ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.04.2017 Справа № 904/2187/17

За позовом Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

про стягнення 2647,27 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: Солодовнік Е.Е., довіреність № 393 від 16.03.17р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Комунальне підприємство "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення 2550,94 грн. - заборгованості за спожиту теплову енергію, 87,02 грн. - пені, 9,31 грн. - 3% річних та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за Договором на поставку теплової енергії в вигляді гарячої води № 174/02-09 від 01.11.2009 р., укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати за спожиту теплову енергію.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 р. по справі № 904/2187/17 порушено провадження, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 13.04.2017 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.04.2017 р. розгляд справи відкладено на 26.04.2017 р.

Представник позивача у судових засіданнях наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судові засідання не з'явився, вимог суду, викладених в ухвалах суду не виконав, письмовий відзив на позов не надав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 р. та 13.04.2017 р. надіслані на адресу відповідача, що зазначена у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (49000, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на яку насамперед і було направлено кореспонденцію Господарського суду Дніпропетровської області. Згідно з довідкою поштової установи поштові відправлення на адресу відповідача повернуті до суду з позначкою: "за закінченням терміну зберігання".

У п. 4 інформаційного листа ВГСУ від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" зазначається, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 26.04.2017 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

01.11.2009 року між позивачем (теплопостачальною організацією) та відповідачем (споживачем) укладений Договір № 174/02-09 про постачання теплової енергії у вигляді гарячої води (далі - Договір), за умовами якого теплопостачальна організація приймає на себе зобов'язання поставляти споживачу теплову енергію у виді гарячої води в необхідних йому об'ємах, а споживач зобов'язується оплачувати отриману теплову енергію згідно затверджених тарифів в строки на умовах, обумовлених даним договором (п.1.1. Договору).

Відповідно до п. 6.1. Договору, сторони погодили тариф за відпущену теплову енергію у вигляді гарячої води у межах визначених Договором та Додатком №1 до Договору.

Пунктом 6.4. Договору розрахунки за теплову енергію споживач здійснює з теплопостачальною компанія в наступному порядку: - кінцева оплата здійснюється протягом 5 днів з моменту отримання рахунку.

Згідно п.10.1. строк дії даного Договору з 01.11.2009 р. по 31.10.2011 р. Даний Договір вважається продовжений на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однієї зі сторін про припинення його дії.

На виконання умов Договору протягом періоду з жовтня 2016 р. по січень 2017 р. позивач поставив на об'єкт відповідача на адресу: м. Дніпро, вул. Агнії Барто, 19/67 теплову енергію на загальну суму 2550,94 грн., що підтверджується виставленими позивачем рахунками на оплату, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с. 19-22).

Відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем зі сплати за отриману теплову енергію на суму 2550,94 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України (надалі по тексту ГК України), який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 ГК України).

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно до положень ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На момент розгляду справи заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію складає 2550,94 грн., докази погашення якої в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Водночас, порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За вимогами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 Цивільного кодексу України).

У відповідності до 7.2.4. Договору споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію , а саме сплачує пеню в розмірі 0,5 % належної до оплати суми за кожний день прострочки платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період за який сплачується пеня.

На підставі п. 7.2.4. Договору, позивачем здійснено нарахування пені за період з 15.11.2016 р. по 28.02.2017 р. на суму 87,02 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг з урахуванням індексу інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачем здійснено нарахування на суму заборгованості (за період з 15.11.2016 р. по 28.02.2017 р.) 3 % річних у розмірі 9,31 грн.

Перевіривши розрахунки пені, 3 % річних за означені періоди, суд вважає їх вірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 2550,94 грн. - заборгованості за спожиту теплову енергію, 87,02 грн. - пені, 9,31 грн. - 3% річних.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір по справі покладається на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись, ст.ст. 47, 33, 49, 75, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради (49081, м. Дніпро, вул. Артільна, 6-Б; ) 2550,94 грн. (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят грн. 94 коп.) - заборгованості за спожиту теплову енергію, 87,02 грн. (вісімдесят сім грн. 02 коп.) - пені, 9,31 грн. (дев'ять грн. 31 коп.) - 3 % річних, 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення -

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України "28 " квітня 2017 р.

Повне рішення складено 26.04.2017