ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.04.2017 Справа № 920/116/17
Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Мудрицькій С.Ю. розглянув матеріали справи № 920/116/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Голландська агрокомпанія", с. Макове Шосткинського району Сумської області

до відповідачів:

1) Чапліївської сільської ради, с. Чапліївка Шосткинського району Сумської області,

2) Приватного сільськогосподарського підприємства "Онікс", с. Клишки Шосткинського району Сумської області,

3) Фермерського господарства "Януш", м. Шостка Сумської області

про визнання частково недійсним рішення сільської ради, визнання недійсними договорів тимчасового користування земельними частками (паями), визнання поновленим договору тимчасового користування земельними частками (паями), зобов'язання вчинити дії

за участю представників:

позивача: Школи І.М.,

відповідачів: 1) Косика О.В.,

2) Кірієнка В.В.,

3) не з'явився.

Суть спору: позивач просить суд: визнати недійсним пункт 2 рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Чапліївської сільської ради від 22.11.2016 року "Про встановлення плати за користування невитребуваними, неуспадкованими земельними частками (паями), земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі й тих, що входять до складу спадщини, яка може бути визнана відумерлою", щодо надання дозволу сільському голові ОСОБА_4 від імені Чапліївської сільської ради передавати сільгосппідприємствам у тимчасове користування непереоформлені, неуспадковані земельні частки (паї), земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі й тих, що входять до складу спадщини, яка може бути визнана відумерлою, шляхом укладання відповідних договорів оренди земельних ділянок та їх реєстрації у Чапліївській сільській раді; визнати недійсним договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, укладений 30.01.2017 року між Чапліївською сільською радою та Приватним сільськогосподарським підприємством "Онікс", зареєстрований у Чапліївській сільській раді Шосткинського району Сумської області , про що вчинено запис 30.01.2017 року за реєстровим №4; визнати недійсним договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, укладений 30.01.2017року між Чапліївською сільською радою та Фермерським господарством "Януш" зареєстрований у Чапліївській сільській раді Шосткинського району Сумської області , про що вчинено запис 30.01.2017 року за реєстровим №2; визнати поновленим договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнані відумерлою спадщиною, укладений між Чапліївською сільською радою та ТОВ "Українсько - Голландська агрокомпанія", зареєстрований у Чапліївській сільській раді Шосткинського району Сумської області , про що вчинено запис 29.01.2016 року за реєстровим №2, на той же строк та орендною платою у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв); зобов'язати Чапліївську сільську раду вчинити дії щодо укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю "Українсько-Голландська агрокомпанія" додаткової угоди щодо поновлення договору тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, укладеного між Чапліївською сільською радою та ТОВ "Українсько-Голландська агрокомпанія", зареєстрований у Чапліївській сільській раді Шосткинського району Сумської області , про що вчинено запис 29.01.2016 року за реєстровим № 2, на той же строк та з орендною платою у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв).

Перший відповідач у своєму відзиві на позов заперечує проти позовних вимог позивача, вважаючи їх необґрунтованими. Перший відповідач визнає, що згідно з п.34 ч.1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» саме на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин та зазначає, що визначення земельних відносин наведено в статті 2 Земельного кодексу України, відповідно до якого «земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею», але при цьому вважає, що законодавчо закріплене визначення права розпорядження земельними ділянками в законодавстві України відсутнє, а в цивільному праві усталене розуміння права розпорядження як забезпеченої можливості визначати подальшу долю речі шляхом вчинення щодо неї юридичних актів.

Перший відповідач вважає, що сільська рада реалізувала свої повноваження щодо розпорядження спірними земельними ділянками шляхом прийняття на сесії рішення про надання дозволу сільському голові передавати в тимчасове користування невитребувані, неуспадковані земельні частки (паї), земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі й ті, що входять до складу спадщини, яка може бути визнана відумерлою.

Перший відповідач вважає, що позивач у визначений законодавством термін (не пізніше, ніж за місяць до спливу строку договору) не повідомив його про свої подальші наміри щодо продовження строку договору і втратив своє першочергове право на продовження договору, а тому першим відповідачем правомірно було укладено 30.01.2017 року договори тимчасового користування з ПСП «Онікс» та ФГ «Януш».

