ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.05.2017 Справа № 8/419-07

Господарський суд Сумської області у складі судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Лєпкової І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Сумської області матеріали справи № 8/419-07, порушеної за заявою кредитора - ДП «Інвобуд» до боржника - ТОВ «Інвестор-96» про визнання банкрутом,

Представники сторін:

Від кредитора - ПАТ «Сумигаз» - Симоненко В.Г., АТ «ОТП Банк» - Кордюк В.П.;

від АТ «Фінростбанк» (в режимі відеоконференції) - Вергелес О.О. Вергелес Ю.О.;

Керуючий санацією - Савостян Н.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 18.10.2007 порушено провадження у справі № 8/419-07 про визнання боржника ТОВ «Інвестор-96» банкрутом.

Ухвалою суду від 29.09.2011 у справі введено процедуру санації та призначено керуючим санацією Гайдукова С.П.

04.11.2016 до суду надійшла заява №02-01/91 від 03.11.2016 керуючого санацією Гайдукова С.П. про визнання недійсним договору іпотеки від 09.02.2011, укладеного між ПАТ «Фінростбанк» та ТОВ «Труд-1», який посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Таранушичем В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 391.

Ухвалою суду від 06.01.2017 розгляд справи призначено в судове засідання на 02.02.2017 та залучено до участі для розгляду заяви керуючого санацією про визнання недійсним договору іпотеки у якості учасників ПАТ «Фінростбанк» і ОСОБА_8

18.01.2017 від АТ «Фінростбанк» до суду надійшло клопотання про участь в судових засіданнях у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 18.01.2017 задоволено клопотання АТ «Фінростбанк» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

На виконання вимог ухвали суду від 06.01.2017 АТ «Фінростбанк» подав до суду відзив від 17.01.2017 на заяву керуючого санацією про визнання недійсним договору іпотеки, в якому просить суд визнати заяву такою, що не підлягає розгляду господарським судом Сумської області та передати її за територіальною підсудністю відповідно до вимог ГПК України.

До суду надійшли письмові пояснення № 02-01/98 від 20.02.2017 керуючого санацією Гайдукова С.П. щодо підсудності заяви про визнання договору іпотеки недійсним, в яких арбітражний керуючий зазначив, що відповідно до вимог законодавства зазначена заява повинна розглядатися в межах справи про банкрутство.

Ухвалою суду від 23.02.2017 припинено повноваження керуючого санацією Гайдукова С.П. та призначено керуючим санацією у справі № 8/419-07 про банкрутство ТОВ «Інвестор-96» арбітражного керуючого Савостян Н.В.

09.03.2017 до суду надійшли письмові пояснення від 07.03.2017 № 02-01/39 керуючого санацією Савостян Н.В., в яких вона просить суд визнати недійсним договір іпотеки від 09.02.2011, укладеного між ПАТ «Фінростбанк» та ТОВ «Труд-1», який посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Таранушичем В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 391; витребувати у ПАТ «Фінростбанк» та у приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу м. Суми Таранушича В.В. належним чином завірений договір іпотеки укладений 09.02.2011 між ПАТ «Фінростбанк» та ТОВ «Труд-1», який посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Таранушичем В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 391.

На виконання вимог ухвали суду від 30.03.2017 ПАТ «Фінростбанк» надав належним чином завірену копію договору іпотеки укладеного 09.02.2011, укладеного між ПАТ «Фінростбанк» та ТОВ «Труд-1», який посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Таранушичем В.В. та зареєстровано в реєстрі за № 391.

Керуючий санацією Савостян Н.В. на вимогу ухвали суду від 09.03.2017 надала підтверджуючі документи стосовно заяви про визнання недійсним договору іпотеки та доповнення до заяви про визнання недійсним договору іпотеки, в яких зазначила, що даний спір повинен розглядатися в межах справи про банкрутство № 8/419-07 та просить суд визнати недійсним вищевказаний договір іпотеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Пунктом 1-1 Розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній з 19.01.2013) передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Ухвалою суду від 18.10.2007 порушено провадження у справі № 8/419-07 про визнання боржника ТОВ «Інвестор-96» банкрутом. Ухвалою суду від 29.09.2011 введено процедуру санації.

