ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017р. Справа № 904/1520/17
За позовом: Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», м. Київ

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Промальянс», м. Дніпро

Про: стягнення 61 333, 50 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: ОСОБА_1 (дов. №10-311/д від 10.03.17р.);

Від відповідача: ОСОБА_2В, (дов. №2 від 02.03.17р.).

СУТЬ СПОРУ:

ПАТ «Укрнафта» (позивач) звернувся з позовом до ТОВ «Промальянс» (відповідач) про 61 333, 50 грн. штрафу за порушення умов договору купівлі-продажу №20/557-МТР від 03.04.13р. та додаткових угод до нього (укладених між сторонами). Позовні вимоги обґрунтовані посилання на недопоставку відповідачем на користь позивача товару на загальну суму 408 890, 00 грн.; у звязку з чим, позивач відповідно до п.8.7. договору нарахував відповідачу штраф в розмірі 15% від недопоставленої продукції .

ТОВ «Промальянс» ( відповідач) проти позовних вимог заперечував , посилаючись на те, що в п.2. додаткової угоди до договору від 30.06.15р. сторони узгодили, що оплата за поставлений товар проводиться у формі покритого, безвідкличного акредитиву; термін дії якого до 30.09.15р.; однак позивачем не надано документів (доказів), що ним було на виконання умов договору відкрито відповідний акредитив для здійснення розрахунків по договору ; а тому у відповідача не виникло обовязку здійснити поставку товару; відповідно і відсутнє прострочення здійснення поставки товару ; отже немає підстав для нарахування штрафних санкцій за договором. 27.04.17р. відповідач подав до канцелярії суду заяву про розстрочення виконання рішення суду на шість місяців. Представник позивача заперечував проти задоволення вищезазначеної заяви.

За заявою представника від 18.04.17р. строк розгляду справи було продовжено на 15 днів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.13р. між ТОВ «ПромАльянс» (продавець) та ПАТ «Укрнафта» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №20/557-МТР; відповідно до умов якого продавець зобовязався передати, а покупець прийняти та оплатити продукцію (товар), відповідно до додатку , що є його невідємною частиною. (п1.1.).

Номенклатура та кількість товару повинні відповідати додатку (п.2.1. договору). Умови поставки товару, перелік вантажовідправників і вантажоотримувачів вказуються в додатку, що є його невідємною частиною. (п.3.1. договору) . Датою поставки товару вважається дата підписання акта прийому-передачі товару, якщо виникла необхідність його складання ( за вимогою однієї зі сторін), в інших випадках відмітка про отримання на товаросупровідних документах. (п.3.2. договору). Згідно з п.3.3.1. договору відвантаження товару проводиться лише після отримання згоди покупця про готовність до прийняття товару. Відповідно до п.4.1. договору ціна товару встановлюється в національній валюті України та вказується в додатку, що є невідємною частиною договору. Загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару відповідно до додатку, що є його невідємною частиною (п.4.2. договору). В п. 8.7. договору сторони погодили, що за порушення терміну поставки або недопоставки товару продавець виплачує штраф у розмірі 15% від суми простроченого або недопоставленого згідно додатку товару. (а.с.9-11).

В додатку №1 до договору ( з урахуванням внесених до нього змін додатковими угодами від 10.04.13р., від 13.01.14р. та від 27.05.13р., а.с.15, 16, 17) сторони погодили найменування, кількість та ціну товару , який повинен був поставити відповідач , на загальну суму 921 150, 00 грн. та термін поставки - протягом 90 днів з моменту відкриття акредитиву з правом дострокової поставки (а.с.12-13.)

В додатку №2 до договору сторони погодили найменування, кількість та ціну товару, який повинен був поставити відповідач , на загальну суму 489 850, 00 грн. та термін поставки - протягом 90 днів з моменту відкриття акредитиву з правом дострокової поставки (а.с.14.)

Додатковими угодами від 29.05.14р. та від 30.06.15р. сторони внесли зміни у додаток №1 до вищезазначеного договору, а саме п.5. додатку «Термін поставки товару» виклали в наступній редакції: «Термін поставки - до 31.08.15р.» та п.6 «Умови оплати» виклали в наступній редакції : «Оплата за поставлений товар проводиться у формі покритого, безвідкличного, діли мого акредитиву (відповідно до Постанови НБУ від 21.01.04р. №22 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті »). Акредитив відкривається банком покупця. Сума покриття акредитиву повинна бути депонована в банк покупця. Термін дії акредитиву - до 30.09.15р. Акредитив виконується банком покупця шляхом платежу за пред'явленням проти надання продавцем наступних документів: 1) Рахунок на оплату -1 копія; 2) Додаток 1 від 03.04.13р. до договору №20/557-МТР від 03.04.2013р. 1 копія »; 3 ) Акт прийому-передачі товару між продавцем та покупцем 1оригінал, та авізується в банк продавця: р/р 8001 ПАТ «КБ «Приватбанк, МФО 305299. Всі витрати і комісії банку емітента за рахунок покупця, всі витрати і комісії банку бенефіціара за рахунок продавця. У разі не відповідності умов акредитиву умовам даного пункту даного додатку, покупець повинен забезпечити відповідні зміни акредитиву. Всі банківські комісії , повязані з випуском та авізуванням змін, сплачує продавець» (а.с.18, 19).

За твердженням позивача на виконання умов договору, додатків та додаткових угод до нього, відповідачем було поставлено товару на загальну суму 1 002 110, 00 грн. ( на підтвердження чого надані відповідні видаткові накладні, а.с.20-41).

Але в порушення прийнятих на себе зобовязань за договором відповідач не до поставив позивачу товар на загальну суму 408 890, 00 грн. в строк ,погоджений сторонами 31.08.15р. У звязку з чим позивач відповідно до п.8.7. договору нарахував відповідачу штраф в розмірі 15% від недопоставленої продукції , який склав 61 333, 50 грн. На час прийняття рішення у справі відповідачем доказів сплати штрафу або доказів своєчасної поставки позивачу товару не надано .

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.525 ЦК України)

Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). (ст.610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. (ст.611 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст.655 ЦК України ).

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов'язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов'язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції. (ст.216 ГК України). Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. (ст.230 ГК України).

Як зазначалося вище, відповідно до умов договору купівлі-продажу від 03.04.13р. №20/557-МТР, додатків №1, 2 та додаткової угоди від 30.06.15р. відповідач зобовязався здійснити відвантаження товару лише після отримання згоди покупця про готовність до прийняття товару (п.3.3.1. договору) та відкриття позивачем акредитиву для здійснення розрахунків за договором . З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобовязання за договором ,натомість відповідач їх порушив . За таких підстав позовні вимоги підлягають задоволенню .

Відповідно до п. 7.1.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» : відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» : підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо

Враховуючи вищевикладене , суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача та розстрочити виконання судового рішення на 2 (два) місяця, шляхом сплати відповідачем кожного місяця , починаючи з травня 2017 року , по 30 666, 75 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами; ст.ст.33, 49, 82-85, 121 ГПК України, господарський суд ,-

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Промальянс» ( 49000, АДРЕСА_1; ) на користь позивача Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» ( 04053, м. Київ, пров. Несторівський, 3-5 ; ): 61 333, 50 грн. штрафу ( розстрочивши виконання рішення в цій частині на два місяці наступним чином: 30 666, 75 грн. відповідач повинен сплатити позивачу в строк до 31.05.2017 року та 30 666, 75 грн. - в строк до 30.06.2017 року) та 1 600, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Суддя Васильєв О.Ю.

Повний текст рішення складено та підписано - 28.04.2017р.