Другий відповідач у своєму відзиві на позов також вважає позовні вимоги позивача безпідставними, оскільки позивач скористався своїм переважним правом перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк, однак ним не було досягнуто з орендодавцем згоди щодо розміру орендної плати та істотних умов договору, про що орендодавцем було повідомлено позивача і в силу статті 33 Закону України «Про оренду землі» переважне право позивача на укладення договору оренди землі припинено 03.01.2017 року, тобто з моменту направлення орендодавцем листа-повідомлення про недосягнення між сторонами домовленості щодо орендної плати, а відтак підстави для поновлення договору з позивачем відсутні.

Другий відповідач вважає, що ним і Чапліївською сільською радою (першим відповідачем), діючи в рамках чинного законодавства, керуючись нормами Цивільного кодексу України ( статтями 626, 627, 792), укладено 30.01.2017 року договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, предметом якого є надання в користування непереоформлених (неуспадкованих) земельних часток (паїв) загальною площею 718,3047 га, у тому числі рілля у кількості 257 паїв - 718,3047 га. Підстава договору - рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Чапліївської сільської ради від 22.11.2016 року.

Другий відповідач зазначає, що перший і другий відповідачі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору і уклали його в належній формі , про що свідчать підписи сторін на договорі. Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України , правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним .

Другий відповідач вважає, що враховуючи вищенаведене договір між ним та першим відповідачем тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, від 30.01.2017 року є правомірним, укладеним в належній формі і не порушує права позивача.

Третій відповідач у своєму листі ( відзиві на позов) від 07.04.2017 року № 28 заперечує проти позовних вимог в частині визнання недійсним договору тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, від 30.01.2017 року, укладеного між ним та першим відповідачем.

Третій відповідач вважає, що договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), укладений між позивачем та першим відповідачем, припинився. При зверненні до орендодавця щодо поновлення вищезгаданого договору позивачеві було запропоновано укласти договір на нових умовах , а саме змінити розмір орендної плати, але згоди з даного питання не було досягнуто. У зв'язку з недосягненням згоди щодо умов договору, орендар-позивач втратив переважне право на поновлення договору.

Третій відповідач вважає, що при укладенні ним договору з першим відповідачем від 30.01.2017 року було дотримано всі вимоги статті 203 Цивільного кодексу України, а оскільки позивач втратив переважне право на поновлення договору у зв'язку з недосягненням згоди з першим відповідачем щодо істотної умови договору, то права позивача не порушені.

Третій відповідач просить суд відмовити позивачеві в задоволенні позовної вимоги щодо визнання недійсним договору тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), укладеного 30.01.2017 року між ним і першим відповідачем, а при прийнятті рішення в іншій частині позовних вимог покладається на розсуд суду.

Третій відповідач просить суд розглядати справу без участі його представника за наявними у справі документами.

25.04.2017 року до суду надійшло письмове клопотання першого відповідача за № 02-22/165 від 19.04.2017 року, з яким першим відповідачем надано суду докази отримання 30.11.2016 року позивачем його листа від 30.11.2016 року № 02-22/409, а також докази надіслання позивачем першому відповідачеві 30.12.2016 року листа-повідомлення від 29.12.2016 року № 295 та копію самого листа.

26.04.2017 року другим відповідачем надані суду письмові пояснення у даній справі, в яких другий відповідач наполягає на тому, що надіславши 30.12.2016 року першому відповідачеві листа-повідомлення від 29.12.2016 року № 295 позивач порушив вимоги статті 33 Закону України «Про оренду землі», повідомивши орендодавця про намір скористатися переважним правом на поновлення договору не за місяць до спливу строку договору,а лише за 30 днів ,а відтак ( на думку другого відповідача) правові підстави для поновлення та вчинення дій щодо поновлення договору тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями) , що можуть бути визнані відумерлою спадщиною, укладеного 26 січня 2016 року між першим відповідачем та позивачем, відсутні.

