014 р., що підтверджується відповідним вхідним штампом у правому нижньому кутку заяви відповідача від 10.06.2014 р. за № 117 (а.с. 107 том 2), а новий дозвіл видано 16.07.2014 р., а отже у визначений Законом 30-денний строк, що спростовує доводи відповідача в цій частині.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне зауважити про недоречність тверджень відповідача про отримання нового дозволу на спеціальне водокористування без зміни умов спеціального водокористування.

Так, як вбачається зі змісту дозволу на спеціальне водокористування від 16.07.2014 р. відповідачу, зокрема, змінено такі істотні умови водокористування як кількість водних об'єктів - з чотирьох на дві свердловини; строк дії дозволу з трьох на п'ять років, а також збільшено ліміти використання та забору води з 54,2 куб.м. на добу до 80,27 куб.м. на добу (а.с. 82-83, 109-110 том 2).

Необґрунтованими суд вважає і доводи позивача щодо того, що однією із умов отримання дозволу є звернення до дозвільного органу за місяць до закінчення строку дії дозволу, оскільки строки такого звернення законодавством не передбачені. Натомість, інші умови водокористування, зазначені у дозволі від 24.11.2010 р., зокрема, необхідність звернення в держуправління за місяць до закінчення терміну дії дозволу, стосуються питання продовження дії дозволу, тоді як господарським судом встановлено, що відповідач мав намір та фактично отримав новий дозвіл, що містить інші умови, а не продовжив дію старого.

З огляду на викладене, з 05.11.2013 р. - дня закінчення дії попереднього дозволу на спеціальне водокористування відповідачем здійснювалось самовільне (без спеціального дозволу) користування водними ресурсами, оскільки дозвіл на спеціальне водокористування від 24.11.2010 р. припинив свою дію, а новий дозвіл на період перевірки відповідачем (14.04.20014 р.) отриманий не був.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Статтею 38 "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів.

Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України.

В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

В силу вимог ч. 1 ст. 49 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Стаття 48 Водного кодексу України передбачає поняття спеціального водокористування.

Так, згідно ч. 1 ст. 48 Водного кодексу України спеціальним водокористуванням є забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 44 Водного кодексу України передбачено обов'язок водокористувача здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Отже, у даному випадку, після закінчення терміну дії дозволу на спеціальне водокористування відповідач повинен був його продовжити або отримати новий дозвіл. У свою чергу, невчинення таких дій з боку відповідача за наявності факту здійснення подальшого спеціального водокористування свідчить про самовільний характер такого водокористування, що є порушенням водного законодавства, а саме: правил спеціального водокористування, та тягне за собою згідно ст. 110 Водного кодексу України дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законодавством України.

Як визначено п. 6 ч. 3 ст. 110 Водного кодексу України відповідальність за порушення водного господарства несуть особи, винні у: недотриманні умов дозволу або порушення правил спеціального водокористування.

У відповідності до приписів ст.ст. 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 111 Водного кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

ОСОБА_5 зі статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

При цьому господарський суд виходив з того, що при вирішення спору про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, слід виходити з презумції вини правопорушника. Отже, відповідач мав довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди, але відсутність вини СК "Україна" у порушенні природоохоронного законодавства належним та допустимим доказами відповідачем не доведена.

Господарський суд зауважує, що відповідачем в добровільному порядку сплачено збитки, нараховані за експлуатування артсвердловини № 1 без дозволу на спеціальне водокористування за період з 01.01.2014 р. по 14.04.2014 р., що фактично свідчить про визнання неправомірності власної поведінки.

Враховуючи фактичні обставини справи, господарський суд вважає, що позивачем належним чином доведено наявність неправомірності поведінки відповідача та наявність шкоди, а також причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Відсутність вини СК "Україна" у порушенні природоохоронного законодавства відповідачем не доведена.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення. Відсутність таких такс або методик не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди.

Як встановлено матеріалами справи, на підставі акту перевірки від 14.04.2014 р., статистичної звітності 2-ТП (водгосп) та журналу обліку водоспоживання СК "Україна" (а.с. 43-44 том 1) позивачем було здійснено розрахунок розміру збитків, заподіяних внаслідок самовільного водокористування. Розмір збитків розраховано відповідно до ОСОБА_4, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 10.07.2009 р. №389 ОСОБА_4).

Відповідно до пунктів 1.2, 1.4 ОСОБА_4, вона встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі, зокрема, самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)). ОСОБА_9 застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій при розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, які виявлені за результатами державного контролю за додержанням вимог суб'єктами господарювання природоохоронного законодавства, (в редакції, чинній на час проведення розрахунку збитків).

