РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2017Справа №917/367/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши матеріали справи

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доПолтавської обласної державної адміністрації Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області
третя особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Глобинська районна державна адміністрація
провизнання договору оренди землі поновленим
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 ОСОБА_2 - представник за довіреністю
від відповідача- 1:не з'явився
від відповідача- 2:не з'явився
від третьої особи:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.01.2017 до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогами до Полтавської обласної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області, третя особа: Глобинська районна державна адміністрація про визнання договору оренди землі поновленим.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.03.2017 матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогами до Полтавської обласної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області, третя особа: Глобинська районна державна адміністрація про визнання договору оренди землі поновленим, були передані до Господарського суду міста Києва за виключною підсудністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 порушено провадження у справі № 917/367/17, розгляд справи призначений на 24.04.2017, та залучено до участі у справі Глобинську районну державну адміністрацію в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів.

24.04.2017 позивачем через відділ діловодства Господарського суду міста Києва була подана заява про долучення документів до матеріалів справи.

Представники відповідачів та представник третьої особи у судове засідання 24.04.2017 не з'явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подали, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У судове засідання 24.04.2017 з'явились представники позивача та надали пояснення по суті спору, відповідно до яких в повному обсязі підтримали заявлені позовні вимоги та просять суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 24.04.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

16.03.2010 між Глобинською районною державною адміністрацією, яка виступила орендодавцем земельної ділянки (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - орендар, позивач) було укладено договір оренди землі б/н (далі - договір), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сількогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Градизької сільської ради.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. договору його було укладено на 5 років, починаючи з дати його державної реєстрації з послідуючим правом викупу. По закінченню строку договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Позивач просить суд визнати договір поновленим.

Судом встановлено, що 16.03.2010 між сторонами був підписаний Акт приймання-передачі земельної ділянки, яка надається оренду за договором. Вказаний факт підтверджується матеріалами справи.

З метою поновлення договору позивач звернувся із клопотанням (№ 1517) від 18.06.2015 до начальника Головного управління Держземагенства у Полтавській області з проханням поновити термін дії договору.

У відповідь на вказане вище клопотання позивача № 1517 від 18.06.2015 направив позивачу лист № 2118/0/72-15, в якому зазначив, що вирішення питання щодо продовження строку дії договору можливе тільки у разі узгодження інших умов договору, а у випадку непогодження запропонованих договірних умов земельну ділянку після закінчення строку буде надано відповідно до статті 124 Земельного кодексу України.

В подальшому, позивач неодноразово звертався до відповідальних осіб із листами, якими просив укласти додаткову угоду до договору, якою буде пролонговано договір оренди.

Позивач зазначає суду, що станом на дату подання позову додаткова угода про поновлення строку дії договору з боку відповідачів не укладена, що, на думку позивача, є зволіканням в поновленні позивачу прав на користування об'єктом оренди, оскільки згідно з приписами чинного законодавства України, такий договір поновлюється автоматично.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній станом на дату закінчення строку дії договору) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності (частина 1 статті 3 Закону України "Про оренду землі").

Статтями 13, 14 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (частина 1 статті 19 Закону України "Про оренду землі").

В свою чергу, статтею 20 Закону України "Про оренду землі" (в редакцій, чинній на дату укладення договору) визначено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що договір був зареєстрований у відповідності до приписів Закону України "Про оренду землі", в редакцій, яка діяла на дату укладення договору, у Глобинському райвідділі ПРФ ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.09.2010 за № 33, а відтак, враховуючи умови пункту 3.1 договору, строк його дії закінчується 30.09.2015, тобто через 5 років від дня реєстрації договору, відповідно до приписів законодавства, які діяли на момент його укладення.

З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що за договором позивачу в оренду була передана земельна ділянка, загальною площею 21,65 га., у тому числі: ріллі 21,65 га., кадастровий номер на плані: НОМЕР_1.

Таким чином, позивачем, на підставі договору були набуті права довгострокового користування земельною ділянкою загальною площею 21,65 га., у тому числі: ріллі 21,65 га., кадастровий номер на плані: НОМЕР_1. Вказаний договір повністю відповідав приписам чинного на момент його укладення та державної реєстрації законодавства України.

Як вже було встановлено судом вище, строк дії договору закінчився 30.09.2015, у зв'язку із датою його державної реєстрації.

Позивач зазначає суду про те, що з дати припинення дії договору по теперішній час ним використовується земельна ділянка на підставі договору. Доказів направлення відповідачами будь-яких вимог про повернення позивачем об'єкту оренди після закінчення терміну дії договору сторонами суду не надано.

Згідно з статтею 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на дату закінчення строку дії договору) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

У частині першій статті 777 Цивільного кодексу України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру реалізації цього права.

Крім того, стаття 764 Цивільного кодексу України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-219цс14.

Відповідно до частини 1 статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судом враховано рекомендації, викладені в пункті 2.17 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" від 17 травня 2011 року N 6, щодо того, що у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011). Частиною шостою зазначеної статті передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на дату закінчення строку дії договору) обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем неналежним чином використовувався об'єкт оренди та будь-які заперечення орендодавця з приводу пролонгації договору, а відтак, спираючись на вищезазначені приписи чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що договір є автоматично пролонгованим.

Однак, у пункті 4.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" від 29 травня 2013 року N 12 роз'яснено, що господарським судам слід відмовляти в позові про визнання договору оренди продовженим (пролонгованим), оскільки така позовна вимога (без подання доказів наявності спору стосовно такого продовження), є, по суті, вимогою про встановлення юридичного факту, а це не відповідає передбаченим законом (стаття 20 Господарського кодексу України, стаття 15, частина друга статті 16 Цивільного кодексу України) способам захисту порушеного права. Господарський суд відмовляє в позові і в тому разі, коли з'ясує, що договір оренди є поновленим (продовженим) на строк, який був раніше встановлений договором. При цьому у відповідних випадках господарський суд не повинен відмовляти у прийнятті позовної заяви або припиняти провадження у справі з тієї підстави, що відповідні вимоги не підлягають розгляду господарськими судами.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про визнання договору оренди землі поновленим на той же строк і на тих самих умовах договір задоволенню не підлягають через невірно обраний спосіб захисту порушеного права.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 10.05.2017

Суддя Н.Б. Плотницька