Другий відповідач наполягає на тому, що оспорюване рішення Чапліївської сільської ради від 22.11.2016 року відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки сільська рада наділена виключною компетенцією вирішувати відповідно до закону питання регулювання земельних відносин, згідно з п.34 статті 26 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до пп.16 п.4 статті 42 згаданого Закону, сільський голова укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради,а згідно п.43 статті 26 того ж Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішуються ,зокрема, питання затвердження договорів, укладених сільським головою від імені ради з питань , віднесених до її виключної компетенції. При цьому другий відповідач зазначає, що рішенням сесії від 18.04.2017 року (під час розгляду справи судом) був затверджений договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями) , що можуть бути визнані відумерлою спадщиною, від 30.01.2017 року, укладений між першим та другим відповідачами, зареєстрований за № 4, однак доказів прийняття такого рішення сесії від 18.04.2017 року до письмових пояснень не додано. Не надано таких доказів представником другого відповідача і в судовому засіданні. Про прийняття такого рішення не повідомив суду ні перший відповідач, ні його представник в судовому засіданні.

Підсумовуючи своє письмове пояснення другий відповідач зазначає, що оспорюване позивачем рішення Чапліївської сільської ради від 22.11.2016 року прийняте радою в межах її компетенції, у відповідності до чинного законодавства, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а тому немає підстав для його скасування.

На підставі вищенаведеного, другий відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

26.04.2017 року позивач також подав письмові додаткові пояснення, в яких підтверджує факт надіслання ним цінним листом 30.12.2016 року першому відповідачеві листа-повідомлення № 295 від 29.12.2016 року і вважає, що дотримався 30-ти денного строку такого повідомлення, встановленого сторонами у договорі.

Позивач наполягає на тому, що перший відповідач у листі від 03.01.2017 року № 02-22/04 лише констатував факти: прийняття рішення щодо збільшення орендної плати до 8% від нормативної грошової оцінки землі; надання сільському голові дозволу передавати сільськогосподарським підприємствам у користування землю, що у випадку недосягнення згоди щодо істотних умов договору по закінченню терміну дії, переважне право орендаря припиняється.

Позивач звертає увагу суду на те, що у вищезгаданому листі не було викладено: прямої відмови у поновленні договору; жодної підстави для відмови у поновленні договору; посилань на нібито пропущений термін повідомлення щодо наміру позивача поновити договір. Тому позивач вважає, що згаданий лист має суто інформаційний характер та був розцінений позивачем не інакше, як нову пропозицію щодо збільшення орендної плати до 8% від нормативної грошової оцінки землі. Позивач зазначає, що для процедури поновлення договору відведений місячний термін до закінчення дії договору, протягом якого сторони можуть узгоджувати всі істотні умови, пропонувати одна одній нові пропозиції та відповідним чином реагувати на дані пропозиції.

Позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

29.01.2016 року між першим відповідачем та позивачем був укладений договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями) , що можуть бути визнані відумерлою спадщиною, зареєстрований у Чапліївській сільській раді Шосткинского району Сумської області, про що вчинено запис 29.01.2016 року за реєстровим № 2 ( далі -договір від 29.01.2016 року).

На виконання договору від 29.01.2016 року перший відповідач передав, а позивач прийняв у користування терміном на 1 рік 328 земельних часток (паїв) загальною площею 931,222 га із числа непереоформлених (неуспадкованих) земельних часток (паїв), які знаходяться на території Чапліївської сільської ради за межами населених пунктів, згідно акту приймання-передачі земельних ділянок від 29.01.2016 року.

Земельні ділянки передані у користування за договором від 29.01.2016 року на підставі рішення п'ятої сесії сьомого скликання Чапліївської сільської ради від 28.01.2016 року.

Категорія земель - землі сільськогосподарського призначення. Цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктом 8 договору від 29.01.2016 року визначено, що договір укладено терміном на 1 рік або до моменту оформлення відумерлої спадщини або оформлення права власності їх власниками чи спадкоємцями земельних часток (паїв) . Після закінчення строку договору користувач (позивач) має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі користувач повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово сільську раду (першого відповідача) про намір продовжити його дію.

Пунктом 9 договору від 29.01.2016 року встановлена сторонами плата за користування земельними частками (паями) у грошовій формі у розмірі 4% від нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв) , що становить 443576,02 грн. на рік.

Протягом дії згаданого договору позивач належним чином виконував його умови, що не заперечується першим відповідачем. Докази сплати орендної плати (плати за користування землею) подані позивачем з позовною заявою ( а.с. 19-29).

З матеріалів справи вбачається, що вперше з клопотанням (листом-повідомленням) про намір продовжити дію договору від 29.01.2016 року на тих самих умовах, що передбачені договором, позивач звернувся до першого відповідача 16.08.2016 року ( вих..№ 190 від 16 серпня 2016 року, а.с.107).