Отже до процедури банкрутства боржника підлягають застосуванню норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції чинній до 19.01.2013) (далі Закон).

ПАТ «Фінростбанк» подав до суду письмові пояснення №3041 від 27.03.2017 щодо порушення норм процесуального права, а саме: територіальної підсудності справи.

29.03.2017 до суду надійшла заява ПАТ «Фінростбанк», в якій просить суд заяву керуючого санацією про визнання недійсним договору іпотеки від 09.02.2011 залишити без розгляду в порядку ст. 81 ГПК України, оскільки у провадженні господарського суду Сумської області вже була справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, яка була передана ухвалою господарського суду Сумської області від 27.10.2016 за територіальною підсудністю до господарського суду м. Києва.

13.04.2017 до суду надійшов відзив від 12.04.2017 № 02-01/64 керуючого санацією Савостян Н.В. на заяву ПАТ «Фінростбанк», в якому заперечує проти застосування п. 2 ст. 81 ГПК України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Частиною 9 статті 16 ГПК України (виключна підсудність) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Особливість вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. Така позиція неодноразово висловлена Вищим господарським судом України, зокрема: в постанові від 12.10.2016 у справі №922/4705/15.

Також відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13.04.2016 у справі №908/4804/14, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство для судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредитор

Предметом судового розгляду заяви керуючого санацією в цій справі є спір щодо визнання недійсним договору іпотеки та звільнення на майбутнє від можливого обтяження майна, що є власністю ТОВ «Інвестор-96» та включене до плану санації боржника. Отже цей спір стосується питань щодо формування ліквідаційної маси у справі про банкрутство, а тому безпосередньо пов'язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку у задоволенні заяви ПАТ «Фінростбанк» про передачу вказаної заяви за підсудністю відмовити, оскільки спір про визнання договору іпотеки недійсним повинен розглядатись в межах справи про банкрутство ТОВ «Інвестор-96».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

З'ясовано, що ухвалою господарського суду Сумської області від 16.09.2016 порушено провадження у справі №920/885/16 за позовом ТОВ «Інвестор-96» до ПАТ «Фінростбанк», ТОВ «Труд-1», ОСОБА_8 про визнання недійсним договору іпотеки. На підставі ухвали від 27.10.2016 цю справу передано за територіальною підсудністю до господарського суду м. Києва, який 10.11.2016 прийняв її до свого провадження та призначив розгляд. Однак ухвалою господарського суду м. Києва від 03.02.2017 провадження у справі №920/885/16 зупинено до розгляду господарським судом Сумської області у справі №8/419-07 про банкрутство ТОВ «Інвестор-96» заяви керуючого санацією Гайдукова С.П. про визнання недійсним договору іпотеки від 09.02.2011.

Тому, враховуючи вищевикладені судом доводи щодо територіальної підсудності цієї справи та зупинення пов'язаної з нею справи, підстав для залишення без розгляду заяви керуючого санацією про визнання недійсним договору іпотеки з підстав п.2 ч.1 ст.81 ГПК України не вбачається.

У відповідності до частин 4, 5 статті 3-1 Закону арбітражний має право звертатися до господарського суду у випадках, передбачених цим Законом, зобов'язаний здійснювати заходи щодо захисту майна боржника.

Частиною 5 статті 17 Закону визначено, що керуючий санацією має право розпоряджатися майном боржника з урахуванням обмежень, передбачених цим Законом, подавати заяви про визнання угод, укладених боржником, недійсними.

Встановлено, що 09.02.2011 між ПАТ «Фінростбанк» (іпотекодержатель) та ТОВ «Труд-1» (іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Таранушичем В.В. за реєстровим номером 391.

