РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2017 р. Справа № 924/834/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Юрчук М.І. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Мороз Р.В.

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 27.03.17 р. у справі № 924/834/16

за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про скасування рішення третейського суду від 11 травня 2016 року у справі № 11-03/16 (суддя Касянюк А.М.)

за позовом Приватної Фірми "Спільна справа"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 27.03.17 року у справі № 924/834/16 (суддя - Гладій С.В.) відмовлено в заяві фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду від 11.05.2016 року у справі № 11-03/16 за позовом приватної фірми "Спільна справа", м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Філянівка Новоушицького району Хмельницької області про стягнення заборгованості. Рішення третейського суду від 11.05.2016 року у справі № 11-03/16 за позовом приватної фірми "Спільна справа", м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с. Філянівка Новоушицького району Хмельницької області про стягнення заборгованості залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач - ФОП ОСОБА_2 подало апеляційну скаргу, в якій просить останню скасувати з підстав порушенням норм процесуального права та невідповідності висновків обставинам справи. Зазначає, що на момент звернення ПФ "Спільна справа" з даним позовом до Третейського суду Договір поставки № 757/2010 від 04.01.2010 року припинив свою дію 14.09.2013 року. У зв'язку з припиненням його дії припинилася дія третейського застереження. Отже, рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (ad hoc) від 11.05.2016 року у справі № 11-03/16 прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою. З огляду на вказане просить апеляційну скаргу задоволити, а ухвалу господарського суду Хмельницької області від 27.03.17 року у справі № 924/834/16 скасувати.

В судове засідання представник відповідача не з"явився.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, проти доводів апелянта заперечив. Зокрема зазначає, що в даному випадку, спір, який виник із договору поставки, підвідомчий третейському суду підповідно до ст. 6 Закону, оскільки він виник з господарських правовідносин. Із викладених в запереченні доводів, робить висновок, що рішення третейського суду прийнято у спорі, що передбачено третейською угодою та цим рішенням вирішені питання, які не виходять за межі третейської угоди. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Позивач в судовому засіданні підтримав заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та відзив на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду Хмельницької області від 27.03.2017 року у справі № 924/834/16 залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2010 року між приватною фірмою "Спільна справа" (постачальник) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір поставки № 957/2010, за умовами якого постачальник на окремі замовлення покупця постачає, а покупець отримує у власність певні партії товарів, асортимент, якість, кількість та ціни яких визначаються у кожному конкретному випадку з урахуванням розцінок постачальника, що можуть коригуватися за домовленістю сторін.

У п. 7.2. договору поставки сторони домовилися, що спір між Сторонами за позовом постачальника щодо порушення зобов'язань покупцем, які стосуються оплати товарів чи повернення тари (у тому числі подібної), відповідальності за такі порушення, а також порушень покупцем п. 8.1. цього договору може бути переданий постачальником на розгляд до третейського суду (ad hoc) або до будь-якого постійно діючого третейського суду у будь-який час.

Відповідно до п. 7.3 Договору, у третейському суді (ad hoc) зазначений спір розглядається третейським суддею одноособово. Кандидатура третейського судді може визначатися постачальником, і за умови відповідності статтям 18-19 Закону України "Про третейські суди", така кандидатура вважається погодженою, і такою, що має необхідні для вирішення спору знання, досвід, ділові та моральні якості.

Питання, що стосуються порядку вирішення спорів, які не врегульовані розділом 7 Договору, регулюються чинним законодавством України (п. 7.10 Договору).

В силу положень п. п. 8.8, 8.9 Договору, він набуває чинності з моменту його підписання представниками сторін і діє до кінця року. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору ні одна зі сторін не повідомила про розірвання договору, він продовжує свою дію на той самий строк і на тих самих умовах. Договір є чинним до того моменту, доки будь-яка із сторін не висловить намірів щодо його розірвання. При цьому кожна із сторін може ініціювати припинення дії даного договору за умови попередження другої сторони не пізніше, як за 14 днів (п. 8.10 Договору).

Договір поставки № 957/2010 від 04.01.2010 року підписаний сторонами та скріплений печаткою ПП "Спільна справа".

Приватна фірма "Спільна справа" надіслала ФОП ОСОБА_2 повідомлення № 167 від 10.09.2013 року про розірвання договору поставки № 956/2010 від 04.01.2010 року, у якому у відповідності до п. 8.10 договору поставки повідомляє за 14 днів про розірвання договору поставки № 957/2010 від 04.01.2010 року за власною ініціативою. Вказане повідомлення надіслано ФОП ОСОБА_2 10.09.2013 року та, як вбачається із поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, отримане ФОП ОСОБА_2 14.09.2013 року.

У зв'язку із неналежним виконанням ФОП ОСОБА_2 своїх зобов'язань по договору поставки № 957/2010 року від 04.01.2010 року, приватна фірма "Спільна справа" 21.04.2016 року звернулась до третейського судді третейського суду для вирішення конкретного спору (ad hoc) ОСОБА_3 із позовною заявою № 40 від 22.02.2016 року до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 78953,38 грн.

Ухвалою від 22.04.2016 року третейським судом для вирішення конкретного спору (ad hoc) у складі третейського судді Касянюк Аліни Миколаївни порушено третейське провадження у справі № 11-03/16 за позовом приватної фірми "Спільна справа" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

11.05.2016 року третейським судом для вирішення конкретного спору (ad hoc) у складі судді Касянюк А. М. прийнято рішення у справі № 11-03/15, яким позовну заяву приватної фірми "Спільна справа" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ПФ "Спільна справа" заборгованість за договором поставки № 957/2010 від 04.01.2010 року в розмірі 78953,38 грн., а також витрати, пов'язані із вирішенням спору третейським судом в розмірі 703,6 грн.

Вважаючи, що третейський суддя був обраний одноособово ПФ "Спільна справа", що позбавило ФОП ОСОБА_2 права на ефективний захист, а також, що рішення третейського суду прийнято у спорі не передбаченому третейською угодою, заявник звернувся з позовом до господарського суду Хмельницької області в якому просить його скасувати.

Місцевий господарський суд за результатами розгляду даного спору дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України "Про третейські суди", рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Аналогічні підстави для скасування рішення третейського суду визначені у ст. 122-5 ГПК України.

Як роз'яснено в п. 6.1.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у судовому розгляді заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд з'ясовує компетенцію третейського суду щодо вирішення спору між сторонами відповідно до укладеної ними третейської угоди, перевіряє відповідність заяви підставам для скасування рішення третейського суду, передбаченим Законом та ГПК України. Якщо господарський суд встановить наявність інших підстав для скасування такого рішення, ніж ті, які наведено в заяві, то він з урахуванням припису частини четвертої статті 122-4 ГПК України скасовує рішення третейського суду з підстави (підстав), передбаченої названим Кодексом.

При цьому, здійснюючи розгляд відповідної заяви господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише з'ясовує наявність чи відсутність підстав для його скасування, передбачених частиною другою статті 122-5 ГПК України.

Статтею 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про третейські суди", третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Наявність третейського застереження, підтверджуються розділом 7 Договору поставки № 957/2010 від 04.01.2010, що укладений між ПФ "Приватна справа" та ФОП ОСОБА_2

Третейські застереження в зазначеному договорі викладені наступним чином: "Сторони домовилися, що спір між Сторонами за позовом постачальника щодо порушення зобов'язань покупцем, які стосуються оплати товарів чи повернення тари (у тому числі подібної), відповідальності за такі порушення, а також порушень покупцем п. 8.1. цього договору може бути переданий постачальником на розгляд до третейського суду (ad hoc) або до будь-якого постійно діючого третейського суду у будь-який час. У третейському суді (ad hoc) зазначений спір розглядається третейським суддею одноособово. Кандидатура третейського судді може визначатися постачальником, і за умови відповідності статтям 18-19 Закону України "Про третейські суди", така кандидатура вважається погодженою, і такою, що має необхідні для вирішення спору знання, досвід, ділові та моральні якості.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, кредитором (ПФ "Приватна справа") та боржником (ФОП ОСОБА_2.) у добровільному порядку, без заперечень та зауважень, було визначено, що спір між Сторонами за позовом постачальника щодо порушення зобов'язань покупцем, які стосуються оплати товарів чи повернення тари (у тому числі подібної), відповідальності за такі порушення, а також порушень покупцем п. 8.1. цього договору може бути переданий постачальником на розгляд до третейського суду (ad hoc) або до будь-якого постійно діючого третейського суду у будь-який час, тобто сторонами визначений предмет спору, що включає в себе всі можливі спори, які можуть виникнути між сторонами в рамках вказаного договору.