На чотирнадцятій сесії сьомого скликання Чапліївською сільською радою 15.09.2016 року було розглянуто клопотання позивача від 16.08.2016 року № 190 щодо продовження строку дії договору від 29.01.2016 року на передбачених договором умовах та прийнято рішення: інформацію ( клопотання № 190 від 16.08.2016 року) позивача щодо продовження строку дії договору від 29.01.2016 року на передбачених договором умовах прийняти до відома ( а.с.106).

Таким чином , позивач ще в серпні 2016 року виконав умову пункту 8 договору від 29.01.2016 року щодо повідомлення письмово сільській раді не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір продовжити його дію, а також про умови, на яких він має намір (пропонує) продовжити дію договору від 29.01.2016 року (на передбачених договором умовах, тобто на тих самих умовах і на той самий строк, які були передбачені договором).

У свою чергу перший відповідач розглянув клопотання (лист-повідомлення) позивача у встановлений частиною п'ятою статті 33 Закону України « Про оренду землі» місячний термін і за відсутності заперечень не прийняв рішення про поновлення договору від 29.01.2016 року, не уклав з позивачем додаткову угоду про поновлення договору від 29.01.2016 року на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а також не направив позивачеві лист-повідомлення про прийняте радою рішення.

До клопотання (листа-повідомлення) від 16.08.2016 року № 190 позивач не додав проекту додаткової угоди, але така умова не була передбачена договором від 29.01.2016 року, який згідно статті 204 Цивільного кодексу України є правомірним та згідно статті 629 Цивільного кодексу України обов'язковим для його сторін і має пріорітет для сторін порівняно з нормами закону, а крім того,з приводу відсутності проекту додаткової угоди перший відповідач не мав заперечень і сама лише відсутність доданого до клопотання ( листа-повідомлення) проекту додаткової угоди щодо поновлення договору на передбачених ним умовах ( на той самий строк і на тих самих умовах, які бути передбачені договором) не є підставою для позбавлення позивача, який належним чином виконував умови договору, у тому числі пункту 8 договору щодо письмового повідомлення сільській раді не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір продовжити його дію, переважного права перед іншими особами на укладення договору на новий строк (поновлення договору).

Таким чином, права та охоронювані законом інтереси позивача щодо поновлення договору від 29.01.2016 року на передбачених ним умовах були порушені першим відповідачем ще у вересні 2016 року.

Лише 25.11.2016 року перший відповідач надіслав позивачеві листа № 02-22/383 від 17.11.2016 року, підписаного сільським головою, але не від імені сільської ради (орендодавця, який , згідно частини п'ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», за наявності заперечень щодо поновлення договору має направити орендарю лист-повідомлення про прийняте рішення) , а від імені Виконавчого комітету Чапліївської сільської ради.

В листі від 17.11.2016 року № 02-22/383 зазначено: «У відповідь на Ваш лист № 190 від 16.08.2016 року щодо продовження строку дії договору тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною , Виконком Чапліївської сільської ради повідомляє наступне: Ваш лист № 190 від 16.08.2016 року щодо продовження строку дії договору тимчасового користування непереоформленими (не успадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, укладеного 29.01.2016 року, розглянутий на засіданні сесії сільської ради від 15.09.2016 року, прийнято рішення ( рішення додається). Одночасно доводимо до Вашого відома, що на цій сесії також розглядалися листи про заключення договорів на дані земельні ділянки, які надійшли від ФГ«Януш» від 13.09.2016 року із встановленням плати за користування земельними ділянками не менше 7% та від ТОВ ТПК «Агроінвест+» № 0507-52 від 15.09.2016 року з орендною ставкою 7% ( прийняті рішення - прийняти до відома). На засіданні сесії сільської ради від 15.11.2016 року розглянутий лист від ПСП «Онікс» № 41 від 14.11.2016 року про заключення договорів на дані земельні ділянки з орендною ставкою 8%, прийнято рішення - прийняти до відома. Виконком Чапліївської сільської ради доводить до Вашого відома, що Ви, як користувач непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, маєте першочергове право на користування даними земельними ділянками, але при розгляді даного питання буде враховуватися плата орендної ставки. Просимо виважено підійти до даного питання. З повагою, сільський голова ОСОБА_4».