Відповідно до цього договору його предметом є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п.1.5 договору, в забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_8 як боржника за кредитним договором, укладеного між вказаною фізичною особою та ПАТ «Фінростбанк».

Пунктом 1.5 оскаржуваного договору іпотеки визначено, що в забезпечення виконання зобов'язання боржника за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця на підставі мирової угоди від 23.12.2010, затвердженої ухвалою господарського суду Сумської області від 23.12.2010 у справі № 17/161-10.

Предметом іпотечного договору є нежитлове приміщення гуртожиток, загальною площею 2492,3 кв. м, літ А-V, який розташований за адресою: м. Суми, вул. Праці, буд. 1.

Право власності на згадану нерухомість зареєстровано за ТОВ «Труд-1» 29.12.2010 (а.с.99 т.14).

За наслідками перегляду в апеляційному та касаційному порядку ухвалу господарського суду Сумської області від 23.12.2010 у справі № 17/161-10 було скасовано.

Рішенням господарського суду Сумської області від 12.03.2013 в справі №17/161-10 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Труд-1» та ТОВ «Китко» про затвердження мирової угоди.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 20.12.2012 у цій справі №8/419-07 визнано за ТОВ «Інвестор-96» право власності на громадський будинок (нежитлове приміщення гуртожитку) загальною площею 2492,3 кв. м, який розташовано за адресою: м. Суми, вул. Праці, буд. 1 та зобов'язано ТОВ «Труд-1» передати ТОВ «Інвестор-96» громадський будинок (нежитлове приміщення гуртожитку) загальною площею 2492,3 кв. м, який розташовано за адресою: м. Суми, вул. Праці, буд. 1 за актом приймання-передачі з оригіналами технічно, дозвільної, проектної документації та ключами - в триденний термін з моменту набуття даною ухвалою законної сили. При прийнятті вказаної ухвали суд мотивувався тим, що нерухоме майно фактично не вибувало з права власності ТОВ «Інвестор-96».

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.02.2013 (а.с.152-160 т.9) та постановою Вищого господарського суду України від 14.08.2013 (а.с.114 - 118 т.10) ухвалу господарського суду Сумської області від 20.12.2012 (а.с.77-83 т. 9) у справі № 8/419-07 залишено без змін .

Таким чином, факт того, що ТОВ «Інвестор-96» є єдиним законним власником спірного майна, яке є предметом іпотечного договору, встановлено ухвалою господарського суду Сумської області від 20.12.2012.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна до реєстру речових прав на нерухоме майно 01.02.2013 внесено запис про те, що власником майна - нежитлового приміщення, загальною площею 2492,3 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Суми, вул. Праці, буд. 1, є ТОВ «Інвестор-96» на підставі ухвали господарського суду Сумської області від 20.12.2012.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 27 згаданого закону визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Тому станом на дату укладення спірного договору іпотеки 09.02.2011 право власності на будівлю по вул. Праці, 1 м. Суми було зареєстровано за ТОВ «Труд-1».

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 2 статті 583 ЦК України встановлено, що заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій передали річ або майнове право з правом їх застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 5 Закону України «Про іпотеку» визначено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

За даними інформаційних довідок з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на гуртожиток загальною площею 2492,3 кв. м, який розташовано за адресою: м. Суми, вул. Праці, 1, було накладено обтяження на підставі договору іпотеки від 09.02.2011, іпотекодавцем є ТОВ «Труд-1» (а.с.131-132 т.9).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 29.01.2013 скасовано вказані обтяження, що були зареєстровані в: державному реєстрі іпотек: 09.02.2011 за № 10812433; Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: 09.02.2011 за № 10812581.

Однак 07.02.2013 до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію іпотеки, згідно з яким нерухоме майно боржника, загальною площею 2492,3 кв. м, літ А-М, яке розташовано за адресою: м. Суми, вул. Праці, 1, передано ТОВ «Труд-1» в іпотеку ПАТ «Фінростбанк» на підставі договору іпотеки від 09.02.2011 (а.с.97-99 т.14).

