ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Справа № 918/1064/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Картере В.І. (доповідач),

суддів: Барицької Т.Л.,

Шевчук С.Р.

за участю представників:

позивача - Ярового Я.В.,

відповідача - Гішка В.С., Жучені Ю.Ю., Політила О.В., Пуеккера А.,

третьої особи - Крикуненка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна"

на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2017

у справі № 918/1064/15 господарського суду Рівненської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Журавлина"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Проскан"

про розірвання договору з дилером

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" (далі - ТОВ "Сканія Україна") звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Журавлина" (далі - ТОВ "Журавлина) про розірвання договору з дилером від 23.06.2005.

Обґрунтовуючи позов ТОВ "Сканія Україна" зазначило, що згідно з п. 13.1 ст. 13 договору з дилером, сторонам договору надано право на розірвання договору в односторонньому порядку без будь-яких умов.

Крім того, ТОВ "Сканія Україна" стверджувало про істотні порушення умов договору з боку відповідача, а відтак вважало наявними правові підстави для розірвання договору, передбачені ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Справа розглядалася господарськими судами неодноразово.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.07.2016 у даній справі постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 та рішення господарського суду Рівненської області від 17.11.2015 в частині розгляду позовних вимог про розірвання договору з дилером на підставі п. 13.1 ст. 13 цього договору скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до місцевого господарського суду. Водночас в іншій частині (в частині відмови у задоволенні позову про розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України) постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 залишено без змін. Отже, судовими рішеннями у даній справі було встановлено відсутність істотних порушень умов договору з дилером від 23.06.2005 з боку відповідача.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 03.10.2016 (суддя Політика Н.А.) позов задоволено. Розірвано з моменту набрання судовим рішенням законної сили договір з дилером від 23.06.2005, укладений ТОВ "Сканія Україна" та ТОВ "Журавлина", на підставі п. 13.1 цієї угоди.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2017 (колегія суддів у складі: суддя Олексюк Г.Є. - головуючий, судді Маціщук А.В., Гудак А.В.) вказане рішення господарського суду від 03.10.2016 скасовано та прийнято нове, яким у позові в частині розірвання договору з дилером від 23.06.2005 на підставі п. 13.1 договору відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову апеляційного господарського суду від 26.01.2017, а рішення господарського суду першої інстанції від 03.10.2016 залишити в силі. В обґрунтування касаційної скарги касатор стверджує, що господарським судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови порушено вимоги ст.ст. 42, 22, 27, 35, 43 ГПК України, ст.ст. 20, 188 ГК України, ст.ст. 261, 651, 646, 1116, 1120, 1126 ЦК України, ст. 5.8 Принципів міжнародних комерційних договорів УНІДРУА.

На думку позивача, під час прийняття оскаржуваної постанови, господарським судом апеляційної інстанції:

- помилково зазначено про відсутність у позивача права на розірвання договору на підставі п. 13.1 договору;

- зроблено безпідставний висновок про відмову позивача від наміру припинити договір (не дотримання позивачем досудового порядку врегулювання спору) чи щодо втрати інтересу позивачем щодо розірвання договору;

- помилково вказано про взаємозв'язок між договором з дилером та угодою про незалежну майстерню;

- необґрунтовано зазначено про необхідність компенсації витрат відповідачу у зв'язку з розірванням договору з дилером;

- безпідставно застосовано строки позовної давності до даних правовідносин сторін;

- незаконно залучено до участі у справі третю особу.