З огляду на вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що третейські застереження, передбачені розділом 7 Договору поставки № 957/2010 від 04.01.2010 року, відповідають приписам статей 2, 5, 12 Закону України "Про третейські суди" і не суперечить вимогам цивільного законодавства щодо форми та змісту.

Відповідно до узагальнення Верховного Суду України від 11.02.2009р. "Практика застосування судами Закону України "Про третейські суди", третейська угода є різновидом цивільно-правового правочину, тому вона має відповідати також вимогам, встановленим цивільним законодавством.

Вищий арбітражний суд України у п. 10 листа від 10.03.1998р. № 01-8/91 вказує на те, що якщо третейське застереження (умова) включена до цивільно-правової угоди, то на неї поширюються загальні умови виконання зобов'язань, у тому числі щодо недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, якщо у договорі між сторонами наявне третейське застереження, яке зобов'язує кожну із сторін при виникненні спору звертатися до третейського суду для вирішення спору, то сторона такого договору не може односторонньо відмовитися від виконання цієї умови і звернутися для вирішення спору до господарського суду.

Щодо посилань заявника на те, що на момент звернення ПФ "Спільна справа" з даним позовом до Третейського суду Договір поставки № 757/2010 від 04.01.2010 року припинив свою дію 14.09.2013 року, у зв'язку з припиненням його дії припинилася дія третейського застереження, колегія суддів бере до уваги наступне.

Згідно зі ст.5 Закону України "Про третейські суди", юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Статтею 2 цього Закону визначено, що третейська угода це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

Згідно з абз. 1 ст. 12 Закону України "Про третейські суди", третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Аналіз статей 2, 5, 12 Закону України "Про третейські суди" свідчить про те, що предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які інші спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою.

Правові наслідки розірвання договору, передбачені статтею 653 Цивільного кодексу України, не позбавляють сторони розірваного договору можливості застосовувати його положення до зобов'язань, які виникли під час дії цього договору та продовжують існувати в майбутньому, вимагати розрахунків за поставлену продукцію за розірваним договором, як і положення про узгоджений сторонами порядок розгляду спорів, які виникають щодо виконання умов договору.

Враховуючи викладене, суд прешої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що посилання заявника на те, що на момент звернення ПФ "Спільна справа" з даним позовом до Третейського суду Договір поставки № 757/2010 від 04.01.2010 року припинив свою дію 14.09.2013 року, у зв'язку з припиненням його дії припинилася дія третейського застереження, не можуть прийматися до уваги.

Безпідставним є і посилання заявника на те, що склад третейського суду, яким було прийняте дане рішення, не відповідає вимогам статті 14 Закону України "Про третейські суди", якою передбачено, що саме сторони (а не сторона одноособово) мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. Натомість, третейський суд та третейський суддя були визначені ПФ "Спільна справа" в односторонньому порядку, що позбавило заявника можливості ефективного захисту прав, оскільки відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про третейські суди", формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами.

Тобто, якщо розгляд спору відбувається в третейському суді "ad hoc", то сторони повинні самостійно визначити правила обрання третейських суддів. Тобто встановлюється первісність волі сторін у третейському процесі, що в свою чергу, є віддзеркаленням принципу автономії волі сторін при укладенні третейської угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктами 7.2, 7.3 Договору поставки сторони погодили, що спір між за позовом постачальника щодо порушення зобов'язань покупцем, який стосується оплати товарів чи повернення тари (у тому числі подібної), відповідальність за такі порушення, а також порушень покупцем п. 8.1. цього договору може бути переданий постачальником на розгляд до третейського суду (ad hoc). У третейському суді (ad hoc) зазначений спір розглядається третейським суддею одноособово. Кандидатура третейського судді може визначатися постачальником, і за умови відповідності статтям 18-19 Закону України "Про третейські суди", така кандидатура вважається погодженою, і такою, що має необхідні для вирішення спору знання, досвід, ділові та моральні якості.

Відповідно, порядок формування складу третейського суду було дотримано, оскільки договір поставки (третейське застереження, п. п. 7.2 -7.9 Договору) був підписаний ФОП ОСОБА_2 та ПФ "Спільна справа", згідно якого сторони погодили свій порядок обрання третейського суду, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 17 Закону України "Про третейські суди".

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Хмельницької області від 27.03.2017 року відповідає матеріалам справи і підстав для її скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 від 30.03.17 р. залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 27.03.17 року у справі № 924/834/16 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Дужич С.П.