ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2017 р. Справа № 925/246/17

За позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Черкаської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до управління соціального захисту населення Маньківської районної державної адміністрації

про стягнення 105940 грн. 58 коп.,

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 12.01.2017 №1517;

від відповідача: не зявилися.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Черкаської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до управління соціального захисту населення Маньківської районної державної адміністрації про стягнення 105940 грн. 58 коп. заборгованості з відшкодування витрат на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян Маньківського району.

У позові позивач також просить господарський суд понесені позивачем витрати на сплату судового збору стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позові та у заяві про уточнення позовних вимог від 27.03.2017 №71С000/17-183 вказав на неналежне виконання відповідачем зобовязань щодо відшкодування позивачу його витрат на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян Маньківського району у грудні 2015 року у сумі 12115 грн. 22 коп. та у 2016 році у сумі 93825 грн. 36 коп., що (зобовязання) виникли із укладеного між сторонами договору від 01.01.2015 №71і200-06-29 про відшкодування витрат за встановлення телефонів і користування телефоном пільговій категорії громадян, а також із законів, якими встановлені пільги для окремих категорій громадян з оплати телекомунікаційних послуг.

Ухвалою від 09.03.2017 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Черкаської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її розгляд на 11 год. 00 хв. 28.03.2017 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Відповідач проти позову заперечив, зазначивши при цьому у поданому до господарського суду 21.03.2017 відзиві на позов, що станом на 01.01.2016 заборгованість відповідача перед позивачем з відшкодування витрат на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян Маньківського району становить 0,67 коп. Документи на підтвердження решти витрат на надання вказаних послуг у грудні 2015 року були подані позивачем після 31.12.2015 і тому не були узяті до відшкодування, оскільки укладений між сторонами договір від 01.01.2015 №71і200-06-29 про відшкодування витрат за встановлення телефонів і користування телефоном пільговій категорії громадян діяв лише до 01.01.2016 року. У Державному бюджеті України на 2016 рік субвенція з державного бюджету місцевим бюджетами на надання пільг не передбачена і відповідний договір з позивачем про відшкодування йому витрат на надання таких пільг у 2016 році не укладався.

Ухвалою від 28.03.2017 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 11 год. 30 хв. 20.04.2017 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У засіданні суду, яке відбулося 20.04.2017 за участю представників обох сторін, господарський суд за клопотанням представника відповідача оголосив перерву до 09 години 30 хвилин 27.04.2017, про що представники сторін були повідомлені господарським судом під розписку.

У судовому засіданні, яке відбулося 27.04.2017 представник позивача позов підтримав з вказаних у ньому підстав, а представник відповідача у це засідання суду не зявився і не повідомив господарський суд про причини незявлення.

Незявлення представника відповідача у судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час і місце засідання суду, не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

Законами України від 22.10.1993 №3551-ХII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", від 23.03.2000 №1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", від 28.02.1991 №796-ХII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 24.03.2008 №203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" і від 26.04.2001 №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" встановлені пільги з оплати послуг звязку (далі - телекомунікаційних послуг) для визначеної цими Законами категорій осіб (далі - пільгові категорії громадян).

01 січня 2015 року публічне акціонерне товариства "Укртелеком" в особі Черкаської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі Укртелеком та/або позивач) та управління соціального захисту населення Маньківської районної державної адміністрації (далі Управління та/або відповідач) уклали між собою договір № 71і200-06-29 про відшкодування витрат за встановлення телефонів і користування телефонами пільговій категорії громадян (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Укртелеком зобовязався на пільгових умовах надавати телекомунікаційні послуги (встановлення телефону, абонплата за користування телефоном) пільговим категоріям громадянам Маньківського району.

