КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2017 р. Справа№ 911/3718/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

секретар: Іванов О.О.

за участю представників:

від позивача: Курінний С.Ю.;

від відповідача: Давидова О.М.;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 10.04.2017р.

у справі №911/3718/15 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк "

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі- Фуд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні

відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Лін Беккер"

про 670 297 378,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.04.2017р. провадження у справі №911/3718/15 було зупинено до набрання законної сили рішення у справі Господарського суду міста Києва №910/24280/16.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 10.04.2017р. у справі №911/3718/15 та направити справу до місцевого господарського суду для розгляду по суті заявлених вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було невірно застосовано норми процесуального права, зокрема, ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, що на думку позивача призвело до безпідставного зупинення провадження у справі. Зокрема, позивач наголошував на тому, що в клопотанні про зупинення провадження у справі відповідачем не наведено аргументів, які б свідчили про те, що дана справа не може бути розглянута до вирішення спору у справі №910/24280/16 та не надано доказів на підтвердження того, що обставини справи №911/3718/15, необхідні для її розгляду, не можуть бути встановлені судом самостійно в межах розгляду справи №911/3718/15.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2017р., апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2017р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 11.05.2017р.

03.05.2017р. через Відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначав про безпідставність та непідтвердженість доводів апеляційної скарги, просив суд залишити скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 11.05.2017р. представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду Київської області від 10.04.2017р. у справі №911/3718/15 скасувати та направити справу до місцевого господарського суду для розгляду по суті заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні 11.05.2017р. представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду - без змін як таку, що була винесена з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм процесуального права.

Представник третьої особи у судове засідання 11.05.2017р. не з'явився, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та третьої особи у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, зважаючи на обмеженість строку розгляду апеляційної скарги на ухвали суду, а також приймаючи до уваги наявні у справі докази належного повідомлення представників сторін та третьої особи про місце, дату та час судового розгляду, суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представника третьої особи за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 11.05.2017р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" (далі - відповідач) заборгованості за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії №10-0604/299к-07 від 13.07.2007р. у сумі 181 086 612,57 грн. та 22 162 788,98 доларів США, що разом складає заборгованість, еквівалентну 670 297 378,37 грн. (том справи - 1, аркуші справи - 9-11).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як поручитель, належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за договором поруки №10-0604/299к-07/П-01 від 10.09.2010р., за умовами якого відповідач зобов'язався солідарно відповідати перед позивачем за виконання третьою особою, як позичальником, зобов'язань за кредитним договором №10-0604/299к-07 від 13.07.2007р., внаслідок чого за ним обліковується заборгованість в загальному розмірі 181 086 612,57 грн. і 22 162 788,98 доларів США.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.08.2015р. за вказаним позовом було порушено провадження у справі №911/3718/15 (том справи - 1, аркуші справи - 2-3), а також на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Лін Беккер" (далі - третя особа).

В процесі судового розгляду позивач уточнив свої вимоги та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №10-0604/299к-07 від 13.07.2007р., яка станом на 27.07.2015р. включно становить 181 086 612,57 грн. і 22 162 788,98 дол. США (том справи - 4, аркуші справи - 93-95).

У квітні 2017 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі № 911/3718/15 до вирішення Господарським судом міста Києва пов'язаної з нею справи №910/24280/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" про визнання недійсними договорів про внесення змін до договору поруки № 10-0604/299к-07/П-01 від 10.09.2010р.

На думку відповідача, розгляд справи №911/3718/15 є неможливим до вирішення справи №910/24280/16, оскільки факт визнання поруки припиненою та недійсність договорів про внесення змін до договору поруки після припинення останньої, які можуть бути встановлені у справі №910/24280/16, виключатиме стягнення заборгованості позичальника з відповідача, як поручителя.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.04.2017р. клопотання відповідача було задоволено, провадження у справі №911/3718/15 зупинено до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/24280/16.

Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу місцевого господарського суду, зазначаючи про відсутність підстав для зупинення провадження у справі №911/3718/15.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з доводами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду у ній є вимоги позивача (Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк") про стягнення з відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі- Фуд"), як поручителя за укладеним з позивачем договором поруки №10-0604/299к-07/П-01 від 10.09.2010р., заборгованості за договором про надання відновлюваної відкличної кредитної лінії №10-0604/299к-07 від 13.07.2007р.

Як було з'ясовано судом, питання дійсності договорів про внесення змін до договору поруки №10-0604/299к-07/П-01 від 10.09.2010р. є предметом спору у справі №910/24280/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк".

Позов у справі №910/24280/16 мотивовано тим, що договори про внесення змін до договору поруки №10-0604/299к-07/П-01 від 10.09.2010р. були підписані сторонами після припинення правовідносин поруки, що суперечить положенням ч.5 ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки сторонами вносились зміни у зобов'язання, яке припинилось, а відтак вказані зміни та відповідно оспорювані правочини не були направлені на реальне настання правових наслідків, що згідно з ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання їх недійсними.

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Отже, виходячи з положень ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи. Сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення в іншій справі.

Пов'язаною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення в розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин (аналогічна правова позиція наведена в п.3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що при розгляді справи №910/24280/16 буде встановлено не лише наявність або відсутність підстав для визнання недійсними договорів про внесення змін до договору поруки, але й обставини припинення поруки за спірним договором, що має суттєве значення для правильного вирішення спору у справі №911/3718/15.

Тобто, як вірно зазначив в оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд, справи №911/3718/15 та №910/24280/16 є пов'язаними і об'єктивний розгляд спору про стягнення заборгованості з поручителя (у справі №911/3718/15) є неможливим до вирішення спору та набрання законної сили рішенням у справі №910/24280/16, в якому, зокрема, встановлено обставини щодо припинення поруки (аналогічні висновки про застосування норм процесуального законодавства у подібних справах наведені в постановах Вищого господарського суду України від 02.03.2017р. у справі №910/22138/15, від 02.03.2017р. у справі №911/3545/15, від 01.03.2017р. у справі №911/3608/15, від 14.03.2017р. у справі №911/3610/15, від 04.04.2017р. у справі №911/3723/15, від 05.04.2017р. у справі №911/3798/15).

Також колегією суддів враховано, що у разі, якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням обставин конкретної справи є підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним (аналогічна правова позиція наведена в п.2.17 постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Київської області від 10.04.2017р. у справі №911/3718/15 прийнята з дотриманням норм процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 75, 77, 79, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.04.2017р. у справі №911/3718/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 10.04.2017р. у справі №911/3718/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/3718/15 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України у встановленому законом порядку та строки.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк