РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017Справа №910/139/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до про Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» стягнення страхового відшкодування у розмірі 16 963 грн. 70 коп.
Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: Дробот О.В. (представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» (надалі також - «Відповідач») про стягнення страхового відшкодування у розмірі 16 963 грн. 70 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 30.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - страховик) та Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - страхувальник) було укладено Договір № М/10142/15 добровільного страхування майна, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, зазначеним в п. 5 договору. Як зазначає Позивач, за період дії договору відносно застрахованого майна сталися страхові випадки, а саме невстановлена особа, використовуючи платіжну картку шляхом пошкодження шатерів банкоматів № 1301, № 1355, № 1354, № 1312 та № 1358 заволоділа грошовими коштами на загальну суму в розмірі14 750 грн. 00 коп., які належать Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк». Таким чином, просить Суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 14 750 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем своїх зобов»язань, Позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» пеню у розмірі 2 213 грн. 70 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2017 року порушено провадження у справі № 910/139/17 та призначено судове засідання на 28.02.2017 року.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 23.03.2017 року призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/139/17, у зв'язку із лікарняним судді Шкурдової Л.М.

Відповідно до автоматичного розподілу справ Господарського суду міста Києва, справу № 910/139/17 передано до розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2017 року прийнято справу № 910/139/17 до провадження суддею Чинчин О.В., розгляд справи призначено на 12.04.2017 року.

30.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 12.04.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву на 10.05.2017 року.

05.05.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю участі у справі представника Позивача.

В судовому засіданні 10 травня 2017 року представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, яким просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про оголошення перерви в судовому засіданні, надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю участі у справі представника Позивача.

Що стосується Клопотання представника Позивача про відкладення розгляду справи, Суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статті 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Подане Позивачем клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника Позивача в судове засідання, задоволенню не підлягає, оскільки чинне законодавство не обмежує кола осіб, які можуть здійснювати представництво юридичної особи в суді та зважаючи на те, що про дату судового засідання Позивача було попереджено заздалегідь, а отже, у нього було достатньо часу для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у засіданні суду.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10 травня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

30.06.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - страховик) та Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - страхувальник) було укладено Договір № М/10142/15 добровільного страхування майна, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном, зазначеним в п. 5 договору.

Пунктом 5 договору визначено, що майном є готівкові кошти, завантажені в пристроях самообслуговування (банкоматах, банкоматах з депозитними модулем), згідно з переліком, наведеним у додатку № 2 до договору страхування.

Згідно з п. 7.3. договору страховим випадком є втрата, знищення (загибель) або пошкодження майна внаслідок страхових ризиків, зокрема ПДТО (протиправні дії третіх осіб): хуліганство, крадіжка, грабіж, розбій, умисне знищення або пошкодження майна (вандалізм, підпал, підрив).

Відповідно до п. 13 договору подія може бути визнана страховим випадком, згідно з п. 7.3. цього договору, в разі наявності механічних пошкоджень пристрою самообслуговування (банкомату, банкомату з депозитним модулем), в який завантажені готівкові кошти (майно), що дозволило несанкціоновано відкрити третім особам, що не є працівниками страхувальника, сервісну частину пристрою самообслуговування (банкомату, банкомату з депозитним модулем) з подальшим вчиненням протиправних дій відносно майна.

Умовами п. 15.1.2 договору передбачено, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник зобов'язаний протягом 8 робочих годин з моменту виявлення повідомити страховика про настання події, що має ознаки страхового випадку, в будь-якій формі, що дозволяє зафіксувати факт такого повідомлення, та протягом 3 (трьох) робочих днів після виявлення цієї події надати страховику письмове повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку. Моментом виявлення вважається повідомлення страхувальника сервісною організацією; повідомлення на контакт центр страхувальника: самостійне виявлення працівниками страхувальника настання події, що має ознаки страхового випадку.

Згідно з п. 15.1.4. договору страхувальник зобов'язаний у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, негайно, але не пізніше 24 годин з моменту виявлення події, повідомити про подію відповідні компетентні органи (в. т.ч. правоохоронні органи).

Страхувальник зобов'язаний одержати у компетентних органів документи, які підтверджують факт, причини, обставини та наслідки настання події, що має ознаки страхового випадку та надати їх страховику (п. 15.1.5 договору).

Відповідно до п. 16.1 договору рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з дня одержання наступних документів:

- письмового повідомлення страхувальника про настання події, яка має ознаки страхового випадку (п. 16.1.1);

- письмової заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування (п. 16.1.2);

- документів, що встановлюють особу страхувальника та в разі необхідності вигодонабувача (п. 16.1.3.);

- перелік (опису) знищеного (загиблого) пошкодженого, втраченого майна, характер пошкоджень (п. 16.1.4.);

- копії договору (з обов'язковим пред'явленням оригіналу на вимогу страховика) - 16.1.5;

- платіжного документу, що підтверджує факт сплати страхового платежу (16.1.6);

- документів, які підтверджують повноваження страхувальника/вигодонабувача на одержання страхового відшкодування, в тому числі документи, що підтверджують майновий інтерес страхувальника до предмету договору (свідоцтво про право власності, договору оренди, державного акту про право власності на земельну ділянку, договір купівлі-продажу, договору дарування, кредитного договору, договору іпотеки/застави тощо) - п. 16.1.7;

- документів, які підтверджують факт наявності іншого майна в місці, зазначеному в п. 5.2. договору, в момент настання страхового випадку, а також в разі необхідності перелік всього майна, що було у страхувальника в момент настання страхового випадку (п.16.1.8.);

- у разі наявності - переліку осіб, які відповідальні за завдані збитки, із зазначенням П.І.Б./найменування, місця реєстрації та проживання/місцезнаходження, телефону (п. 16.1.9);

- документів компетентних органів (органів Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Міністерства внутрішніх справ України, Державної гідрометеорологічної служби органів місцевого самоврядування тощо), що підтверджують факт, причини і обставини настання події, що має ознаки страхового випадку, відповідно до характеру події (п. 16.1.10);

- копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, довідку органу досудового розслідування (п. 16.1.11);

- копії постанови (вироку) суду про притягнення осіб, що вчинили правопорушення (злочин) щодо майна, до адміністративної (кримінальної) відповідальності, або копії постанови про зупинення чи припинення адміністративного (кримінального) провадження (п. 16.1.12);

- акт огляду місця події, що складається за участю страхувальника та страховика в разі проведення огляду (п. 16.1.13);

- інших документів, відомостей, пояснень, які дають змогу з'ясувати факт, причини, характер та/або обставини настання події, що має ознаки страхового випадку, та або розмір збитків (п. 16.1.14).

Згідно з підпунктом 17.1.5 пункту 17.1. договору підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страховика та/або компетентні органи про настання страхового випадку без поважних причин.

Пунктом 18.5. договору передбачено, що не відшкодовуються збитки за страховим ризиком «Протиправні дії третіх осіб», що сталися внаслідок, зокрема протиправних дій, не передбачених цим договором; шахрайства з боку третіх осіб.

Підпунктом 18.6.1.20 пункту 18.6.1 договору встановлено, що страховик звільняється від виплати страхового відшкодування при знищенні (загибелі), втраті чи пошкодження майна внаслідок нез'ясованої втрати чи зникнення, встановлених під час інвентаризації нестач, нестач у разі помилок у розрахунках та обліку при інвентаризації.

Додатком № 2 до договору № М/10142/15 добровільного страхування майна від 30.06.2015 року сторони погодили перелік майна, зокрема:

- банкомат № 1355, місцезнаходження - с/м «Велика кишеня», за адресою: м. Київ, вул. Героїв Днепра, 31;

- банкомат № 1354, місцезнаходження - ДЦ, за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 43 а;

- банкомат № 1358, місцезнаходження - салон меблів «Русанівка»,за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 5;

- банкомат № 1312, місцезнаходження - Магазин «Сіті Ком» (ТЦ «Городок»), за адресою: м. Київ, пр. Московський, 23а;

- банкомат № 1301, місцезнаходження - Магазин «Даял», за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 57.

На виконання вимог п.п. 14.2. договору, Позивачем здійснено оплату страхових платежів на рахунок Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується платіжними дорученнями № від 02.07.2015 на суму 125 580, 00 грн.; № від 06.10.2015 на суму 127 296, 01 грн.; № від 09.12.2015 на суму 124 286, 18 грн., № від 31.03.2016 на суму 124 788, 60 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, за період дії договору відносно застрахованого майна Позивача сталися наступні події:

- в період часу з 06.11.2015 року по 08.11.2015 року невідомими особами було виведено із ладу шатер банкомату № 1301, що знаходиться за адресою м. Київ, Харківське шосе, 57 і викрадено 1 100 грн. 00 коп., що підтверджується актом № 15425920 проведення службового розслідування, листом ТОВ «Прінтек Україна ЕлЕлСі» №01/714 від 16.11.2015 року та витягом з кримінального провадження № 0011527;

- 09.11.2015 року невстановлена особа, використовуючи платіжну картку шляхом пошкодження шатерів банкомату № 1354, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 43 а, та банкомату № 1355, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 31, заволоділа грошовими коштами у розмірі 1 000, 00 грн. та 950, 00 грн., що підтверджується актами проведення службового розслідування № 15425920 та № 15454747, листами ТОВ «Прінтек Україна ЕлЕлСі» №01/711 від 16.11.2015, № 01/712 від 16.11.2015, а також витягом з кримінального провадження №0012026;

- 26.11.2015 року невстановлена особа, використовуючи платіжну картку шляхом пошкодження шаттерів банкомату № 1358, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Ентузіастів, 5, та банкомату № 1312, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Московський, 23а, заволоділа грошовими коштами у розмірі 4 000, 00 грн. та 7 700, 00 грн., що підтверджується актами проведення службового розслідування № 15484955 та № 15507721, листами ТОВ «Прінтек Україна ЕлЕлСі» № 9 від 15.12.2015, № 10 від 15.12.2015, а також витягом з кримінального провадження №0012419.

Листами № 10.101-186/67-22382 від 09.11.2015 року, № 10.101-186/67-22850 від 16.11.2015 року, № 10.101-186/67-22851 від 16.11.2015 року та № 10.101-186/67-23649 від 26.11.2015 року Позивачем відповідно до умов договору було повідомлено Відповідача про настання страхового випадку, а саме про виявлення крадіжки готівкових коштів у банкоматах № 1301, № 1355, № 1354, № 1358 та № 1312.

Крім того, Позивач звертався до Відповідача з листами № 10.101-186/67-3821 від 24.02.2016 року, № 10.101-186/67-25768 від 23.12.2015 року , № 10.101-186/67-25770 від 23.12.2015 року, № 10.101-186/67-25767 від 23.12.2015 року та № 10.101-186/67-25761 від 23.12.2015 року, в яких просив Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» здійснити виплату страхового відшкодування, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

В свою чергу, листами № 331/1301-гот-1 від 08.02.2016 року, № 331/1355-гот-1 від 08.02.2016 року, № 331/1354-гот-1 від 08.02.2016 року, № 331/1358-гот-2 від 08.02.2016 року та № 331/1312-гот-1 від 08.02.2016 року Відповідач надав відповідь на вищезазначені листи Позивача, в яких повідомив, що станом на 08.02.2016 року Позивачем було надано не всі документи, передбачені п. 16.1. договору страхування, у зв'язку з чим просив Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» надати документи, які повинні бути надані страхувальником страховику для прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, що не були надані Позивачем згідно з умовами договору страхування (відповідний перелік наведено у листах). Також Відповідач повідомив, що керуючись п. 14.3.2. договору страхування та ч.ч. 4,5 ст. 25 Закону України «Про страхування», Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» здійснило відповідні запити до установ та організацій, що володіють інформацією щодо події, яка відбулась.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач посилається на те, що за період дії договору відносно застрахованого майна сталися страхові випадки, а саме невстановлена особа, використовуючи платіжну картку шляхом пошкодження шатерів банкоматів № 1301, № 1355, № 1354, № 1312 та № 1358 заволоділа грошовими коштами на загальну суму в розмірі14 750 грн. 00 коп., які належать Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк». Таким чином, просить Суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 14 750 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем своїх зобов»язань, Позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» пеню у розмірі 2 213 грн. 70 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору № М/10142/15 добровільного страхування майна від 30.06.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 354 Цивільного кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").

Абзацем 18 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання, а страховим випадком - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч. 17 ст. 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування не може перевищувати прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Аналогічні норми містить статті 988 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору № М/10142/15 добровільного страхування майна від 30.06.2015 року Позивач листами № 10.101-186/67-22382 від 09.11.2015року № 10.101-186/67-22850 від 16.11.2015 року, № 10.101-186/67-22851 від 16.11.2015 року та № 10.101-186/67-23649 від 26.11.2015 року повідомив Відповідача про настання страхового випадку, а саме про виявлення крадіжки готівкових коштів у банкоматах № 1301, № 1355, № 1354, № 1358 та № 1312.

Відповідно до статті 990 Цивільного кодексу України та статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з п. 16.1 договору страхування, рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з дня одержання наступних документів:

- письмового повідомлення страхувальника про настання події, яка має ознаки страхового випадку;

- письмової заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування;

- документів, що встановлюють особу страхувальника та в разі необхідності вигодо набувача;

- перелік (опису) знищеного (загиблого) пошкодженого, втраченого майна, характер пошкоджень;

- копії договору (з обов'язковим пред'явленням оригіналу на вимогу страховика);

- платіжного документу, що підтверджує факт сплати страхового платежу;

- документів, які підтверджують повноваження страхувальника/вигодо набувача на одержання страхового відшкодування, в тому числі документи, що підтверджують майновий інтерес страхувальника до предмету договору (свідоцтво про право власності, договору оренди, державного акту про право власності на земельну ділянку, договір купівлі-продажу, договору дарування, кредитного договору, договору іпотеки/застави тощо);

- документів, які підтверджують факт наявності іншого майна в місці, зазначеному в п. 5.2. договору, в момент настання страхового випадку, а також в разі необхідності перелік всього майна, що було у страхувальника в момент настання страхового випадку;

- у разі наявності - переліку осіб, які відповідальні за завдані збитки, із зазначенням П.І.Б./найменування, місця реєстрації та проживання/місцезнаходження, телефону;

- документів компетентних органів (органів Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Міністерства внутрішніх справ України, Державної гідрометеорологічної служби органів місцевого самоврядування тощо), що підтверджують факт, причини і обставини настання події, що має ознаки страхового випадку, відповідно до характеру події;

- копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, довідку органу досудового розслідування;

- копії постанови (вироку) суду про притягнення осіб, що вчинили правопорушення (злочин) щодо майна, до адміністративної (кримінальної) відповідальності, або копії постанови про зупинення чи припинення адміністративного (кримінального) провадження;

- акт огляду місця події, що складається за участю страхувальника та страховика в разі проведення огляду;

- інших документів, відомостей, пояснень, які дають змогу з'ясувати факт, причини, характер та/або обставини настання події, що має ознаки страхового випадку, та або розмір збитків.

Також Позивач звертався до органів досудового розслідування із Заявами про вчинення кримінального правопорушення № 15.301-255/78-644 від 09.11.2015 року, № 15.301-255/78-670 від 27.11.2015 року, № 15.301-255/78-644/2 від 13.11.2015 року, № 15.301-255/78-669 від 27.11.2015 року, № 15.301-255/78-644/2 від 13.11.2015 року.

Так, відповідно до заяви про вчинення кримінального правопорушення № 15.301-255/78-644 від 09.11.2015 року в період часу з 06.11.2015 року по 08.11.2015 року невідомі особи, використовуючи платіжну карту № НОМЕР_1, емітовану «Альфа-Банк», із банкомату № 01301 ПАТ «Укрсоцбанк», розміщеного за адресою: м. Київ, Харківське шосе, 57 вчинено крадіжку грошей банку на загальну суму 1 100, 00 грн., при скоєні даного злочину, пошкоджено шатер АТМ, вказане пошкодження виявлено 09.11.2015 при сервісному обслуговуванні банкомату.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0011527, дата внесення до ЄРДР 23.12.2015 року, правова кваліфікація ст. 190 ч.1 КК України.

Актом № 15408713 службового розслідування (банкомат № АТМ01301), яке проводилося 09.11.2015 року встановлено, що частина нестачі у розмірі 200 грн. виникла через можливе шахрайство з карткою № НОМЕР_1, частина нестачі у розмірі 900 грн. виникла через можливе шахрайство з карткою № НОМЕР_1. Відповідно до акту звірки № 15408713 (ПАТ «Укрсоцбанк») нестача складає 100 грн. 00 коп.

Відповідно до заяви про вчинення кримінального правопорушення №15.301-255/78-644/2 від 13.11.2015 року, 09.11.2015 року о 00 год. 34 хв. ОСОБА_2, використовуючи платіжну картку № НОМЕР_1, емітовану ПАТ «Альфа Банк» із банкомату № 01354 ПАТ «Укрсоцбанк», розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 43-В, вчинив крадіжку грошей Банку на загальну суму 1 000, 00 грн., при скоєні злочину, пошкоджено шатер банкомату. Крім того, в той же день (09.11.2015) о 01. год. 27 хв. використовуючи зазначену картку ОСОБА_2 вчинив крадіжку 950 грн. із АТМ № 01355, розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Героїв Дніпра, 31.

Як вбачається з листа Оболонського УП ГУНП в м. Києві, вказана заява №15.301-255/78-644/2 від 13.11.2015 року зареєстрована до ЖЄО за №82658, відповідні відомості за даним фактом внесено до ЄРДР за №0012026 від 16.12.2015 року за ч.1 ст. 190 КК України.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0012026, дата внесення до ЄРДР 16.12.2015 року, правова кваліфікація ст. 185 ч.1 КК України.

Актами службового розслідування № 15425920 (банкомат АТМ01355) та № 15454747 (банкомат АТМ01354), яке проводилося 10.11.2015 року та 11.11.2015 року, встановлено, що надлишок можна визначити тільки за наявності претензій клієнтів, а нестачі у розмірі 950 грн. та 1 000 грн. виникли через можливе шахрайство з карткою № НОМЕР_1. Актом звірки № 15425920 (ПАТ «Укрсоцбанк») виявлено надлишок коштів у розмірі 300, 00 грн. й встановлена нестача коштів - 0, 00 грн. та актом звірки № 15454747 (ПАТ «Укрсоцбанк») встановлена нестача коштів у розмірі 0, 00 грн.

Відповідно до заяви про вчинення кримінального правопорушення № 15.301-255/78-670 від 27.11.2015 року та № 15.301-255/78-669 заяви від 27.11.2015 року, 26.11.2015 року працівниками організації, з якою відповідно до укладеного з ПАТ «Укрсоцбанк» договору проводиться сервісне обслуговування належних банку банкоматів, повідомлено про пошкодження шатера АТМ № 01312, який встановлений за адресою: м. Київ, пр-т Московський, буд. 23-А, та шатера АТМ № 01358 за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, буд. 5, а у роботі диспенсера - було зафіксовано критичну помилку роботу.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0012419, дата внесення до ЄРДР 26.12.2015 року, правова кваліфікація ст. 185 ч.1 КК України.

Актом № 15507721 службового розслідування (банкомат № АТМ01312), яке проводилося 25.11.2015 року встановлено, що частина нестачі у розмірі 7 700, 00 грн. виникла через можливе шахрайство з карткою № НОМЕР_1. При цьому, актом звірки № 15507721 (ПАТ «Укрсоцбанк») встановлена нестача коштів - 0, 00 грн. Згідно з актом звірки № 15484955 (№АТМ01358 ПАТ «Укрсоцбанк») нестача грошових коштів у банкоматі становить 0, 00 грн.

За змістом положень статті 988 ЦК України, статті 20 Закону України "Про страхування" обов'язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Тобто приписи наведених норм нерозривно пов'язують момент виникнення обов'язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Згідно з п. 7.3. договору страховим випадком є втрата, знищення (загибель) або пошкодження майна внаслідок страхових ризиків, зокрема ПДТО (протиправні дії третіх осіб): хуліганство, крадіжка, грабіж, розбій, умисне знищення або пошкодження майна (вандалізм, підпал, підрив).

При цьому, відповідно до підпункту 18.6.1.20 пункту 18.6.1 договору страховик звільняється від виплати страхового відшкодування при знищенні (загибелі), втраті чи пошкодження майна внаслідок нез'ясованої втрати чи зникнення, встановлених під час інвентаризації нестач, нестач у разі помилок у розрахунках та обліку при інвентаризації.

Також пунктом 18.5. договору передбачено, що не відшкодовуються збитки за страховим ризиком «Протиправні дії третіх осіб», що сталися внаслідок, зокрема, протиправних дій, не передбачених цим договором; шахрайства з боку третіх осіб.

Проте, Суд звертає увагу, що відповідно до положень п. 16.1.12 договору, Позивачем не надано, а у матеріалах справи відсутні копії постанови (вироку) суду про притягнення осіб, що вчинили правопорушення (злочин) щодо майна Позивача, до адміністративної (кримінальної) відповідальності, або копії постанови про зупинення чи припинення адміністративного (кримінального) провадження, по вищезазначеним кримінальним провадженням № 0011527, за № 0012026, за № 0012419, з яких Суд може дійти однозначного висновку щодо встановлення обставин скоєння даних правопорушень, їх кваліфікації, а також встановлення винних у цьому осіб.

З огляду на вищевикладене Суд не приймає до уваги витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0011527, №0012026, №0012419, а також лист Оболонського УП ГУНП в м. Києві, за якими надана правова кваліфікація даним правопорушенням за ст. 190 ч.1 КК України, ст. 185 ч.1 КК України, оскільки кваліфікацію правопорушенням (злочину) може надавати виключно Суд шляхом ухвалення остаточного рішення.

За таких підстав, станом на час розгляду даної справи Суд не має можливості встановити обставини настання чи ненастання страхових випадків відносно застрахованого майна Позивача за Договором № М/10142/15 добровільного страхування майна від 30.06.2015 року й, як наслідок, наявності чи відсутності обов'язку Відповідача з виплати страхового відшкодування за даними випадками.

При цьому, Суд зазначає, що акти службового розслідування, акти звірки (ПАТ «Укрсоцбанк»), заяви про вчинення кримінального правопорушення та витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження встановлення обставин та події скоєння правопорушення, оскільки таким доказом є рішення суду у кримінальний або адміністративній справі, яке набрало законної сили.

Крім того, відповідно до п. 15.1.2. договору, у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник зобов'язаний протягом 8 робочих годин з моменту виявлення повідомити страховика про настання події, що має ознаки страхового випадку, в будь-якій формі, що дозволяє зафіксувати факт такого повідомлення, та протягом 3 (трьох) робочих днів після виявлення цієї події надати страховику письмове повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку. Моментом виявлення вважається повідомлення страхувальника сервісною організацією; повідомлення на контакт центр страхувальника: самостійне виявлення працівниками страхувальника настання події, що має ознаки страхового випадку.

Проте, як вбачається з заяв про вчинення кримінального правопорушення від 13.11.2015 № 15.301-255/78-644/2, актів службового розслідування № 15425920 та № 15454747, які проводилися 10.11.2015-11.11.2015, подія, яка має ознаки страхового випадку сталася 09.11.2015, в той час як Позивачем лише 16.11.2015 року повідомлено Відповідача про настання страхового випадку (повідомлення № 10.101-186/67-22850 від 16.11.2015 та №10.101-186/67-22851).

Згідно з п. 15.1.4. договору страхувальник зобов'язаний у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, негайно, але не пізніше 24 годин з моменту виявлення події, повідомити про подію відповідні компетентні органи (в. т.ч. правоохоронні органи).

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» всупереч умовам Договору № М/10142/15 добровільного страхування майна від 30.06.2015 року порушив встановлений п. 15.1.2. договору строк повідомленням страховика про настання події, яка має ознаки страхового випадку.

Згідно з підпунктом 17.1.5 пункту 17.1. договору підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страховика та/або компетентні органи про настання страхового випадку без поважних причин.

Так, відповідно до Витягу з кримінального провадження № 0012419 22.11.2015 року в період часу з 05 год. 58 хв. до 05 год. невстановлена особа, перебуваючи за адресою м. Київ, пр. Московський, 23-А, шляхом вільного доступу викрала грошові кошти з банкомату ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 7 700, 00 грн. При цьому, у даному витязі зазначена дата надходження заяви - 26.12.2015 року.

Тобто, Суд зазначає, що Позивачем всупереч п.15.1.4 Договору було несвоєчасно повідомлено правоохоронні органи про виявлення ознак страхового випадку, а тому вказане на підставі підпункту 17.1.5 пункту 17.1. договору є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки Страхувальником не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності поважних причин прострочки такого повідомлення.

