КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2017 р. Справа№ 911/998/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

від представників сторін :

від позивача - Черніговцев О.О., Омельчук С.В.

від відповідача 1 Кондратюк С.В., Вознюк Р.П.

від відповідача 2 Кондратюк С.В. Вознюк Р.П.

від відповідача 3 не з'явився

від третьої особи не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Оршівська"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 05.04.2017 по справі №911/998/17 (судя Кошик А.Ю.)

за заявою Малого приватного підприємства фірми "Ерідон"

про вжиття заходів до забезпечення позову

за позовом Малого приватного підприємства фірма "Ерідон"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Оршівська"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгагро Сольюшн"

про стягнення 234 671 500,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.04.2017 по справі №911/998/17 заяву Малого приватного підприємства фірми "Ерідон" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено. Вжито заходи до забезпечення позову та накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Оршівська" в сумі 81 424 000,00 грн. 00 коп., що обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, в тому числі, але не обмежуючись:

- на рахунку № 8 в АБ "УКРГАЗБАНК", МФО 320478;

- на рахунку № 6252 в "Чернівецька.ОФ АКБ "УСБ", м. Чернівці, МФО 356011;

- на рахунку № 7864 в "Філія ПАТ ПІБ в м. Чернівці", МФО 356163;

- на рахунку № 61103 в ПАТ "УКРСОЦБАНК", МФО 300023, МФО 300249;

- на рахунку № 1824 в ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", МФО 300614;

- на рахунку № 7092 в "ЧЕРНІВ.Ф.ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", м. Чернівці", МФО 356282;

- на рахунку №2841 в "ЧЕРНІВ.Ф.ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", м. Чернівці, МФО 356282;

- на рахунку № 4959 в "ЧЕРНІВ.Ф.ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", м. Чернівці, МФО 356282;

- на рахунку № 2446 в "ЧЕРНІВ.Ф.ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", м. Чернівці, МФО 356282;

- на рахунку № 3446 в "ЧЕРНІВ.Ф.ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", м. Чернівці, МФО 356282;

- на рахунку № 5853 в "ЧЕРНІВ.Ф.ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", м. Чернівці, МФО 356282;

- на рахунку № 4774 в ПАТ "СБЕРБАНК", МФО 320627;

- на рахунку № 4774 в ПАТ "СБЕРБАНК", МФО 320627;

- на рахунку № 6503 в Акціонерний банк "Південний", МФО 328209;

- на рахунку № 6501 в Акціонерний банк "Південний", МФО 328209;

- на рахунку № 6501 в Акціонерний банк "Південний", МФО 328209;

- на рахунку № 6501 в Акціонерний банк "Південний", МФО 328209;

- на рахунку № 6501 в Акціонерний банк "Південний", МФО 328209;

- на рахунку № 6502 в Акціонерний банк "Південний", МФО 328209;

а також на інших рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Оршівська" у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, виявлених державним виконавцем в ході здійснення виконавчого провадження, до винесення господарським судом рішення по суті справи.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Оршівська" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 05.04.2017 скасувати, в задоволенні заяви МПП фірма "Ерідон" відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 10.05.2017.

10 травня 2017 року, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 10.05.2017 з'явились представники позивача, відповідачів 1 та 2.

Представники відповідача 3 та третьої особи в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представники відповідача 3 та третьої особи повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників відповідача 3 та третьої особи.

Представники позивача в судовому засіданні заперечили проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просили залишити без змін оскаржувану ухвалу Господарського суду Київської області від 05.04.2017.

Представники відповідачів 1 та 2 в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та просили скасувати оскаржувану ухвалу Господарського суду Київської області від 05.04.2017.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів 1 та 2 перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Мале приватне підприємство фірма "Ерідон" звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Оршівська", Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус" про стягнення з відповідачів всього 234671500,00 грн штрафу за порушення умов договорів застави та поруки. Зокрема, заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів 1, 3 штрафу за порушення умов Договору застави майбутнього врожаю №8 від 10.06.2016 року в сумі 81424000 грн та солідарне стягнення з відповідачів 2, 3 штрафу за порушення умов Договору застави майбутнього врожаю №9 від 10.06.2016 року в сумі 153247500 грн.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідно до умов Договору поставки №1151/16/139 від 15.07.2015 року (з додатками) (Основний договір) позивач поставив ТОВ "ТОРГАГРО СОЛЬЮШН" товар - засоби захисту рослин, насіння, мікродобрива та мінеральні добрива на загальну суму 313 554 959,84 грн зі строком оплати до 10.11.2016 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вищенаведеним договором поставки, між позивачем, як Заставодержателем, ТОВ "Агрофірма Оршівська" (відповідачем1), як Заставодавцем, та ТОВ "ТОРГАГРО СОЛЬЮШН", як Боржником, укладено Договір застави майбутнього вражаю № 8 від 10.06.2016 року.

Відповідно до умов Договору № 8 від 10.06.2016 року ТОВ "Агрофірма Оршівська" передало в заставу позивачу майбутній врожай сільськогосподарських культур - соя врожаю 2016 року, в кількості 8 142,4 т (на день збору врожаю предметом застави стає відповідна кількість зібраного зерна сої), загальною заставною (оціночною) вартістю 81 424 000,00 грн, вирощений на земельних ділянках загальною площею 2326,40 га, що розташовані на території Іванковецької, Ошихлібської, Хлівшцанської, Оршівської та Неполоківської сільських рад Кіцманського району Чернівецької області.