Тобто у вищенаведеному листі від 17.11.2016 року сільський голова від імені Виконкому сільської ради визнає за позивачем переважне право перед іншими особами на укладення договору на новий строк (поновлення договору від 29.11.2016 року).

22.11.2016 року вісімнадцятою сесією сьомого скликання Чапліївської сільської ради прийнято рішення: 1. Встановити на території Чапліївської сільської ради орендну плату за користування невитребуваними,неуспадкованими земельними частками (паями), земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі й тих , що входять до складу спадщини, яка може бути визнана відумерлою у розмірі 8% від нормативної оцінки земельних часток (паїв) з урахуванням коефіцієнтів індексації на поточний рік; 2. Надати дозвіл сільському голові ОСОБА_4 від імені Чапліївської сільської ради передавати сільгосппідприємствам у тимчасове користування непереоформлені, неуспадковані земельні частки (паї), земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі й тих, що входять до складу спадщини, яка може бути визнана відумерлою, шляхом укладання відповідних договорів оренди земельних ділянок та їх реєстрації у Чапліївській сільській раді.

30.11.2016 року позивачеві було передано листа Виконкому Чапліївської сільської ради за № 02-22/409 від 30.11.2016 року за підписом сільського голови ОСОБА_4, в якому зазначено: «Відповідно до ст.33 Закону України « Про оренду землі» , по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, Ви як орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, маєте переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа -повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Виконком Чапліївської сільської ради доводить до Вашого відома: на засіданні сесії сільської ради від 22 листопада 2016 року прийнято рішення «Про встановлення плати за користування невитребуваними, неуспадкованими земельними частками (паями), земельними ділянками для ведення сільськогосподарського виробництва, в тому числі й тих, що входять до складу спадщини, яка може бути визнана відумерлою» (Рішення додається).Сільський голова ОСОБА_4».

30.12.2016 року позивач надіслав першому відповідачеві цінним листом з описом вкладення лист-повідомлення № 295 від 29.12.2016 року, в якому просить продовжити дію договору від 29.01.2016 року на той самий строк зі збільшенням плати за користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками з 4% до 5% від нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв). До цього листа -повідомлення позивачем додано проект додаткової угоди у двох примірниках ( а.с.31,32).

На вищезгаданий лист-повідомлення сільський голова від імені Виконкому Чапліївської сільської ради відповів листом від 03.01.2017 року № 02-33/04, в якому,зокрема, зазначено, що отримавши лист-повідомлення № 295 від 29.12.2016 року, Виконком сільської ради повідомляє, що 30.11.2016 року позивачеві надсилався лист про прийняте рішення Чапліївської сільської ради від 22.11.2016 року (копія рішення знову додана). Виконком сільської ради доводить до відома, що у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати , переважне право орендаря на укладення договору тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями) від 29.01.2016 року по закінченню терміну дії припиняється. В листі від 03.01.2017 року також зазначено, що сільському голові, згідно рішення сесії від 22.11.2016 року, наданий дозвіл передавати сільгосппідприємствам у тимчасове користування непереоформлені (неуспадковані) земельні частки (паї), земельні ділянки для ведення сільгоспвиробництва шляхом укладення відповідних договорів оренди земельних ділянок та їх реєстрації у Чапліївській сільській раді.

Листа сільського голови від імені Виконкому Чапліївської сільської ради від 03.01.2017 року № 02-22/04 позивач отримав 09.01.2017 року.

20.01.2017 року позивачем було передано,а першим відповідачем отримано (вх.№23/02-21-2 від 20.01.2017 року) листа-повідомлення № 19 від 20.01.2017 року, в якому позивач погоджується із запропонованою першим відповідачем пропозицією щодо збільшення плати за користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв) при поновленні договору від 29.01.2016 року і у свою чергу пропонує продовжити дію цього договору з платою за користування земельними частками у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв) та на виконання статті 19 Закону України « Про оренду землі» пропонує визначити строк дії договору 7 років.

Перший відповідач на останню пропозицію позивача, викладену в листі-повідомленні №19 від 20.01.2017 року, свого листа-повідомлення про заперечення щодо останньої пропозиції у процесі узгодження з користувачем (орендарем) істотних умов договору, яке має здійснюватися , згідно частини п'ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», у місячний термін з дня одержання від орендаря (користувача) листа-повідомлення з проектом додаткової угоди, позивачеві не надсилав.