Відповідно до ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Перевіривши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлені наступні обставини:

- 23.06.2005 ТОВ "Сканія Україна" та ТОВ "Журавлина" (дилер) було укладено договір з дилером (далі - договір), відповідно до п. 2.1. якого дилер бере на себе зобов'язання здійснювати придбання продукції тільки у Сканії або у її уповноважених представників, крім випадків, коли жоден з них не виробляє або не поставляє продукцію необхідну замовнику, або продукція Scania CVAB є вживаною;

- відповідно до п. 3.1 статті 3 договору дилер зобов'язаний, прямо або опосередковано, не виробляти та не розповсюджувати товари, які можуть конкурувати із продукцією;

- п. 5.1 статті 5 договору передбачено, що дилер погоджується вживати всіх розумних заходів для того, щоб зробити продукцію відомою настільки, наскільки це можливо шляхом реклами у ЗМІ та на вітринах, а також участі у виставках та інших форм просування продукції на ринку;

- згідно з пунктами 7.1, 7.2 статті 7 договору дилер у відповідності до вимог Сканії зобов'язується забезпечувати висококласну систему організації продажу. Дилер, для виконання обумовлених цим договором робіт, наймає необхідну кількість кваліфікованих та спеціально навчених для роботи з продукцією спеціалістів. Персонал дилера у випадку необхідності повинен проходити як базове, так і наступне навчання з продажу продукції. Таке навчання організовує Сканія, при цьому періодичність та порядок оплати витрат на навчання визначається за домовленістю сторін;

- відповідно до п. 8.4 ст. 8 договору дилер зобов'язаний інформувати Сканію про встановлені ним ціни на продукцію при укладанні відповідних угод із замовниками. У випадку якщо Сканія знайде, що ціни роздрібного продажу занадто високі та ризиковані для подальших продажів продукції, дилер повинен буде змінити ціни і привести їх у відповідність до побажань Сканії;

- за умовами п. 10.1 статті 10 договору дилер забезпечує представникам Сканії вільний доступ у приміщення всіх майстерень, складів та інші приміщення, які використовуються з метою виконання цього договору. На офіційний письмовий запит Сканії дилер повинен надати звіт щодо робіт, які проводяться, та щодо стану продажу;

- відповідно до пункту 13.1 статті 13 договір може бути припинено за письмовою заявою будь-якої з сторін шляхом укладання угоди про припинення договору, за умови направлення не менш як за шість місяців відповідного повідомлення (листом з оголошеною цінністю та повідомленням про вручення) на адресу іншої сторони;

- згідно з пунктом 15.1 статті 15 договору сторони погодили, що суперечки та конфлікти за цим договором, а саме але не виключено, з питань його тлумачення, порушення будь-яких його положень, припинення або недійсності, які не вдалось врегулювати шляхом переговорів, передаються на розгляд у встановленому чинним законодавством порядку до господарського суду;

- пунктом 16.4 статті 16 договору передбачено, що всі повідомлення, передбачені цим договором, здійснюються письмово та відправляються кур'єрською поштою або листом з оголошеною цінністю з отриманням повідомлення про вручення. Адреси і номери телефаксів, вказані в договорі, можуть бути змінені будь-якою з сторін з обов'язковим письмовим повідомленням іншої сторони за 15 днів до такої зміни;

- зазначений договір підписаний сторонами і скріплений відбитками печаток сторін;

- листом від 26.03.2012 ТОВ "Сканія Україна" повідомило відповідача про своє бажання припинити дію договору з дилером від 23.06.2005 з 01.10.2012;

- на вказаний лист ТОВ "Журавлина" надало відповідь від 09.04.2012, в якому зазначило, що в порушення п. 13.1 ст. 13 договору, позивачем не направлено відповідачу проект відповідної угоди про припинення договору, що унеможливлює вивчення останнім запропонованих умов припинення договору;

- листом від 23.04.2012 позивачем було надано відповідачу проект додаткової угоди про припинення дії договору з дилером та встановлено 10-денний строк для її підписання;

- у відповідь на лист від 23.04.2012 ТОВ "Журавлина" листом від 14.05.2012 повідомило позивача про можливість підписання додаткової угоди лише за умови пропорційного розподілу між сторонами договору витрат ТОВ "Журавлина" на виконання договору з дилером від 23.06.2005, тобто за умови сплати ТОВ "Сканія Україна" на користь відповідача 12 750 000,00 грн. та додало до вказаного листа свій проект додаткової угоди до договору з дилером від 14.05.2012, який було отримано позивачем 17.05.2012, у свою чергу ТОВ "Сканія Україна" відповіді на вказану пропозицію не надало;

