ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.04.2017 Справа № 920/304/17

За позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії ПАТ «Укртелеком» (м. Суми)

до - Управління соціального захисту населення Великописарівської районної державної адміністрації (смт. Велика Писарівка, Сумська область)

про стягнення 62622 грн. 80 коп.

Суддя О.Ю. Резніченко

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 884 від 12.12.2016,

від відповідача не зявився.

У засіданні брав участь секретар судового засідання Сидорук А.І.

Суть спору: Позивач просить суд стягнути з відповідача 62622 грн. 80 коп. боргу за невідшкодування відповідачем позивачу витрат, наданих позивачем споживачам, які мають пільги з телекомунікаційних послуг.

Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.

Позивач надав суду клопотання про залучення до матеріалів справи копії довідки ГУДКСУ України в Сумській області про підтвердження зарахування судового збору. Суд долучив вищезазначений документ до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте відповідач подав відзив на позовну заяву, де зазначає, що фактично борг існує і буде сплачений одразу після перерахування субвенції з державного бюджету, однак просить суд відмовитиу позові, оскільки:

1) у Державному бюджеті України на 2016 рік не закладено коштів на відшкодування пільг;

2) між сторонами не укладався договір про відшкодування вартості послуг для окремих категорій громадян на 2016 рік.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач є оператором телекомунікацій, предметом діяльності якого є надання телекомунікаційних послуг.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Нормами ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295 визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Як вказує позивач, з січня по грудень 2016 року позивачем надані телекомунікаційні послуги на загальну суму 62622 грн. 80 коп. на пільгових умовах громадянам Великописарівського району, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 16 ст. 6-4 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. З ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ч. 5 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 4 ч. З ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства».

На виконання п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене Постановою Кабінету міністрів України від 29 січня 2003 року № 117, позивач подавав на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці.

Поіменні списки абонентів за формою « 2-пільга» щомісячно надсилались позивачем поштою відповідачу та на електронну адресу. Вищезазначені факти відповідачем не заперечуються і не спростовуються.

Відповідно до ст.87 Бюджетного кодексу України видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 № 256, відповідач був зобов'язаний щомісяця звіряти інформацію, що міститься в Реєстрі з отриманою від позивача інформацією, та здійснювати розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг м. Велика Писарівка та Великописарівського району є відповідач, а отже відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, повинен здійснювати відповідач за рахунок державних субвенцій.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку ціни позову, витрати, які понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах з січня по грудень 2016 року, не відшкодовані відповідачем, в наслідок чого станом на 01.01.2017 утворилась заборгованість в розмірі 62622 грн. 80 коп.

Позивач звертався до відповідача з листами, однак відповідач борг не сплатив, зазначаючи про відсутність договору і коштів, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено правило, згідно якого суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Матеріалами справи підтверджено, що за період з січня по грудень 2016 включно позивачем були надані послуги звязку на пільгових умовах населенню м. Велика Писарівка та Великописарівського району на загальну суму 62622 грн. 80 коп., однак всупереч чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, відповідачем не відшкодовано позивачу вищезазначеної суми боргу, що відповідачем не заперечується.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 62622 грн. 80 коп. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також не можуть бути вляті до уваги заперечення відповідача з огляду на наступне:

По-перше, стосовно заперечень відповідача, що у Державному бюджеті України на 2016 рік не закладено коштів на відшкодування пільг, то такі заперечення судом до уваги не приймаються, оскільки:

В ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України, а також Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.05 року) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.04 року), яке відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і повинно бути враховано судом, передбачено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідач є юридичною особою, самостійно виконує господарські обовязки і може бути стороною у справі.

За таких обставин, відповідач відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави.

При цьому, неналежне фінансування та відсутність механізму проведення такого розрахунку не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання.

Також, згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

У листі № 31-07310-10-24/16584 від 30.06.2011 Міністерство фінансів України роз'яснило, що деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Тому, законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог законів України.

По-друге, що стосується заперечень відповідача про відсутність між сторонами договору про відшкодування вартості послуг для окремих категорій громадян на 2016 рік, а тому і відсутність між сторонами господарських відносин, то суд не приймає їх до уваги. Чинне законодавство України не передбачає обовязкового укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян, оскільки зобовязання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від волевиявлення сторін.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору понесені позивачем покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Великописарівської районної державної адміністрації (вул. Незалежності, 3, смт. Велика Писарівка, Сумська область, 42800, код 03197919) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії ПАТ «Укртелеком» (вул. Іллінська, 2, м. Суми, 40030, код 23825401) 62622 грн. 80 коп. боргу за невідшкодування витрат, наданих споживачам, які мають пільги з телекомунікаційних послуг, 1600 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.04.2017.

Суддя ОСОБА_2