Ухвалою суду в цій справі від 08.08.2016 скасовано обтяження, накладене на майно, що належить ТОВ «Інвестор96», а саме: номер запису про іпотеку: 105245; дата, час державної реєстрації: 07.02.2013 15:27:54; державний реєстратор: Сахно Марія Іванівна, Сумське міське управління юстиції, Сумська обл.; підстава виникнення обтяження: договір іпотеки, серія та номер: 391, виданий 09.02.2011, видавник приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Таранушич В.В.; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 284421 від 07.02.2013 16:58:14 Сахно Марія Іванівна, Сумське міське управління юстиції, Сумська обл.; відомості про основне зобов'язання: строк виконання основного зобов'язання: 03.02.2021, розмір основного зобов'язання: 437500,00 долари США, правочин, в якому встановлено основне зобов'язання: договір іпотеки, серія та номер: ВРД № 750497, 750498, 750499, реєстр. № 391, виданий 09.02.2011 року, видавник: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Таранушич В.В.; відомості про суб'єктів: іпотекодержатель: публічне акціонерне товариство «ФІНРОСТБАНК», , країна реєстрації: Україна, 65014, Одеська обл., м. Одеса, проспект Глушка академіка, б. 13; іпотекодавець: товариство з обмеженою відповідальністю «Труд-1», , країна реєстрації: Україна, 40030, Сумська обл. м. Суми, вул. Праці, б. 1 (а.с.147-149 т.13).

За результатами апеляційного та касаційного перегляду за скаргами ПАТ «Фінростбанк» ухвала господарського суду Сумської області від 08.08.2016 про скасування вказаного обтяження залишена без змін. У постанові Вищого господарського суду України від 06.12.2016, серед іншого зазначено, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що повторне внесення 07.02.2013 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження спірного нерухомого майна іпотекою ПАТ "Фінростбанк" після скасування попереднього запису про іпотеку ухвалою місцевого господарського суду від 29.01.2013 року у зв'язку з визнанням за боржником - ТОВ "Інвестор-96" права власності на спірне майно (гуртожиток) на підставі ухвали місцевого господарського суду від 20.12.2012 року у даній справі та після зазначення у плані санації ТОВ "Інвестор-96" про продаж цього майна на задоволення вимог кредиторів, не узгоджується з вимогами чинного законодавства, що визначає іпотеку, як речове право на нерухоме майно, яке є похідним від права власності на майно та реєструється після проведення державної реєстрації права власності на таке майно за його власником, а також порушує права боржника, як єдиного власника спірного майна, та перешкоджає керуючому санацією у виконанні затвердженого господарським судом плану санації боржника щодо реалізації зазначеного нерухомого майна в процедурі санації.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання правочину недійсним (ч.2 ст.16 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1 ГПК України до господарського суду мають право звертатися відповідні особи згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Частиною 2 ст. 21 ГПК України визначено, що позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 статті 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З огляду на вищевикладене договір іпотеки від 09.02.2011, укладений між ПАТ «Фінростбанк» та ТОВ «Труд-1», хоча і стосується належної ТОВ «Інвестор-96» будівлі гуртожитку з моменту набуття останнім права власності на предмет іпотеки за судовим рішенням, однак на даний час наявність договору не порушує та не може порушувати або обмежувати прав боржника на володіння, користування та розпорядження об'єктом нерухомості по вул. Праці, 1 м. Суми, за вказаною угодою відсутні обтяження, заборони, які натепер і на майбутнє не можуть мати місце, поки ТОВ «Інвестор-96» є власником вказаного майна та не є стороною в оскаржуваному правочині.

Таким чином, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні заяви керуючого санацією про визнання недійсним договору іпотеки, оскільки на даний час право власності ТОВ «Інвестор-96» на нерухоме майно (нежитлове приміщення) загальною площею 2492,3 кв. м не оспорюється, не порушується, існування вказаної угоди не обмежує та не перешкоджає керуючому санацією виконувати план санації в частині вказаної нерухомості.