- рішенням господарського суду міста Києва від 06.03.2014 у справі № 918/1137/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2014, здійснено зокрема наступне тлумачення договору з дилером від 23.06.2005:

" - для припинення договору на підставі п. 13.1 статті 13 договору з дилером від 23.06.2005 є не тільки сам факт направлення заінтересованою стороною не менше як за шість місяців відповідного повідомлення (листом з оголошеною цінністю та повідомленням про вручення) на адресу іншої сторони, а й укладання відповідної угоди про припинення договору з дилером від 23.06.2005";

" - у разі недосягнення згоди між сторонами щодо укладання відповідної угоди про припинення договору з дилером від 23.06.2005 спір з припинення договору підлягає передачі на розгляд у встановленому чинним законодавством порядку до господарського суду з врахуванням встановленої законом підсудності справ, якщо такий спір з припинення договору з дилером від 23.06.2005 на підставі його пункту 13.1. статті 13 сторонам не вдалось врегулювати шляхом переговорів".

- листом від 27.04.2015 позивач звернувся до відповідача з пропозицією продовжити співпрацю за договором з дилером та проханням про надання фінансової документації щодо виконання цього правочину;

- листом від 23.06.2015 ТОВ "Журавлина" у відповідь на вказане звернення позивача повідомило про необхідність спростування останнім недостовірної інформації, розміщеної на сайті ТОВ "Сканія Україна" щодо припинення договору з дилером від 23.06.2005 та закінчення співробітництва між сторонами; у вказаному листі була відсутня будь-яка інформація щодо погодження чи відмови у продовженні співпраці відповідача з позивачем в рамках спірної угоди;

- листом від 15.07.2015 позивач повторно звернувся до ТОВ "Журавлина" з проханням про надання документації;

Приймаючи рішення про задоволення позову, господарський суд першої інстанції виходив з того, що:

- сторони погодили можливість розірвання цього договору за ініціативою однієї із сторін шляхом укладання угоди про припинення договору за умови направлення не менше як за шість місяців відповідного повідомлення (листом з оголошеною цінністю та повідомленням про вручення) на адресу іншої сторони;

- позивач скористався наданим йому правом, дотримавшись порядку, встановленого в спірному договорі, а саме перед тим як звернутися до суду, спочатку надіслав відповідачу відповідне повідомлення про розірвання договору в добровільному порядку та проект додаткової угоди про припинення цього договору;

- право вимоги розірвання спірного договору, передбачене п. 13.1 цієї угоди, не ставиться умовами цього правочину в залежність від настання певних обставин та не обумовлюється жодними підставами;

- листування сторін у 2015 році не є відмовою позивача від надісланої ним оферти про розірвання спірного договору (лист від 23.04.2012);

- зазначене листування не впливає на встановлене п. 13.1 договору з дилером право позивача ініціювати припинення цього договору так само як і не впливає на факт дотримання позивачем досудового порядку врегулювання вказаного спору і право позивача звернутися до суду з відповідним позовом про розірвання наведеного правочину з урахуванням тієї обставини, що спірний договір є безстроковим;

- ТОВ "Сканія Україна" дізналося про відмову відповідача від укладення запропонованої позивачем додаткової угоди про розірвання спірного договору у безумовному порядку 17.05.2012, оскільки сторони у встановленому договором порядку не дійшли згоди щодо розірвання даного правочину;

- про факт порушення свого права в розумінні п. 13.1 ст. 13 спірного договору ТОВ "Сканія Україна" дізналося після спливу встановленого даним пунктом договору шестимісячного строку з моменту направлення ТОВ "Журавлина" відповідного повідомлення листом від 26.03.2012, тобто з 27.09.2015;

- для дотримання визначеного у спірному договорі порядку досудового врегулювання спору позивач міг звернутися до суду тільки після спливу зазначеного шестимісячного строку, адже цей строк був прямо погоджений сторонами для припинення договору у добровільному порядку;