Згідно з п. 1.2 Договору Управління згідно з чинним законодавством з питань надання пільг з встановлення телефонів та з оплати за користування ними, зокрема згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", фінансує на протязі терміну дії цього Закону, поточні витрати Укртелекому з надання послуг пільговим категоріям громадян.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що фінансування витрат з надання послуг громадянам, які відповідно до чинного законодавства мають пільги з оплати встановлення телефону та користування ним, проводиться Управлінням за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам згідно із затвердженим кошторисом шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Укртелекому або проведення взаєморозрахунків в межах сум на підставі виставлених рахунків на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг.

Пункт 3.1 Договору передбачає такі зобов'язання Укртелекому:

3.1.1. На підставі наданих документів на право користування пільгами на протязі поточного року надавати громадянам пільги за користування телефоном у відповідності до чинного законодавства.

3.1.2. Надавати Управлінню до 05 числа кожного місяця, наступного за звітним, на паперових та електронних носіях розрахунки вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці згідно з формою "2-пільга" та акти звірки розрахунків за надані послуги.

3.1.3. На підставі письмової заяви громадян, які відповідно до чинного законодавства мають пільги з оплати встановлення телефону, проводити техобстеження на предмет наявності технічної можливості встановлення телефону за вказаною адресою.

3.1.4. На основі технічної довідки видавати зведений реєстр на оплату послуг згідно з тарифом на виконання основних та додаткових робіт і згідно з кошторисом в межах, передбачених законодавством для різних пільгових категорій населення.

3.1.5. В місячний термін після надходження на розрахунковий рахунок Укртелекому коштів на оплату послуг з встановлення телефону з використанням пільги провести виконання робіт з оформленням відповідного акту та відзвітувати про їх цільове використання.

Пункт п. 3.2 Договору передбачає такі зобовязання Управління:

3.2.1. Оплату послуг з пільгового встановлення телефонів проводити на підставі наданих Укртелекомом документів.

3.2.2. В разі надходження фінансування протягом 3-х календарних днів, перерахувати цільові кошти на відповідний розрахунковий рахунок Укртелекому.

3.2.3. До 05 числа наступного місяця за звітним періодом узгоджувати та підписувати акти звірки розрахунків заборгованості між сторонами.

3.2.4 Щомісячно інформувати про якісні та кількісні зміни серед пільгових категорій, які перебувають на обліку та мають право на пільги.

Пунктом 8.1. Договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту укладення та застосування до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 січня до 31 грудня 2015 року, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

У 2016 році сторони договорів щодо відшкодування позивачу витрат на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян Маньківського району між собою не укладали.

На початок 2015 року відповідач мав заборгованість з відшкодування позивачу витрат на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян у 2014 році у сумі 24360 грн. 88 коп.

На виконання умов Договору позивач, як оператор телекомунікаційних послуг надав послуги зв'язку (встановлення телефонів та користування телефоном) населенню пільгових категорій у період з 01.01.2015 по 31.12.2015 на суму 139061 грн. 34 грн. і у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 на суму 93825 грн. 36 коп., а усього у період з 01.01.2015 по 31.12.2016 на загальну суму 232886 грн. 70коп, що підтверджується доказами, поданими позивачем з позовом та з клопотанням про долучення документів до справи від 27.03.2017, і не заперечується відповідачем.

У 2015 році відповідач відшкодував позивачу витрати на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян у загальній сумі 151307 грн., з якої 24360 грн. 88 коп. були зараховані позивачем на погашення заборгованості з відшкодування витрат на послуги, надані у 2014 році, і 126946 грн. на погашення витрат на послуги, надані у 2015 році.

У 2016 році і у подальшому відповідач витрати на надання у 2015, 2016 роках телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян позивачу не відшкодовував, у звязку тим, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" субвенції із державного бюджету місцевими бюджетами на відшкодування витрат на надання таких послуг не були передбачені і фактично відповідачу не надавалися.

