РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2017Справа № 910/24086/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа"

про стягнення 58 042, 73 грн.

за участю представників:

від позивача: Пасічник О.А. - представник за довіреністю № 070919 від 07.09.2016 р.від відповідача: Перетятько В.Є. - представник за довіреністю б/н від 20.01.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Шевченка (далі - ПОСП ім. Шевченка) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" (далі - ТОВ "Фудмережа") про стягнення 60 000, 00 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач порушив умови договору поставки № від 06.05.2016 р. щодо своєчасної оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість.

У позові ПОСП ім. Шевченка просило суд стягнути з ТОВ "Фудмережа" вартість поставленого товару в сумі 33 694,40 грн., пеню у сумі 8 168,76 грн., 3 % річних у сумі 556,96 грн. та збитки у вигляді упущеної вигоди у сумі 17 579,88 грн., а всього - 60 000, 00 грн.

20.01.2017 р. до початку розгляду справи по суті позивач через канцелярію суду подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просив стягнути вартість поставленого товару у сумі 33 694,40 грн., пеню у сумі 6 335,32 грн., 3 % річних у сумі 433,13 грн. та збитки у вигляді упущеної вигоди у сумі 17 579,88 грн., що разом складає 58 042,73 грн. Вказана заява була прийнята судом до розгляду.

У подальшому позивач неодноразово збільшував позовні вимоги (заяви від 03.03.2017 р. та 20.03.2017 р.), однак такі заяви про збільшення позовних вимог були повернуті судом без розгляду ухвалами від 07.03.2017 р. та від 20.03.2017 р. на підставі ст. 63 ГПК України, як такі, що не відповідали вимогам ст.ст. 54-57 ГПК України. Отже, суд здійснює розгляд по суті позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 58 042,73 грн.

Присутній у судовому засіданні представник позивача вказані вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що у матеріалах справи відсутні обумовлені договором докази поставки товару, а тому підстав для стягнення суми основного боргу та нарахованих на цю суму штрафних санкцій немає, також відсутні підстави для стягнення суми упущеної вигоди. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 06.05.2016 р. між Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством ім. Шевченка (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" (покупець) був укладений договір поставки № (далі - договір), відповідно до якого постачальник зобов'язується поставляти товар по цінах і в асортименті, що вказуються в специфікації, разом з товаросупровідною документацією, відповідно до поданих покупцем замовлень, а покупець зобов'язується приймати такі товари і оплачувати їх (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору ціна на товари, що поставляються, вказуються в товарних накладних та специфікації з електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП) сторін, що з моменту її підписання, є невід'ємною частиною договору. Ціни вказуються в національній валюті включаючи ПДВ, а також вартість упаковки, маркування і доставки товарів постачальником у вказане в замовленні місце поставки. Ціна, за якою поставляється товар, має бути ідентичною у замовленні, накладній та діючій специфікації.

Згідно з п.п. 1.1, 3.1 договору постачальний поставляє товари згідно замовлень покупця на поставку товарів, поданих за посередництва сертифікованих EDI-провайдерів, за вибором постачальника. EDI - система електронного документообігу (обміну даними), що використовується сторонами при виконанні договору, за посередництва сертифікованих EDI-провайдерів.

Постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP - до місця призначення, вказаного в замовленні, тобто постачальник зобов'язується прийняти від покупця замовлення на поставку товару, і здійснити своїми засобами, за свій рахунок на адресу і в строк, вказані в такому замовленні (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору підставою для здійснення покупцем оплати поставленого товару, є повне виконання постачальником своїх зобов'язань за договором. При наданні постачальником податкової накладної, яка пройшла реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних) (далі - ЄРПН) та отримала статус документа - успішно зареєстрована в ЄРПН і відправлена покупцеві, та накладної завіреної ЕЦП постачальника протягом 5 календарних днів з дати поставки товару, вказаної в транспортній накладній, що підтверджується проставлянням штампу «товар отриманий», покупець оплачує поставлений товар на умовах відстрочення платежу з дати, вказаної в транспортній накладній, по платіжних днях в терміни, узгоджені сторонами в додатку № 1, і в розмірі, який розраховується за формулою: Розмір поточної оплати постачальнику за поставлений товар = Рпз (розмір поточної заборгованості за поставлений товар, строк оплати по якому настав) - Рпдз (розмір постійно діючої заборгованості покупця, що погоджена сторонами в додатку № 1 до договору).