- сам факт недосягнення між сторонами згоди щодо розірвання договору до спливу наведеного шестимісячного строку з моменту направлення відповідного повідомлення не може свідчити про безпосереднє порушення прав позивача;

- зважаючи на те, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, строк позовної давності у даній справі починає перебіг саме з дня, коли сплинув зазначений у п. 13.1 ст. 13 договору шестимісячний строк;

- строк позовної давності для захисту свого інтересу позивачем закінчився 27.09.2015, тоді як позовна заява була подана до господарського суду Рівненської області 04.09.2015, тобто в межах загального строку позовної давності.

Скасовуючи рішення господарського суду першої інстанцій про задоволення позову та відмовляючи у задоволення позову в повному обсязі, господарський суд апеляційної інстанції виходив з того, що:

- для припинення договору на підставі ст. 13 договору є не тільки сам факт направлення заінтересованою стороною не менше як за шість місяців відповідного повідомлення (листом з оголошеною цінністю та повідомленням про вручення) на адресу іншої сторони, а й укладення відповідної угоди про припинення договору з дилером від 23.06.2005;

- після спливу 05.05.2012 чинності оферти від 23.04.2012, а також після отримання позивачем 17.05.2012 відмови відповідача від укладання додаткової угоди від 23.04.2012, позивач вже не пропонував відповідачу припинити дію договору з дилером на підставі п. 13.1 договору з дилером, що свідчить про втрату інтересу позивача до припинення договору з дилером;

- листування сторін у квітні-липні 2015 року не зачіпало припинення договору з дилером на підставі п. 13.1 договору відповідно до умов оферти від 23.04.2012;

- ТОВ "Сканія Україна" звернулось з даним позовом до суду 08.09.2015 без дотримання досудового порядку врегулювання спору, а відтак висновки господарського суду першої інстанції в частині того, що позивач дотримався порядку, встановленого в п. 13.1 ст. 13 договору необхідного для розірвання договору, є помилковими;

- в даному випадку відсутні підстави для застосування до договору з дилером ст. 5.8 Принципів міжнародних комерційних договорів УНІДРУА, оскільки сторони договору є суб'єктами господарської діяльності України, юридичними особами, що зареєстровані на території України відповідно до чинного законодавства України. Договір з дилером від 23.06.2005 не є зовнішньоекономічним договором і не є міжнародним комерційним договором, в розумінні принципів міжнародних комерційних договорів УНІДРУА;

- розірвання договору з дилером призведе до неможливості виконання відповідачем його зобов'язань перед його клієнтами, які він має виконувати за Угодою про незалежну майстерню (сервісний центр) від 03.05.1999, що завдасть відповідачу шкоди та порушить права відповідача за Угодою про незалежну майстерню (сервісний центр) від 03.05.1999, завдасть шкоди та порушить права третіх осіб, якими є споживачі продукції Сканія;

- право на звернення до суду з вимогою про розірвання (припинення) договору з дилером виникло у позивача після отримання зазначеної відмови відповідача від укладання додаткової угоди від 23.04.2012 до договору з дилером, тобто після 17.05.2012. З врахуванням ст. 257 ЦК України реалізувати таке право позивач міг протягом трьох років, тобто до 17.05.2015, тоді як позивач звернувся з позовом до відповідача 08.09.2015, тобто поза межами строку позовної давності;

- оскільки господарський суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову у зв'язку з відсутністю порушеного права позивача, тому відсутні підстави для застосування до даних правовідносин положень ст. 261 ЦК України, а саме строку позовної давності.

З наведеними висновками господарського суду апеляційної інстанції Вищий господарський суд України не погоджується з огляду на наступне:

У даному випадку господарським судам для правильного вирішення спору слід було встановити наявність або відсутність правових підстав для припинення договору за ініціативою позивача в односторонньому порядку незалежно від наявності або відсутності порушень з боку відповідача, а також незважаючи на відсутність згоди на припинення договору з боку відповідача.