Таким чином у позивача залишились невідшкодованими відповідачем витрати на надання у 2015, 2016 роках телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян у сумі 105940 грн. 58 коп., утому числі 12115 грн. 22 коп. (24360 грн. 88 коп. + 139061 грн. 34 грн. 151307 грн.) витрати на послуги, надані у 2015 році, і 93825 грн. 36 коп. витрати на послуги , надані у 2016 році.

Несплата відповідачем позивачу у добровільному порядку заборгованості з відшкодування витрати на надання у 2015, 2016 роках телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян у сумі 105940 грн. 58 коп. й спричинила даний спір.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пункт 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 також передбачає, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Згідно з підпунктом "б" пункту 4 частини 1 статті 89 та частини 1 статті 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, проводяться з місцевих бюджетів за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 затверджено "Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі Порядок №256), який містить, зокрема, такі норми:

"2. Фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

3. Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).".

Таким чином, у даному випадку головним розпорядником коштів місцевих бюджетів у Маньківському районі Черкаської області на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівник управління соціального захисту населення Маньківської районної державної адміністрації, а тому саме це управління є відповідальною (зобовязаною) особою за відшкодування Укртелекому понесених ним витрат на надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян Маньківського району.

Відповідно до пункту 8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Суб'єктами майново-господарських зобов'язань можуть бути суб'єкти господарювання, зазначені у статті 55 цього Кодексу, негосподарюючі суб'єкти - юридичні особи, а також органи державної влади, органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є обставиною, за наявності якої суб'єкт господарювання не несе відповідальності за порушення господарського зобов'язання.

Частина 2 статті 16 Цивільного кодексу України та частина 2 статті 20 Господарського кодексу України передбачають такі способи захисту порушеного права особи як присудження до виконання обовязку в натурі.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд дійшов до таких висновків.

З укладеного сторонами Договору та з вчинених позивачем дій щодо надання в 2015, 2016 роках телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян Маньківського району, які (дії) передбачені названими вище актами законодавства, а також із цих актів законодавства у позивача виникло право на відшкодування фактичних витрат на надання вказаних послуг, а у відповідача виникло зобовязання з відшкодування позивачу таких витрат.

З припиненням з 01.01.2016 року строку дії Договору передбачені ним і не виконані відповідачем зобовязання щодо відшкодування позивачу витрат на надані у 2015 році телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян не припинилися.

Не укладення сторонами договору на 2016 рік стосовно відшкодування позивачу відповідачем витрат на надання у 2016 році телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян не означає про відсутність у відповідача зобовязань з відшкодування позивачу таких витрат, які (зобовязання), як уже зазначалося вище, виникли із вчинених позивачем дій щодо фактичного надання в 2016 році вказаних послуг, які (дії) передбачені названими вище актами законодавства, а також із цих актів законодавства.

Невідшкодування відповідачем позивачу витрат на надання в 2015, 2016 роках телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян Маньківського району у сумі 105940 грн. 58 коп. у встановлені Договором та пунктом 8 Порядку №256 строки означає про порушення відповідачем своїх зобовязань і відповідно прав позивача на своєчасне одержання вказаної суми коштів.

При цьому сама по собі відсутність у відповідача бюджетних коштів не є підставою для звільнення його від виконання своїх зобов'язань.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №905/2358/16 (3-77гс17).

Отож позивач в порядку захисту своїх порушених прав на своєчасне одержання суми відшкодування у розмірі 105940 грн. 58 коп. вправі вимагати від відповідача примусового виконання своїх зобовязань шляхом стягнення з нього на свою користь вказаної суми коштів.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 1600 грн. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з управління соціального захисту населення Маньківської районної державної адміністрації (20100, Черкаська область, Маньківський район, селище міського типу Маньківка, вулиця Соборна, 3, ) на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Черкаської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (18000, м. Черкаси, вулиця Байди Вишневецького 34, ) 105940 грн. 58 коп. заборгованості та 1600 грн. витрат на сплату судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 16.05.2017.

СУДДЯ М.В. Дорошенко