Згідно з п. 6.2 договору при наданні постачальником податкової накладної, яка пройшла реєстрацію в ЄРПН та отримала статус документа успішно зареєстрована в ЄРПН і відправлена покупцеві та накладної завіреної ЕЦП постачальника в строк більш ніж 5 календарних днів, з дати поставки товару, покупець оплачує поставлений товар в терміни, узгоджені сторонами в додатку № 1, з дати реєстрації в ЄРПН, при наявності статусу документа успішно зареєстрована в ЄРПН і відправлена покупцеві, але в будь-якому випадку не раніше ніж з дати отримання накладної, завіреної ЕЦП постачальника.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 р. з подальшою його пролонгацією (п.п. 9.1, 9.2 договору).

Також сторонами був погоджений протокол розбіжностей до договору поставки від 06.05.2016 р.

У судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору поставки позивач у період з травня по жовтень 2016 р. поставив відповідачу товар на загальну суму 88 985,04 грн., що підтверджується видатковими накладними № 01-0000999 від 20.05.16 р., № 01-0001027 від 24.05.16 р., № 01-0001057 від 27.05.16 р., № 01-0001081 від 31.05.16 р., № 1-0001114 від 03.06.16 р., № 01-0001140 від 07.06.16 р., № 01-0001174 від 10.06.16 р., № 01-0001202 від 14.06.16 р., № 01-0001233 від 17.06.16 р., № 01-0001243 від 22.06.16 р., № 01-00012.84 від 24.06.16 р., № 01-0001305 від 28.06.16 р., № 01-0001334 від 01.07.16 р., № 01-0001366 від 05.07.16 р., № 01- 0001398 від 08.07.16 р., №01-0001426 від 12.07.16 р., №01-0001460 від 15.07.16 р., № 02- 0000518 від 19.07.16 р., №02-0000552 від 22.07.16 р., №02-0000593 від 26.07.16 р., № 02-0000629 від 29.07.16 р., №02-0000669 від 02.08.16 р., №02-0000701 від 05.08.16 р., № 02- 0000790 від 09.08.16 р., № 02-0000827 від 12.08.16 р., № 01-0001491 від 16.08.16 р., №01- 0001521 від 19.08.16 р., №01-0001552 від 23.08.16 р., № 01-0001584 від 26.08.16 р., № 01- 0001611 від 30.08.16 р., №01-0001642 від 02.09.2016 р., №01-0001672 від 06.09.2016 р., податковими накладними № 44084927 від 09.09.2016 р., № 44111428 від 13.09.2016 р., № 44132700 від 16.09.2016 р., № .09.2016 р., № 44179752 від 23.09.2016 р., № 44204562 від 27.09.2016 р., № 44225103 від 30.09.2016 р., № 44296430 від 11.10.2016 р., № 44317914 від 14.10.2016 р., № 44342730 від 18.10.2016 р. № 44362949 від 21.10.2016 р., № 44385825 від 25.10.2016 р., № 44406410 від 28.10.2016 р. та зведеними податковими накладними № 35/2 від 31.05.2016 р., № 38/2 від 30.06.2016 р., № 1/2 від 01.07.2016 р., № 8/2 від 05.07.2016 р., № 10/2 від 08.07.2016 р., № 15/2 від 12.07.2016 р., № 20/2 від 15.07.2016 р., № 21/2 від 19.07.2016 р., № 26/2 від 22.07.2016 р., № 31/2 від 26.07.2016 р., №34/2 від 29.07.2016 р., № 3/2 від 02.08.206 р., № 7/2 від 05.08.2016 р., № 10/2 від 09.08.2016 р., № 15/2 від 12.08.2016 р., № 17/2 від 16.08.2016 р., № 22/2 від 19.08.2016 р., № 24/2 від 23.08.2016 р., № 28/2 від 22.09.2016 р. № 34/2 від 30.08.2016 р., № 2/2 від 02.09.2016 р., №3/2 від 06.09.2016 р., № 11/2 від 09.09.2016 р., № 16/2 від 13.09.2016 р., № 18/2 від 31.10.2016 р., № 21/2 від 20.09.2016 р., № 25/2 від 23.09.2016 р., № 29/2 від 27.09.2016 р., № 36/2 від 30.09.2016 р., № 9/2 від 11.10.2016 р., № 16/2 від 14.10.2016 р., № 36/2 від 18.10.2016 р., № 41/2 від 21.10.2016 р., № 45/2 від 25.10.2016 р., № 48/2 від 28.10.2016 р.

Відповідач, зі свого боку, взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної оплати вартості отриманого товару виконав неналежним чином, оплатив поставлений товар частково на суму - 51 846,97 грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача, у зв'язку з чим неоплаченим залишився товар на суму 37 138,07 грн.

Також судом встановлено, що у додатку до договору поставки від 06.05.2016 р. сторони погодили надання покупцем послуг зі стимулювання збуту товарів постачальника - комплекс послуг, наданих покупцем зі стимулювання збуту товарів, поставлених за договором поставки, у всіх торгових залах мережі супермаркетів покупця, які оплачуються постачальником (п. 1 додатку до договору).

Відповідно до п. 2.1 вказаного додатку щомісячна вартість зазначених послуг складає 3 %, в тому числі ПДВ, від поставленого постачальником товару за договором поставки в звітному місяці. Обов'язок постачальника оплатити послугу, надану в звітному місяці, виникає з 1-го числа місяця за звітнім.

З матеріалів справи вбачається, що за період з травня по жовтень 2016 р. відповідачем були надані позивачу послуги зі стимулювання збуту його товару на загальну суму 3 443,67 грн., що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 912219514 від 31.06.2016 р., № 912219448 від 31.06.2016 р., № 912228427 від 31.07.2016 р., № 912229422 від 31.07.2016 р., № 912238290 від 31.08.2016 р., № 912247344 від 30.09.2014 р., № 912246374 від 30.09.2014 р., № 912257076 від 31.10.2016 р., № 912256092 від 31.10.2016 р.

Відповідно до пункту 3 додатку до договору покупець має право зменшити оплату (провести взаємозалік) сум, що належить постачальнику за поставлені товари, зокрема, на суми, які повинні бути сплачені постачальником згідно договору шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог, за винятком випадків коли це заборонено законодавством України. Залік зустрічних однорідних вимог проводиться покупцем автоматично, в односторонньому порядку.

Як встановлено судом позивач провів взаємозалік суми у розмірі 3 443,67 грн. в рахунок погашення заборгованості, у зв'язку з чим у відповідача, який не заперечував проти такого заліку, заборгованість за договором поставки склала 33 694,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Позивач, обгрунтовуючи позов у судовому засіданні, послався на пункти 6.1, 6.2 договору, якими встановлено підстави для здійснення покупцем оплати поставленого товару, а саме - надання постачальником податкової накладної, яка пройшла реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних та отримала статус документа - успішно зареєстрована в ЄРПН і відправлена покупцеві та накладної завіреної ЕЦП постачальника.

У той же час, відповідач посилався на умови договору поставки, якими передбачено порядок обміну між сторонами електронними документами та їх підписання ЕЦП, у тому числі і в частині податкових накладних.

Так, пунктом 3.5 договору передбачено, що після приймання товару покупець, направляє постачальнику через EDI-провайдера електронний документ - накладну (COMDOC). Документ COMDOC відображає факт приймання товару покупцем, сформований в обліковій системі покупця, завіряється ЕЦП покупця (підпис відповідальної особи та печатка підприємства) і відправляється постачальнику через EDI-провайдера. Постачальник зі свого боку завіряє накладну ЕЦП (підпис відповідальної за передачу особи та печатку підприємства) і відправляє її покупцю через EDI-провайдера. У разі обміну з покупцем накладними (COMDOC) з використанням ЕЦП, постачальник може не надавати паперовий примірник накладної покупцеві за фактом відвантаження.

Перевіривши доводи обох сторін про наявність (відсутність) підстав для оплати відповідачем вартості поставленого йому товару, суд врахував наступні умови договору.

Відповідно до п. 3.7 договору постачальник на підставі накладної формує електронний документ - податкову накладну (DECLАR), завіряє своїм ЕЦП і відправляє покупцеві через EDI-провайдера. Покупець перевіряє відповідність даних у податковій накладній і накладній. Після перевірки покупець відправляє постачальнику через EDI-провайдера повідомлення про результат перевірки податкової накладної (STATUS).

Якщо перевірка податкової накладної у покупця пройшла успішно, EDI-провайдер направляє податкову накладну на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних. Якщо перевірка податкової накладної у покупця показала невідповідність накладній, тоді податкова накладна отримує статус - помилкової при перевірці в мережі та постачальнику необхідно сформувати податкову накладну на підставі накладної ще раз і направити покупцеві повторно.

Відповідно до п.п. 3.8, 3.9 договору поставки, якщо податкова накладна пройшла реєстрацію в ЄРПН, то вона отримує статус, як успішно зареєстрованої в ЄРПН і спрямованої покупцеві, та постачальник може не надавати податкову накладну покупцю в паперовому вигляді. Якщо податкова накладна не пройшла реєстрацію в ЄРПН, то вона отримує статус, як помилкової при реєстрації в ЄРПН, та постачальнику необхідно прочитати квитанцію в ЄРПН, яка розміщена на платформі EDI-провайдера і сформувати податкову накладну на підставі накладної ще раз, виправити помилки, що зазначені в квитанції і повторно направити покупцю.

Закінченням господарської операції є статус документа - успішно зареєстрована в ЄРПН і спрямована покупцеві. У цьому випадку постачальник може не надавати покупцеві податкову накладну в паперовому вигляді. Накладна та податкова накладна проводяться покупцем одночасно, та вважаються проведеними покупцем з дати реєстрації податкової накладної в ЄРПН, при наявності статусу документа успішно зареєстрованої в ЄРПН і спрямованої покупцеві, або з дати отримання накладної, завіреної ЕЦП постачальника, при цьому чинною вважається дата, яка настала пізніше.

Таким чином, на підставі успішно зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної, яка направлена покупцю, у відповідача виникає обов'язок по оплаті поставленого товару.

Крім того, згідно з п. 6.1 договору підставою для здійснення покупцем оплати поставленого товару, є повне виконання постачальником своїх зобов'язань за договором. Отже, основним критерієм виконання своїх податкових зобов'язань для контрагентів є повне виконання постачальником своїх зобов'язань за договором, а саме - реєстрація податкових накладних чи/та розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як було встановлено судом, податкові накладні, за якими позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 88 985,04 грн. у період з травня по жовтень 2016 р., були зареєстровані позивачем в ЄРПН та отримали статус прийнятих контрагентом, тобто указані умови договору ПОСП ім. Шевченка були виконані.

На підставі викладеного, суд вважає, що господарські зобов'язання позивача перед ТОВ "Фудмережа" були виконані належним чином, що підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, проте, відповідач безпідставно не здійснив оплату отриманого товару у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів належної оплати поставленого товару під час розгляду справи відповідачем не надано, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Фудмережа" заборгованості за отриманий товар в сумі 33 694,40 грн. підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач просив також стягнути з відповідача пеню у сумі 6 335,32 грн., нараховану за кожною видатковою накладною.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.10 протоколу розбіжностей до договору сторони погодили, що у випадку затримки оплати за поставлений товар, покупець зобов'язується сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого товару за кожен день затримки протягом всього часу затримки.

Отже, чинним законодавством та умовами договору передбачено нарахування відповідачу пені за прострочення оплати товару. При цьому суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості щодо зарахування позивачем часткової оплати поставленого товару, оскільки відповідач не вказував призначення платежу при оплаті товару, що найшло своє відображення у банківських виписках з рахунку позивача.

Провівши перерахунок заявленої позивачем суми пені відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України та ч. 6 ст. 232 ГК України, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 4 190,83 грн., тобто у меншій сумі, ніж заявлено позивачем, оскільки ним невірно застосована облікова ставка НБУ.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 433,13 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, вимоги про стягнення 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних у сумі 431,12 грн., тобто у меншій сумі, ніж заявлено позивачем.

Щодо позовних вимог в частині заявленої позивачем суми збитків у вигляді упущеної вигоди у сумі 17 579,88 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані від майбутніх поставок у магазини відповідача. Також необхідно довести реальну можливість отримання доходів та те, що тільки неправомірні дії винної особи стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості отримати прибуток.

Як вбачається з позовних вимог, сума збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання ним прибутку внаслідок збільшення продажу своїх товарів у мережі відповідача, однак, будь-яких доказів на підтвердження таких обставин позивачем суду не надано, а у матеріалах справи вони відсутні. Отже, суд вважає позовні вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, зважаючи на встановлені обставини у справі, позовні ПОСП ім. Шевченка підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за позовом у зв'язку з частковим його задоволенням, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" про стягнення 58 042, 73 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" (01103, м. Київ, Залізничне шосе, 57, ідентифікаційний код 36387249) на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка (45715, Волинська область, Горохівський район, село Угринів, ідентифікаційний код 03735435) основний борг у сумі 33 694 (тридцять три тисячі шістсот дев'яносто чотири) грн. 40 коп., пеню у сумі 4 190 (чотири тисячі сто дев'яносто) грн. 83 коп., 3 % річних у сумі 431 (чотириста тридцять одна) грн. 12 коп. та 909 (дев'ятсот дев'ять) грн. 67 коп. судового збору.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 24 квітня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 27 квітня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.