ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 травня 2017 р. Справа № 903/234/17

Суддя господарського суду Волинської області Якушева І.О., розглянувши матеріали по справі №903/234/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ДейріКо, м. Луцьк

до приватного підприємства ТМ Хороший смак, м. Луцьк

про стягнення 13 361,10 грн.

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання помічнику судді Євтушик О.М.

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: ОСОБА_1 (дов. від 02.03.2017р.)

Суть спору: позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача 13 361,10 грн., з них: 9600 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки №26/10 від 26.10.2016р. товар, 920,55 грн. пені за період з 10.11.2016р. по 14.13.2017р., 1920 грн. штрафу, 920,55 грн. процентів за користування кредитними коштами.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем умов договору поставки №26/10 від 26.10.2016р. щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий товар.

Ухвалою суду від 20.03.2017р. було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 05.04.2017р., зобов'язано відповідача подати суду обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження.

В судове засідання 05.04.2017р. представник позивача не зявився.

Ухвалу суду від 20.03.2017р. було надіслано позивачу ТзОВ ДейріКо за адресою, вказаною у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 43000, Волинська область, м. Луцьк, вул. Єршова, 5.

Проте, ухвала суду від 20.03.2017р. повернулась до суду із поштовою відміткою: «За закінченням терміну зберігання», «За незапитом».

В судовому засіданні 05.04.2017р. представник відповідача пояснив, що 03.03.2017р. ПП ТМ Хороший смак перерахувало позивачу заборгованість в розмірі 9 600 грн., на підтвердження оплати подав платіжне доручення (електронна версія) № 43 від 03.03.2017р.

Ухвалою суду від 05.04.2017р. розгляд справи було відкладено у зв'язку із задоволенням клопотання представника відповідача та для надання сторонам можливості добровільно врегулювати спір.

Представник позивача в судове засідання 11.05.2017р. не зявився.

Ухвала суду від 05.04.2017р. була надіслана ТзОВ ДейріКо за адресою, зазначеною в позовній заяві: м. Луцьк, вул. Єршова, 5. Факт її надіслання підтверджується списком рекомендованої кореспонденції господарського суду Волинської області від 07.04.2017р.

Згідно з інформацією із офіційного сайту УДППЗ Укрпошта відправлення суду (ухвала від 05.04.2017р.) вручено за довіреністю.

Як розяснив Пленум Вищого господарського суду України в п.п.3.9.1. постанови №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду .

Оскільки позивач про судовий розгляд був повідомлений належним чином, правом участі в судовому засіданні не скористався, справу судом розглянуто за відсутності представника позивача, за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача у відзиві б/н від 11.05.2017р. та в судовому засіданні 11.05.2017р. позову не визнав, посилаючись на те, що товар, переданий на підставі видаткової накладної №23 від 26.10.2016р. на суму 9 600 грн., відповідач оплатив 03.03.2017р. На підтвердження цього подав копію платіжного доручення № 43 від 03.03.2017р. Також відповідач зазначив, що позивач, посилаючись на договір № 26/10 від 26.10.2016р., нараховує пеню, штраф та проценти за користування кредитними коштами, проте у видатковій накладній № 23 від 26.10.2016р. підставою передачі товару вказано зовсім інший договір № 18/08-16-ЛГ від 18.08.2016р. А тому вважає, що підстав для стягнення пені, штрафу, процентів за користування кредитними коштами, нарахованими на підставі договору № 26/10 від 26.10.2016р., немає.

Також представник відповідача пояснив, що добровільно спір врегулювати не вдалося.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд

в с т а н о в и в:

26.10.2016р. року між позивачем ТзОВ ДейріКо як постачальником і відповідачем - приватним підприємством ТМ Хороший смак як покупцем було укладено договір поставки №26/10, згідно з п.1.1. якого постачальник зобов'язувався поставити та передати у власність покупця сухі молочні суміші, СЗМ, сироватка молочна суха, казеїнати сухі та інші (далі товар), в кількості та асортименті, що передбачені в накладних на відпуск товару, а покупець зобовязувався прийняти товар від постачальника та оплатити його загальну вартість на умовах та в строки передбачені даним договором.

14.03.2017р. позивач надіслав до господарського суду позовну заяву, в якій на підставі договору № 26/10 від 26.10.2016р. просить стягнути з відповідача 13361,10 грн., з них: 9600 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки №26/10 від 26.10.2016р. товар, 920,55 грн. пені за період з 10.11.2016р. по 14.13.2017р., 1920 грн. штрафу, 920,55 грн. процентів за користування кредитними коштами.

Представник відповідача в судовому засіданні факту укладення договору поставки №26/10 від 26.10.2016р. між сторонами у справі не заперечував.

Судом встановлено, що 26.10.2016р. позивач передав відповідачу товар на загальну суму 9 600 грн., що підтверджується видатковою накладною № 23 від 26.10.2016р.

Проте, як зазначено у видаткові накладній № 23 від 26.10.2016р. підставою передачі товару є договір № 18/08-16-ЛГ від 18.08.2016р.

У позовній заяві б/н від 14.03.2017р. позивач зазначив, що заборгованість відповідача за переданий товар становить 9600 грн.

В процесі розгляду справи судом було встановлено, що відповідач 03.03.2017р. перерахував позивачу 9600 грн. На підтвердження цього представником відповідача подано суду платіжне доручення № 43 від 03.03.2017р. з відміткою Волинського відділення ПАТ «Укрсоцбанк».

Враховуючи те, що оплату за товар, переданий на підставі видаткової накладної №23 від 26.10.2016р. було проведено відповідачем до звернення позивача з позовом до суду, у задоволенні позову про стягнення 9600 грн. заборгованості слід відмовити.

Також позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 920,55 грн. пені за період з 10.11.2016р. по 14.13.2017р., 1920 грн. штрафу, 920,55 грн. процентів за користування кредитними коштами.

На обгрунтування цієї вимоги посилається на п.п. 6.2.1., 6.2.2., 6.2.3. п. 6.2 договору поставки №26/10 від 26.10.2016р., якими передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов договору протягом більше, ніж 10 календарних днів, покупець сплачує на користь постачальника пеню, яка обчислюється з 11 дня прострочення оплати відповідної партії товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати. При цьому сторони домовилися, що пеня стягується за весь час прострочення.

У разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязання, передбаченого п. 4.2. цього договору, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 відсотків від вартості поставленого, але неоплаченого товару.

У випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов договору протягом більше, ніж 10 календарних днів, постачальник має право стягнути з покупця проценти за користування коштами в розмірі 28% річних від неоплаченої вартості товару, нарахування відбувається з 11 дня прострочення оплати відповідної партії. Проценти підлягають сплаті за весь період прострочення покупцем зобовязання. При цьому сторони домовилися, що пеня стягується за весь час прострочення.

Оскільки підставою передачі товару на суму 9600 грн. згідно з видатковою накладною № 23 від 26.10.2016р. є договір №18/08-16-ЛГ від 18.08.2016р., то правові підстави для стягнення 920,55 грн. пені, 1920 грн. штрафу, 920,55 грн. процентів за користування кредитними коштами, нарахованих позивачем на підставі договору №26/10 від 26.10.2016р., відсутні.

Відтак позовна вимога про стягнення 920,55 грн. пені, 1920 грн. штрафу, 920,55 грн. процентів за користування кредитними коштами до задоволення не підлягає.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У звязку із відмовою в задоволенні позову на підставі ст. 32, 33, 34, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено: 13.05.2017р.

Суддя І. О. Якушева