За загальним правилом особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані; відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин; правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін. (ч.ч. 2, 3, 4 ст. 214 ЦК України.

Згідно з 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однак, оскільки не виключається, що ініціатива однієї зі сторін щодо розірвання договору може не підтримуватися іншою стороною, законодавець у частині 2 ст. 651 ЦК України передбачив, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін як у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Встановлені господарськими судами попередніх інстанцій умови спірного договору з дилером кореспондуються з наведеними приписами ЦК України. Зокрема це стосується, як визначеного у п. 13.1 договору права на припинення договору за письмовою заявою будь-якої з сторін шляхом укладання угоди про припинення договору, за умови направлення не менш як за шість місяців відповідного повідомлення (листом з оголошеною цінністю та повідомленням про вручення) на адресу іншої сторони, так і визначеного сторонами договору у пункті 15.1 договору порядку вирішення суперечок та конфліктів за цим договором, а саме але не виключно, з питань його тлумачення, порушення будь-яких його положень, припинення або недійсності, які не вдалось врегулювати шляхом переговорів, шляхом передачі на розгляд у встановленому чинним законодавством порядку до господарського суду.

У даному випадку надання права на односторонню відмову від договору, тобто на його припинення зумовлено особливою правовою природою відповідних договірних відносин, а саме його безстроковістю.

Господарськими судами попередніх інстанцій не встановлено наявність будь-яких інших умов, що були визначені сторонами спірного договору з дилером, як необхідні для односторонньої відмови від договору, крім направлення заінтересованою стороною не менше як за шість місяців відповідного повідомлення (листом з оголошеною цінністю та повідомленням про вручення) на адресу іншої сторони та укладення відповідної угоди про припинення договору з дилером від 23.06.2005 укладення відповідної угоди про припинення договору з дилером від 23.06.2005.

Отже, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій обставини свідчать про наявність у позивача права на односторонню відмову від спірного правочину і таке право не пов'язане з наявністю або відсутністю з боку відповідача будь-яких порушень умов договору, а є лише засобом припинення договірних правовідносин у яких сторонами не був встановлений строк їх існування, а отже визнання такого права за позивачем, у даному випадку не порушує загальних засад цивільного законодавства, визначених у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України - справедливості, добросовісності та розумності.

Натомість, висновок апеляційного господарського суду щодо відсутності такого права у позивача не обґрунтований посиланням на норму матеріального права, яка містила імперативну заборону припинення безстрокового договору за ініціативою однієї зі сторін незалежно від наявності або відсутності інших обставин, ніж втрата стороною договору інтересу до продовження співпраці з контрагентом.

Також апеляційним господарським судом не наведено доводів та не встановлено обставин, які б свідчили про наявність правових підстав, що зумовлюють неможливість припинення спірного договору з дилером у зв'язку наявністю інших договорів, які укладені сторонами спору, зокрема Угоди про незалежну майстерню (сервісний центр) від 03.05.1999. З огляду на наведене Вищий господарський суд України вважає помилковим висновок господарського суду апеляційної інстанції про можливість порушення законних прав та інтересів третіх осіб, у тому числі ТОВ "Проскан", внаслідок припинення спірного договору з дилером.

Не ґрунтується на нормах права наведений у постанові господарського суду апеляційної інстанції висновок про те, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки у даному випадку право позивача на односторонню відмову від спірного договору існує постійно під час дії договору, а порушення цього права з боку відповідача є триваючим, що підтверджено встановленими господарськими судами попередніх інстанцій обставинами оспорювання такого права під час розгляду відповідного спору господарським судом.

З огляду на наведене Вищий господарський суд України не підтримує доводи господарського суду першої інстанції що стосуються відліку строку позовної давності після спливу шестимісячного строку з моменту направлення позивачем повідомлення про припинення договору, однак у цілому висновок місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення заяви відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності є правильним з огляду на наведене вище.

Що стосується доводів господарського суду апеляційної інстанції про недотримання позивачем досудового порядку врегулювання спору Вищий господарський суд України виходить з наступного:

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Передбачене статтею 188 ГК України надсилання іншій стороні пропозиції про розірвання договору в разі виникнення необхідності є правом, а не обов'язком особи, яка використовує його добровільно, виходячи з власних інтересів, і не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом вчинення прямого позову до відповідача про розірвання договору (аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 17.06.2008 № 8/32пд, від 01.12.2009 у справі № 50/101-08, від 19.09.2011 у справі № 22/110).

У цьому зв'язку, Вищий господарський суд України вважає за необхідне зазначити, що, як встановлено господарськими судами, листом від 26.03.2012 ТОВ "Сканія Україна" повідомило відповідача про своє бажання припинити дію договору з дилером від 23.06.2005 з 01.10.2012, а листом від 23.04.2012 позивачем було надано відповідачу проект додаткової угоди про припинення дії договору з дилером та встановлено 10-денний строк для її підписання, однак у відповідь на лист від 23.04.2012 ТОВ "Журавлина" повідомило позивача про можливість підписання додаткової угоди лише за умови пропорційного розподілу між сторонами договору витрат ТОВ "Журавлина" на виконання договору з дилером від 23.06.2005.

Отже, сторони не дійшли згоди, як щодо умов припинення договору з дилером, так і щодо розірвання договору за односторонньою вимогою позивача.

При цьому, господарським судом першої інстанцій обґрунтовано зазначено про те, що не дійшовши згоди щодо припинення договору, сторони продовжували його виконувати, тобто договір є чинним про що свідчить сам факт звернення позивача з позовом про розірвання договору з дилером в судовому порядку. У цьому ж зв'язку листування сторін у 2015 році щодо виконання умов договору не може свідчити про відмову позивача від надісланої ним оферти про розірвання спірного договору, оскільки на той час договір не припинив свою дію.

З огляду на викладене Вищий господарський суд України вважає помилковим висновок апеляційного господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позову, разом з тим, місцевий господарський суд, встановивши обставини щодо наявності у позивача з 2012 року волі на припинення правовідносин за спірним договором з дилером на підставі п. 13.1 договору та відмови відповідача від укладення відповідної додаткової угоди в позасудовому порядку і оспорювання такого права позивача в суді, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав задоволення позову.

Що стосується доводів касаційної скарги щодо не застосування господарським судом апеляційної інстанції приписів ст.ст. 1116, 1120, 1126 ЦК України, ст. 5.8 Принципів міжнародних комерційних договорів УНІДРУА, Вищий господарський суд України виходить з того, що сама по собі правова природа безстрокового спірного договору є необхідною і достатньою правовою підставою для визнання у позивача права на припинення спірного договору (з дотриманням порядку своєчасного повідомлення та передачі спору на вирішення господарського суду у разі недосягнення згоди щодо укладення відповідної угоди), а відтак наявність або відсутність у спірного договору ознак, що притаманні договору комерційної концесії або зовнішньоекономічному контракту не впливають на вирішення спору по суті.

Також не стосуються предмету спору і не можуть впливати на вирішення спору по суті, наведені у письмових поясненнях доводи сторін щодо наявності або відсутності з боку відповідача порушень умов спірного договору з дилером, у зв'язку з чим такі доводи залишені Вищим господарським судом України без відповідного аналізу.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що постанова апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення місцевого суду - залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" задовольнити.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2017 у справі № 918/1064/15 скасувати.

Рішення господарського суду Рівненської області від 03.10.2016 залишити в силі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми "Журавлина" (34500, Рівненська область, місто Сарни, вулиця Варшавська, 9А, ідентифікаційний код 13994640) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" (03134, місто Київ, вулиця Кільцева дорога, будинок 22, ідентифікаційний код 30107866) 1 461,60 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя: В. Картере
Судді: Т. Барицька С. Шевчук