Аналізуючи всі вищевикладені обставини, господарський суд дійшов висновку, що ні на перший лист-повідомлення (клопотання №190 від 16.08.2016 року) позивача щодо продовження дії договору від 29.01.2016 року на тих самих умовах, які були передбачені договором, ні на лист-повідомлення № 295 від 29.12.2016 року у встановлений частиною п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» місячний термін, під час якого орендодавець має узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, перший відповідач не висловив по суті позивачеві заперечень щодо поновлення договору від 29.01.2016 року і не направив у той же місячний термін з дня отримання листа-повідомлення, як того вимагає частина п'ята статті 33 Закону України «Про оренду землі», листа -повідомлення про прийняте орендодавцем (Чапліївською сільською радою-саме Чапліївською сільською радою, яка є особою, яка управляє спадщиною та орендодавцем, а не Виконкомом чи сільським головою) рішення.

Зокрема, лист сільського голови від імені Виконкому Чапліївської сільської ради від 03.01.2017 року № 02-22/04 не містить ніякої позиції самої Чапліївської сільської ради як особи, яка управляє спадщиною чи як особи, яка є орендодавцем, щодо поновлення договору чи щодо заперечень у поновленні договору від 29.01.2016 року, ніякого рішення, прийнятого саме орендодавцем. Виконком сільської ради, як і сільський голова не є орендодавцем. Поряд з цим, навіть Виконком сільської ради не приймав ніякого рішення про заперечення у поновленні договору від 29.01.2016 року (хоча таке рішення було б незаконним, оскільки виконком не має таких повноважень). Сільський голова у листі від 03.01.2017 року лише зазначає, що Виконком сільської ради доводить до відома , що у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати переважне право орендаря на укладення договору від 29.01.2016 року по закінченню терміну дії припиняється. Виконком не є стороною договору і не може приймати рішення щодо поновлення договору на новий строк, але навіть те, що сільський голова від імені Виконкому доводить до відома , є лише інформацією про те, що у разі ( у випадку) недосягнення домовленості (якщо не буде досягнуто домовленості) переважне право орендаря на укладення ( а вірніше - на поновлення) договору від 29.01.2016 року по закінченню терміну дії припиняється (тобто, може бути припинено у разі недосягнення домовленості).

Те ж саме стосується й інших листів сільського голови від імені Виконкому Чапліївської сільської ради, зокрема листа від 17.11.2016 року № 02-22/383, в якому Виконком сільської ради підтверджує, що позивач має першочергове (тобто переважне) право на користування земельними ділянками, наданими в користування за договором від 29.01.2016 року, а також листа від 30.11.2016 року № 02-22/409.

Оскільки до закінчення терміну дії договору від 29.01.2016 року позивач так і не отримав від першого відповідача (Чапліївської сільської ради - орендодавця) листа-повідомлення про прийняте саме орендодавцем (сільською радою) рішення про заперечення щодо поновлення договору від 29.01.2016 року (з матеріалів справи вбачається, що таке рішення сільською радою не приймалося), то позивач правомірно продовжив користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору.

Згідно частини п'ятої статті 33 Закону України « Про оренду землі», за відсутності заперечень орендодавця (саме орендодавця, який мав би прийняти з цього приводу рішення щодо заперечень), останній приймає рішення про поновлення договору оренди землі та укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 25.02.2015 року у справі № 6-219 ЦС 14, порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, матиме місце при укладенні договору оренди : із новим орендарем при оформленні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право; у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем для реалізації переважного права. Встановивши у справі факт належного виконання орендарем умов договору оренди; дотримання ним строків та процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк; не надіслання орендодавцем у встановлений строк відмови у поновленні договору на новий строк; укладення орендодавцем договору оренди з іншим орендодавцем на таких самих умовах, які запропоновані попереднім орендарем; продовження використання ним земельної ділянки після закінчення дії договору; суд на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі» дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк та порушення цього права у зв'язку з укладенням орендодавцем договору оренди з іншим орендарем.

Згідно постанови Верховного Суду України у справі № 594/153/16-ц від 29.11.2016 року, за відсутності заперечень орендодавця про поновлення договору оренди з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення останнього щодо наміру укладення нового договору оренди з новим наймачем, право особи на реалізацію переважного права, передбаченого статтею 777 Цивільного кодексу України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі» буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною.

У даному випадку позивач двічі повідомляв першого відповідача про намір поновити дію договору від 29.01.2016 року. Повідомлення від 29.12.2016 року, надіслане 30.12.2016 року є своєчасним, оскільки надіслане не пізніше ніж за 30 днів до закінчення терміну договору. Згідно статті 204 Цивільного кодексу України, правочин (договір) є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір від 29.01.2016 року не визнаний судом недійсним і його недійсність не встановлена законом, а відтак, згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

До 29.01.2017 року перший відповідач (орендодавець - Чапліївська сільська рада) не приймала рішення про заперечення щодо поновлення договору від 29.01.2016 року на новий строк, не повідомляла позивача про таке рішення, позивач продовжував 30.01.2017 року і до цього часу продовжує правомірно користуватися земельними частками (паями) і не повертав їх першому відповідачеві, а перший відповідач не вимагав такого повернення від позивача, оскільки не приймав рішення про заперечення у поновленні договору від 29.01.2016 року.

Проте, 30.01.2017 року в порушення прав позивача та чинного законодавства України, без прийняття Чапліївською сільською радою рішення про передачу в тимчасове користування земельних часток (паїв) певним користувачам, сільським головою від імені Чапліївської сільської ради передані в користування другому та третьому відповідачам земельні частки (паї), які знаходяться в користуванні позивача, за договором від 30.01.2017 року тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною (а.с.37-40).

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно статті 2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Згідно частини першої статті 1285 Цивільного кодексу України, в редакції, що діє з 19.10.2016 року, у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська , селищна, міська рада за місцем знаходження такої земельної ділянки.

Згідно статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки.

Згідно пункту 34 статті 26 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської , селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Жодним законом України не передбачено делегування виключних повноважень сільської ради щодо вирішення питань регулювання земельних відносин, зокрема щодо виділення (надання, передачі)земель (земельних ділянок, земельних часток) виконавчим органам сільських рад чи сільському голові.

Згідно пункту 16 частини третьої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», дійсно, як зазначає другий відповідач у своїх письмових поясненнях, сільський голова укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства , а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради, але відповідно до законодавства , наведеного вище, тобто питання щодо передачі тому чи іншому користувачу (орендарю) тої чи іншої земельної ділянки (земельної частки, паю) спочатку вирішується відповідною сільською радою, а на підставі рішення сільської ради сільський голова укладає від імені ради договори.

Оскільки, як уже зазначалося вище, згідно статті 19 Конституції України, посадова особа органу місцевого самоврядування ( у тому числі голова сільської ради ) зобов'язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, то вирішуючи без відповідного рішення сільської ради питання щодо передачі тих чи інших певних земельних ділянок (часток, паїв) тим чи іншим користувачам, на тих чи інших певних умовах шляхом укладення на свій розсуд договорів від 30.01.2017 року без попереднього вирішення цих питань щодо передачі певних земельних часток (паїв) тим чи іншим користувачам, сільський голова діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, укладені сільським головою ОСОБА_4 з перевищенням повноважень, не на підставі і не у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України договори від 30.01.2017 року тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями) з другим та третім відповідачами підлягають визнанню недійсними, згідно частини першої статті 203 та частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України, оскільки вони суперечать цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства і порушують права та охоронювані законом інтереси позивача.

За обставинами справи «Стретч проти Сполученого Королівства» , вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 24.06.2003 року відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те,що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити термін його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов'язання, взяті ним на себе, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування свої витрат.