Згідно з розділом 2 Договору застави, Заставодавець, серед іншого, зобов'язався вивозити зібраний врожай на зберігання на сертифікований елеватор, та передати його в подальшу заставу Заставодержателю шляхом оформлення подвійного складського свідоцтва (п.2.8 Договору застави).

Як передбачено пунктом 3.5. Договору застави, у випадку невиконання Заставодавцем договірних зобов'язань, передбачених розділом 2 Договору застави, Заставодержатель має право стягнути з нього штраф у розмірі оціночної вартості предмета застави.

Проте, станом на дату проведення остаточних розрахунків за Основним договором, вищезазначені умови Договору застави Заставодавцем не виконано. При цьому, станом на 11.11.2016 року також не проведено повних розрахунків за Основним договором.

В зв'язку з вищезазначеним позивач звернувся до ТОВ "Агрофірма Оршівська" з вимогою невідкладно усунути порушення зобов'язань за вказаним Договором застави та передати весь зібраний врожай сої в кількості 8 142,4 т в подальшу заставу позивачу шляхом оформлення подвійного складського свідоцтва на сертифікованому елеваторі на розсуд ТОВ "Агрофірма Оршівська" як Заставодавця, а в разі невиконання зазначеного обов'язку Заставодавця - впродовж 3 робочих днів з дня отримання вимоги, сплатити штраф передбачений умовами п. 3.5. Договору застави в сумі 81 424 000,00 грн, що відповідає заставній (оціночній) вартості заставленого майна.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що ТОВ "Агрофірма Оршівська" протягом тривалого часу (понад 3 місяці) не виконує зобов'язання зі сплати штрафу за порушення умов Договору застави майбутнього вражаю № 8 від 10.06.2016 року в сумі 81 424 000,00 грн та не вживає жодних заходів, спрямованих на оплату наявної заборгованості вже після пред'явлення вимоги про її оплату.

Задовольняючи заяву Малого приватного підприємства фірми "Ерідон" на підставі ст.66 ГПК України та забезпечуючи позов у спосіб, передбачений п.1 ч.1 ст.67 ГПК України, місцевий господарський суд прийшов до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо необхідності їх вжиття з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв'язку між конкретним видом заходів до забезпечення позову і предметом відповідної позовної вимоги; імовірності настання обставин, зазначених у ст.66 ГПК, запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду про вжиття запобіжних заходів, відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів, залишення без змін ухвали про вжиття запобіжних заходів, зміну чи скасування ухвали про вжиття запобіжних заходів.

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011р. №4-рп/2011). Окрім того інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого ст.55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011р. №5-рп/2011).

Згідно зі ст.66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Воно застосовуються судом, якщо невжиття цих заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Вибір способу забезпечення залежить від суті позовної вимоги. Застосування заходів забезпечення позову, які не пов'язані із заявленими вимогами, є неприпустимим.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Водночас особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. (абз.1, 2 п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Відповідно до п.1 ч.1 ст.67 ГПК України позов забезпечується, в тому числі, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником. (п.7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Місцевим господарським судом встановлено, що основним видом діяльності ТОВ "Агрофірма Оршівська" є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Вказана діяльність носить сезонний характер та передбачає можливість отримання доходів одразу після продажу зібраного врожаю.

Поряд з цим, як зазначалось вище вимогу щодо передання товару та сплати штрафу в розмірі 81 424 000,00 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Оршівська" не виконало.

В судовому засіданні представник ТОВ "Агрофірма Оршівська" повідомив, що накладання арешту призведе до зупинення діяльності товариства. В той же час, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження врегулювання з позивачем та ТОВ "ТОРГАГРО СОЛЬЮШН" питань щодо законності стягнення штрафних санкцій, а також можливості виконання взятих на себе зобов'язань за Договором № 8 від 10.06.2016.

Також, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, розмір статутного капіталу ТОВ "Агрофірма Оршівська" складає 54 900,00 грн., що є значно менше від суми заборгованості, а відтак, не може гарантувати виконання грошових зобов'язань перед позивачем.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що в процесі розгляду справи можуть виникнути обставини, що унеможливлять виконання рішення, оскільки сума позову є значною, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладання арешту на грошові кошти відповідача 1.

Посилання апелянта на подальше зупинення провадження по даній справі, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки наявність підстав для зупинення провадження у справі не усуває існуючих підстав для висновку про те, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Тобто, подальше зупинення провадження по даній справі не впливає на обставини винесення оскаржуваної ухвали.

Також, нормами процесуального права не передбачена залежність між наявністю підстав для забезпечення позову та датою винесення рішення, або тим, на користь якої сторони буде винесене рішення.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвала винесена відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Оршівська" та скасування ухвали Господарського суду Київської області від 05.04.2017 по справі №911/998/17.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105,106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Оршівська" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 05.04.2017 по справі №911/998/17 без змін.

2.Матеріали справи №911/998/17 повернути до Господарського суду Київської області.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

Н.Ф. Калатай