З приводу заяви ПАТ «Фінростбанк» № 3061 від 13.04.2017 про застосування ст. 1057-1 ЦК України, в якій банк просить суд накласти арешт на майно, яке є предметом застави, а саме: нежитлове приміщення гуртожитку , загальною площею 2492,3 кв. м, який розташований за адресою: м. Суми, вул. Праці, 1, суд зазначає наступне.

15.05.2017 до суду надійшов відзив № 02-01/80 від 12.05.2017 керуючого санацією Савостян Н.В. на цю заяву ПАТ «Фінростбанк», в якому вона заперечує проти накладення арешту на майно з підстав, передбачених ст. 1057-1 ЦК України, оскільки приписи цієї статті не підлягають застосуванню до правовідносин вказаного договору.

Згідно з ч.5 ст.1057-1 ЦК України визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави. Такий арешт підлягає зняттю після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти за кредитним договором, а у разі визнання кредитного договору недійсним - після виконання зобов'язання повернути кредитодавцю кошти в розмірі, визначеному судом відповідно до частини першої цієї статті

Відповідно до ст. 86 ГПК України ухвала господарського суду, крім випадків, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься також щодо накладення арешту на майно або зняття з нього арешту у разі визнання недійсним кредитного договору, в якому виконання зобов'язання позичальника забезпечено заставою майна, а також у разі визнання недійсним договору застави, яким забезпечується виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Водночас частиною 4 статті 17 Закону передбачено, що арешт на майно боржника та інші обмеження дій боржника розпорядження його майном можуть бути накладені лише в межах процедури санації, у разі, якщо вони не перешкоджають виконанню плану санації та не суперечать інтересам конкурсних кредиторів

Як вбачається з матеріалів справи спірне нерухоме майно передано в іпотеку не позичальником, а майновим поручителем, до суду із заявою про визнання договору іпотеки в інтересах боржника звернувся арбітражний керуючий, ТОВ «Інвестор-96» не є стороною цієї угоди, накладення арешту не буде сприяти виконанню плану санації та відповідно не відповідає очікуванням конкурсних кредиторів, які розраховують на погашення їх вимог за рахунок вказаного нерухомого майна.

Згадані обставини у цьому випадку виключають можливість вжиття судом заходів, що передбачені ст. 1057-1 ЦК України.

Відтак заява ПАТ «Фінростбанк» про застосування ст. 1057-1 ЦК України не підлягає задоволенню.

Поряд з цим до суду надійшла заява № б/н від 11.05.2017 ПАТ «Фінростбанк» про застосування позовної давності у цій справі. Банківська установа просила суд відмовити у задоволенні заяви керуючого санацією про визнання договору іпотеки недійсним, оскільки про існування цієї угоди керуючому санації Гайдукову С.П. стало відомо ще у січні 2013 року.

Статтями 256-259 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст. ст. 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що за змістом частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Тому суд не застосовує позовну давність, враховуючи мотиви та підстави відмови в задоволенні заяви, хоча керуючому санацією було відомо про існування іпотечного обтяження за іпотечним договором від 09.02.2011 з січня 2013 року, проте з заявою про визнання вищевказаного договору недійсним керуючий санацією звернувся після спливу трирічного строку в листопаді 2016 року.

Керуючись ст.ст.15,16, 203,215, 236 ЦК України, ст.ст.3-1, 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції діючій до набрання чинності змінами внесеними Законом України № 4212-VI від 22.12.2011р.), ст.ст.1,21, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви керуючого санацією про визнання недійсним договору іпотеки відмовити.

2. Копію даної ухвали надіслати кредиторам, боржнику, ПАТ «Фінростбанк», ТОВ «Труд-1», ОСОБА_8, керуючому санацією, Головному територіальному управлінню юстиції у Сумській області.

Повний текст ухвали складено 17.05.2017.

СУДДЯ В.В. ЯКОВЕНКО