Сільський голова , отримавши від позивача у місячний термін для узгодження умов поновлення договору від 29.01.2016 року ( з дати направлення позивачем листа-повідомлення № 295 від 29.12.2016 року з проектом додаткової угоди) останній лист-повідомлення № 19 від 26.01.2017 року з проектом додаткової угоди, ухилився від узгодження тих умов з позивачем, який мав переважне право на укладення договору на новий строк (на поновлення договору), що жодного разу не заперечувалося першим відповідачем , і без прийняття відповідного рішення сільської ради земельних часток (паїв) щодо передачі їх певному (певним) користувачу, всупереч закону одноосібно вирішив передати земельні частки (паї), які і до цього перебувають в користуванні позивача, другому та третьому відповідачам за договорами від 30.01.2017 року ( наступного дня після закінчення терміну дії договору від 29.01.2016 року з позивачем), нехтуючи законними правами та інтересами позивача, який в останній своїй пропозиції у процесі узгодження умов договору (додаткової угоди) щодо орендної плати погодився з пропозицією першого відповідача щодо орендної плати (плати за користування землею) в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земель, а решта умов, як вбачається з переписки сторін, не були принциповими для них і могли бути узгоджені сторонами шляхом визначення їх на тих умовах,які були передбачені договором, в разі, якщо б перший відповідач не ухилився від їх узгодження. Це випливає з матеріалів справи та пояснень представників сторін в судовому засіданні, а з рештою і з позовних вимог позивача, викладених у позовній заяві.

При цьому суд враховує ту обставину, що земельні ділянки (земельні частки, паї), які на підставі договору від 29.01.2016 року були передані першим відповідачем позивачеві 29.01.2016 року і до цього часу знаходяться в користуванні та обробляються позивачем, що підтвердили представники сторін в судовому засіданні 26.04.2017 року.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку законним і справедливим має бути рішення про задоволення позовних вимог позивача, враховуючи, що строк поновлення договору від 29.01.2016 року один рік, тобто сільськогосподарський 2016-й рік, який на спірних земельних частках (паях) вже розпочато позивачем і має бути завершено позивачем.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на першого відповідача, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій саме першого відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити .

2. Визнати недійсним пункт 2 рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання Чапліївської сільської ради від 22.11.2016 року "Про встановлення плати за користування невитребуваними, неуспадкованими земельними частками (паями), земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі й тих, що входять до складу спадщини, яка може бути визнана відумерлою", щодо надання дозволу сільському голові ОСОБА_4 від імені Чапліївської сільської ради передавати сільгосппідприємствам у тимчасове користування непереоформлені, неуспадковані земельні частки (паї), земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в тому числі й тих, що входять до складу спадщини, яка може бути визнана відумерлою, шляхом укладання відповідних договорів оренди земельних ділянок та їх реєстрації у Чапліївській сільській раді.

3.Визнати недійсним договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, укладений 30.01.2017 року між Чапліївською сільською радою та Приватним сільськогосподарським підприємством "Онікс", зареєстрований у Чапліївській сільській раді Шосткинського району Сумської області , про що вчинено запис 30.01.2017 року за реєстровим №4.

4. Визнати недійсним договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, укладений 30.01.2017року між Чапліївською сільською радою та Фермерським господарством "Януш" зареєстрований у Чапліївській сільській раді Шосткинського району Сумської області , про що вчинено запис 30.01.2017 року за реєстровим №2.

5.Визнати поновленим договір тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнані відумерлою спадщиною, укладений між Чапліївською сільською радою та ТОВ "Українсько - Голландська агрокомпанія", зареєстрований у Чапліївській сільській раді Шосткинського району Сумської області , про що вчинено запис 29.01.2016 року за реєстровим №2, на той же строк та орендною платою у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв) з моменту укладення сторонами додаткової угоди про поновлення договору та її реєстрації у Чапліївській сільській раді.

6. Зобов'язати Чапліївську сільську раду вчинити дії щодо укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю "Українсько-Голландська агрокомпанія" додаткової угоди щодо поновлення договору тимчасового користування непереоформленими (неуспадкованими) земельними частками (паями), що можуть бути визнаними відумерлою спадщиною, укладеного між Чапліївською сільською радою та ТОВ "Українсько-Голландська агрокомпанія", зареєстрований у Чапліївській сільській раді Шосткинського району Сумської області , про що вчинено запис 29.01.2016 року за реєстровим № 2, на той же строк та з орендною платою у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельних часток (паїв).

7. Стягнути з Чапліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області ( 41143, Сумська область, Шосткинський район, с.Чапліївка, вул. Садова,1, ідентифікаційний код 04391954) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько -Голландська агрокомпанія» ( 41131, Сумська область, Шосткинський район, с.Макове, вул.Колгоспна, 4, ідентифікаційний код 33174406) витрати по сплаті судового збору в сумі 8000,00 грн.

8. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.05.2017.

Суддя П.І. Левченко