ОСОБА_5 розділу IX ОСОБА_9, розрахунок розміру відшкодування збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)) здійснюється за формулою Зсам (забір самовільний) = 100 х W х Тар, (23). Фактичний об'єм води, що використаний самовільно без дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземні води)), визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання.

Як вбачається з розрахунку, Екологічна інспекція у Кіровоградській області обґрунтовано застосувала саме цю ОСОБА_9 при здійсненні розрахунку розміру збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу внаслідок самовільного водокористування СК "Україна".

Доводи відповідача щодо того, що ОСОБА_9 не підлягає застосуванню до фактичних взаємовідносин сторін та невідповідності формули нарахування позивачем збитків зазначеній ОСОБА_9 не знайшли свого підтвердження фактичними обставинами справи.

Що ж стосується зазначення позивачем у формулі Зсб = 100 х W х Тар літер "сб" господарський суд враховує надані суду письмові пояснення позивача про те, що ним допущена технічна помилка (а.с. 70-72 том 2), яка не впливає на правильність здійсненого позивачем розрахунку, оскільки сама формула повністю відповідає формулі, визначеною Методикою.

Господарським судом також взято до уваги, що позивачем була врахована арифметична помилка, допущена відповідачем в журналі обліку водоспоживання (водовідведення) побічними методами. Так, згідно даних зазначеного журналу, відповідачем використано без дозволу на спеціальне водокористування 758 куб. м. (450 + 308), тоді як при додаванні показників графи журналу "Витрата води за звітний період" за період з 02.12.2013 р. по 30.12.2013 р. об'єм використаної води фактично складає 304,5 кум. м.

Господарський суд зауважує, що позивачем згідно формули, встановленої Методикою нараховано збитки в розмірі 46 989,37 грн. за період з 05.11.2013 р. по 30.12.2013 р. на об'єм забраної води, який складає 712,5 куб. м., тоді як фактичний об'єм спожитої СК "Україна" без дозволу на спеціальне водокористування складає 754,50 куб.м. (450 + 304,5).

Представником відповідача також надано до суду засвідчену ним копію журналу обліку водоспоживання, яка відповідає тій, що й надана до суду прокурором, а отже в цій частині доводи відповідача також є безпідставними, з огляду на те, що ці відомості були зафіксовані повноважною особою відповідача, достовірність яких відповідачем не спростована.

Таким чином, розмір збитків, пред'явлених до стягнення з відповідача є меншим від фактично спричинених, з урахуванням більшого об'єму фактичного водоспоживання, однак, господарський суд, вирішуючи по суті даний спір, не виходить за межі пред'явлених вимог.

Таким чином, господарський суд погоджується з висновком позивача щодо визначення розміру позовних вимог виходячи з розрахунку розміру збитків в сумі 46 989,37 грн., обрахованих згідно ОСОБА_9.

Доказів відшкодування збитків в сумі 46 989,37 грн. відповідач суду не надав, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи доведеність позивачем факту порушення відповідачем чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Господарський суд не приймає заперечення відповідача як такі, що спростовуються матеріалами справи та не відповідають чинному законодавству.

За приписами п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених п. 1 ч. 2 ст. 67-1 цього Кодексу), зокрема, є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

ОСОБА_5 п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків;

Отже, стягнення шкоди має здійснюватись у відповідності до вищевказаних норм Бюджетного кодексу України.

При цьому, господарський суд вважає, що прокурором належним чином та у відповідності до вимог чинного законодавства обґрунтовано наявність порушення інтересів держави, в особі Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33-34, 49, 77, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з сільськогосподарського кооперативу "Україна" (28123, Кіровоградська область, Онуфріївський район, с. Млинок, вул. Леніна, 1, , рахунки в банківських установах не відомі) збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу в сумі 46 989,37 грн. на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Кіровоградській області (25022, м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, 84/37, ), зарахувавши кошти до спеціального фонду Державного бюджету України, спеціальних фондів місцевих бюджетів Кіровоградської обласної ради та Млинківської сільської ради Онуфріївського району (в наступних частинах, з яких: 30 відсотків - до спеціального фонду Державного бюджету України; 20 відсотків - до спеціального фонду обласного бюджету Кіровоградської обласної ради; 50 відсотків - до спеціального фонду Млинківської сільської ради Онуфріївського району), перерахувавши кошти за вказаними реквізитами: рахунок 0371, одержувач коштів Онуфріївське УК, МФО 823016, код одержувача 37824388, код бюджетної класифікації 24062100.

Стягнути з сільськогосподарського кооперативу "Україна" (28123, Кіровоградська область, Онуфріївський район, с. Млинок, вул. Леніна, 1, , рахунки в банківських установах не відомі) в дохід державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, , отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача 0001; код класифікації доходів бюджету 22030106) 1 827,00 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 03.05.2017 року.

Суддя Л.С. Вавренюк