Між тим, відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» у разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов'язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку. Підприємства, установи та організації зобов'язані надсилати відповіді страховикам та Моторному (транспортному) страховому бюро на запити про відомості, пов'язані із страховим випадком, у тому числі й дані, що є комерційною таємницею. При цьому страховик та Моторне (транспортне) страхове бюро несуть відповідальність за їх розголошення в будь-якій формі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

Відповідно до підпункту 14.3.2. пункту 14.3. договору страхування, страховик має право робити запити та одержувати відповіді від правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про страховий випадок, а також самостійно з'ясовувати факт, причини та обставини події, що має ознаки страхового випадку, та/або розміру збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 18.03.2016 року № 408 Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до Приватного акціонерного товариства «Українська національна розрахункова картка» (яка є компанією, що здійснює сервісне обслуговування банкоматів), в якій просило надати наступну інформацію:

- Чи можливе пошкодження шатера банкомату, в результаті якого він виходить з ладу - пошкодження, що дозволяє не санкціоновано відкрити третім особам сервісну частину пристрою самообслуговування.

- Чи дозволить механічне пошкодження шатера банкомату, в результаті якого він виходить з ладу, не санкціоновано відкрити третім особами сервісну частину пристрою самообслуговування.

Листом № 631/1/501 від 30.03.2016 року Приватне акціонерне товариство «Українська національна розрахункова картка» надало відповідь на запитання Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», викладені у листі від 18.03.2016 № 408, а саме, по першому питанню зазначено, що шатер це механізм, що знаходиться на виході з сейфа банкомату, який відокремлений від його сервісної частини. Сервісна частина в більшості моделей, знаходиться над сейфом, і має лише невеликі технологічні отвори, впритул заповнені проводами, котрі з'єднують пристрої банкомату між собою. Тому механічне пошкодження (в тому числі в результаті якого він виходить з ладу) виключно шатеру банкомату не може свідчити про несанкціонований доступ до сервісної частини банкомату або відкриття сервісної частини банкомату.

По другому питанню повідомлено, що механічне пошкодження виключно шатера банкомату (у тому числі таке, в результаті якого він виходить з ладу) не дозволить відкрити ні сервісну, ні сейфову частину банкомату.

Судом розглянуті та відхилені доводи Позивача щодо надання Приватним акціонерним товариством «Українська національна розрахункова картка» необ'єктивного висновку у зв'язку з непроведенням огляду банкоматів, оскільки огляд проводило Товариство з обмеженою відповідальністю «Прінтек Україна ЕЛ.ЕЛ.СІ» відповідно до Генерального договору про сервісне обслуговування обладнання від 06.10.2014 року, з огляду на наступне.

Так, Страхувальником в свою чергу відповідно до норм ст. ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів, викладених у письмових поясненнях від 30.03.2017 року. Зокрема, не надано належним чином завірених актів огляду банкоматів, складених Товариством з обмеженою відповідальністю «Прінтек Україна ЕЛ.ЕЛ.СІ», з яких Суд може дійти висновку про наявність протиправних дій третіх осіб, що є страховим випадком, як зазначає Позивач.

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає до уваги лист № 631/1/501 від 30.03.2016 року Приватного акціонерного товариства «Українська національна розрахункова картка» в якості належного та допустимого доказу відповідно до норм ст. ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 13 договору подія може бути визнана страховим випадком, згідно з п. 7.3. цього договору, в разі наявності механічних пошкоджень пристрою самообслуговування (банкомату, банкомату з депозитним модулем), в який завантажені готівкові кошти (майно), що дозволило несанкціоновано відкрити третім особам, що не є працівниками страхувальника, сервісну частину пристрою самообслуговування (банкомату, банкомату з депозитним модулем) з подальшим вчиненням протиправних дій відносно майна.

Проте, з наявних у матеріалах справи доказів, не вбачається, що банкомати № 1301, № 1355, № 1354, № 1312 та № 1358 зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про страхування», підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Позивачем всупереч норм ст. ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду належними та допустимими доказами факту настання страхового випадку, внаслідок якого згідно з договором страхування у Відповідача виникло зустрічне зобов'язання з виплати останньому суми страхового відшкодування.

Згідно із статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 14 750 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають у повному обсязі у зв'язку з недоведеністю.

Крім того, при зверненні до суду з вказаним позовом Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь пеню у розмірі 2 213 грн. 70 коп.

Проте, вказана частина позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» пені розмірі 2 213 грн. 70 коп. відповідно до п. 14.7. договору страхування також не підлягає задоволенню, як похідна вимога від основного зобов'язання, в задоволенні якого судом відмовлено.

Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 16 963 грн. 70 коп. не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 16 963 грн. 70 коп. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 15 травня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин