РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2017Справа №910/2954/17
За позовом Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" в особі уповноваженої

особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал

Банк" Савельєвої Анни Миколаївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Фаворит"

про стягнення 305097,45 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Колянчук А.І. (за дов.)

від відповідача не з'явились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 15.05.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Публічне акціонерне товариство "Радикал Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осів на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит" про стягнення заборгованості за кредитним договором №К-6853/4-980 від 11.07.2013 в сумі 305097,45 грн.

Ухвалою суду від 27.02.2017 порушено провадження у справі № 910/2954/17, розгляд останньої призначено на 06.04.2017.

Відповідач в судове засідання 06.04.2017 не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, вимог ухвали суду від 27.02.2017 про порушення провадження у справі не виконав, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 06.04.2017 продовжено строк розгляду спору, відкладено розгляд справи на 15.05.2017.

Через загальний відділ діловодства суду 20.04.2017 відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Через загальний відділ діловодства суду від позивача 13.05.2017 надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

В судове засідання 15.05.2017 представник відповідача не з'явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Суд розглянув клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, відмовив у його задоволенні з огляду на наступне 13.03.2017 відповідач вже звертався до суду з відповідним клопотанням з аналогічними підставами.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт відсутності у відповідача, як юридичної особи, можливості направити представника у судове засідання.

Доказів того, що керівництво відповідача, яке в силу ст. 28 Господарського процесуального кодексу України може бути представником юридичної особи, не в змозі прийняти участь в судовому засіданні також не подано.

Для подання відзиву та документів, в підтвердження своїх заперечень, з моменту порушення справи у відповідача було більше двох місяців. Суд вважає, що відповідач отримавши 02.03.2017 ухвалу про порушення провадження у справі від 27.02.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, мав достатньо часу для виконання вимог суду у даній справі.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд вважає, що відсутні обставини, які перешкоджають розгляду справи в даному засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не з'являвся, копії ухвал суду ним отримувались, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, відзив суду не надав.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2013 між Публічним акціонерним товариством "Радикал банк" (кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Фаворит" (позичальник) укладено кредитний договір № К-6853/4-980, відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, надалі за текстом - кредит, а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, встановлені цим договором, а також додатковими договорами (угодами) до нього, що складають невід'ємну частину договору. Кредит надається в сумі 450000 (чотириста п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок (п. 1.1.1 договору).

Згідно із п. 1.1.2, 1.1.3, 1.1.4, 1.2 договору, кредит надається в сумі 450000,00 грн. Термін остаточного повернення кредиту "10" березня 2015 року включно, якщо такий термін (строк) не наступить раніше з підстав, що передбачені умовами цього договору або законодавством Процентна ставка за користування кредитом 23 % річних. Надання кредиту здійснюється одноразово на основі письмового повідомлення позичальником кредитодавця про свій намір отримати кредит. Кредит надається на поповнення обігових коштів.

До матеріалів справи долучено вимогу відповідача від 11.07.2013 № 11/07/13-01 про видачу кредиту за кредитним договором № К-6853/4-980. Також позивач долучив розпорядження про здійснення видачі коштів відповідачу у розмірі 450000,00 грн. за вказаним вище договором.

Відповідно до п. 1.5. договору, позичальник сплачує щорічно на користь кредитодавця комісію за надання кредиту в розмірі 1 % від суми залишку тіла кредиту, який буде фіксуватися кожен рік станом на дату, що відповідає даті підписання кредитного договору. Сплата комісії здійснюється позичальником щорічно в дату, що відповідає даті підписання кредитного договору, разовими платежами на рахунок № 6853, відкритий в Кредитодавця (МФО 319111).

Згідно із п. 2.4. договору, моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування грошових коштів на рахунки, визначені відповідно до умов п.2.2 цього договору, в сумі кредиту, визначеної п.1.1.1. цього договору та підтверджується випискою з позичкового рахунку.

До матеріалів справи долучено меморіальний ордер № 975 від 11.07.2013 на підтвердження перерахування позивачем на рахунок відповідача кредиту за кредитним договором № К-6853/4-980 від 11.07.2013 у сумі 450000,00 грн.

Пунктом 2.5 договору визначено, що моментом (днем) повернення кредиту/процентів/інших платежів відповідно до цього договору вважається день зарахування відповідних сум на позичковий та інші рахунки, зазначені в цьому договорі та підтверджується випискою з позичкового рахунку.

До матеріалів справи долучено банківські виписки на підтвердження часткового погашення кредиту. Згідно виписки по особовим рахункам відповідача з 11.07.2013 по 11.05.2017 позивач перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 450000,00 грн. 11.07.2013, а відповідач частково повернув позивачу кошти: у розмірі 10000,00 грн. -25.07.2013, у розмірі 10000,00 грн. - 27.08.2013, у розмірі 15000,00 грн. - 25.09.2013, у розмірі 15000,00 - 25.10.2013, у розмірі 20000,00 грн. - 25.11.2013, у розмірі 20000,00 грн. - 25.12.2013, у розмірі 20000,00 грн. - 28.01.2014, у розмірі 9000,00 грн. - 28.02.2014, у розмірі 11000,00 грн. - 28.02.2014, у розмірі 20000,00 грн. - 04.04.2014, у розмірі 20000,00 грн. - 06.05.2014, у розмірі 30000,00 - 28.05.2014. у розмірі 30000,00 грн. - 16.07.2014, у розмірі 23000,00 грн. - 29.08.2014, у розмірі 7000,00 грн. - 03.09.2014, у розмірі 4000,00 грн. - 29.12.2014, у розмірі 5000,00 грн. - 12.01.2015. Відповідач повернув позивачу, згідно банківської виписки, суму кредиту у розмірі 269000,00 грн.

Судом встановлено, що сума не повернутого у строк до 10.03.2015 кредиту становить 181000,00 грн.

Відповідно до п. 2.6.1 договору, проценти за користування кредитом нараховуються з дня перерахування коштів з позичкового рахунку до моменту фактичного повернення кредиту (в тому мислі і за період прострочення терміну остаточного погашення кредиту, зазначеного в п.1.1.2 цього договору).

Згідно із п. 2.6.3 договору, проценти за користування кредитом нараховуються не рідше одного разу в місяць та/або в останній робочий день місяця за період з дати першого перерахування коштів з позичкового рахунку по день, що передує даті нарахування (по останній календарний день поточного місяця), та надалі за період з дати попереднього нарахування (першого числа поточного місяця) по останній календарний день поточного місяця (по день, що передує даті нарахування), а також в день остаточного повернення кредиту. Якщо день нарахування процентів припадає на вихідний або святковий (неробочий) день, нарахування здійснюється у попередній перед таким днем банківський день.

Проценти за користування кредитом нараховуються на суму щоденного фактичного залишку заборгованості за кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту(п. 2.6.4, 2.6.6).

Відповідно до п. 2.6.8 договору нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день настання терміну остаточного повернення кредиту, зазначеного у п. 1.1.2 договору, а у випадку, якщо позичальник не поверне загальну заборгованість за кредитом в такий день або здійснить дострокове повернення загальної заборгованості за кредитом - то нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення загальної заборгованості за кредитом.

Згідно з п. 2.7.1 кредитного договору проценти нараховані за місяць відповідно до п. 2.6. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити на рахунок № 6853, відкритий у кредитодавця, щомісяця, не пізніше 10 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані.

Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п. 7.9 договору).

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Умовами п. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Як встановлено судом, банк взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 450000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 975 від 11.07.2013 та банківською випискою по особовим рахункам (копії наявні у матеріалах справи).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В свою чергу відповідач, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплати процентів виконував із порушенням строків, передбачених умовами договору, що підтверджується матеріалами справи (банківськими виписками з рахунку позичальника).

Перевіривши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, суд встановив, що даний розрахунок є арифметично вірним та здійснений у відповідності до умов кредитного договору.

В зв'язку з цим вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу за кредитом у розмірі 181000,00 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 11.07.2013 по 31.12.2016 у сумі 62616,10 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, у відповідності до пункту 1.5. кредитного договору, сторони передбачили, що відповідач сплачує, щорічно,на користь позивача комісію за надання кредиту у розмірі 1% від суми залишку тіла кредиту, який буде фіксуватися кожен рік станом на дату, що відповідає даті під підписання кредитного договору.

Судом встановлено, що розрахунок комісії у сумі 1810,00 грн. нарахованої 10.07.2015 (11.07.2015 - вихідний день, а тому згідно умов кредитного договору комісія нараховується у останній робочий день, що передує даті нарахування) є арифметично вірним.

Відповідачем не було надано суду жодних допустимих та належних доказів в підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором та власного розрахунку заборгованості не наведено.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, належних доказів на заперечення обставин повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 181000,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитними коштами у сумі 62616,10 грн. та заборгованості по комісії у сумі 1810,00 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 4.2. кредитного договору передбачено, що у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів та комісій, визначених договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3 цього договору, від суми відповідного непогашеного платежу за кожний день прострочення виконання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за реквізитами та у день, вказаними кредитодавцем.

Позивач, на підставі п. 4.2 договору, за несвоєчасне погашення кредиту нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у сумі 27150,00 грн., за несвоєчасне погашення процентів - пеню у сумі 7544,85 грн. та за несплату комісії - пеню у сумі 271,50 грн.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте, законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Згідно із п. 4.9. договору сторони, керуючись ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України, погодили, що строк позовної давності, який застосовуватиметься до стягнення штрафних санкцій (неустойки, пені, штрафу) за цим договором, складатиме 3 (три) роки. Сторони дійшли згоди, що штрафні санкції за цим договором нараховуються без обмеження шестимісячним строком встановленим частиною шостою ст. 232 Господарського кодексу України та підлягають стягненню у межах строку, встановленого першим абзацом даного пункту цього договору.

Отже, за умовами кредитного договору, сторони передбачили інший період нарахування пені, аніж шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Оскільки, період нарахування пені не обмежується шестимісячним строком, то суд вважає вірними визначені позивачем періоди нарахування пені за загальний період з 02.07.2016 по 31.12.2016.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору в межах розрахунку позивача, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту підлягають задоволенню повністю в сумі 27150,00 грн., в частині пені за несвоєчасне погашення процентів підлягає задоволенню повністю в сумі 7544,85 грн., а в частині стягнення пені за несвоєчасне погашення комісії - повністю в сумі 271,50 грн.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача суму пені у розмірі 24705,00 грн. за відсутність документів, що підтверджують страхування заставного майна.

Відповідно до п. 3.1.19 договору позичальник зобов'язаний: якщо договорами застави/іпотеки, які укладенні в забезпечення зобов'язання за цим кредитним договором, передбачено обов'язкове страхування предмета застави, застрахувати або забезпечити страхування майновим поручителем на користь кредитодавця заставне майно в акредитованій кредитодавцем страховій компанії та забезпечити безперервне продовження страховки на період дії цього договору. Позичальник зобов'язується самостійно відслідковувати терміни поновлення страховки та надавати кредитодавцю копії страхових договорів та копії документів, що підтверджують сплату страхових платежів за укладеними страховими договорами. За кожен день відсутності у кредитодавця документів, що підтверджують страхування заставного майна, позичальник зобов'язується сплатити пеню відповідно до п. 4.5 договору.

У разі порушення позичальником умов, зазначених у п. 3.3.19 цього договору, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі 0,03% від суми, визначеної в п. 1.1.1 цього договору, за кожний день відсутності у кредитодавця документів, що підтверджують страхування заставного майна (п. 4.5 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору за цим договором позичальник відповідає перед кредитором усім належним позичальнику майном і коштами, на які може бути накладено стягнення в порядку, встановленому законодавством України. За домовленістю сторін забезпеченість виконання зобов'язання за цим договором є обов'язковою умовою договору. Виконання зобов'язань позичальника за цим договором, які полягають у поверненні кредиту, сплаті нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, забезпечуються: заставою транспортного засобу марки Porsche, моделі Cayenne, типу легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, чорного кольору, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3. Виданого УДАІ ГУМВС України в м. Києві 22.12.2011 - за договором застави, що має бути укладений з ПАТ "Радикал Банк" в день укладення цього договору.

Позивач не надав доказів того, що договори застави за кредитним договором укладались, а тому суд не вбачає підстав для стягнення пені за не надання доказів страхування предмета застави у розмірі 24705,00 грн.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Фаворит" (03151, м. Київ, вул. Волинська, буд. 10, літ. А, оф. 296, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Петропавліська Борщагівка, вул. Леніна, 2в) 181000 (сто вісімдесят одну тисячу) грн. 00 коп. - заборгованості по кредиту, 62616 (шістдесят дві тисячі шістсот шістнадцять) грн. 10 коп. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, 1810 (одна тисяча вісімсот десять) грн. 00 коп. - комісії, 27150 (двадцять сім тисяч сто п'ятдесят) грн. 00 коп. - пені за кредитом, 7544 (сім тисяч п'ятсот сорок чотири) грн. 85 коп. пені за процентами, 271 (двісті сімдесят одну) грн. 50 коп. пені за несплату комісії та 4205 (чотири тисячі двісті п'ять) грн. 89 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.05.2017

Суддя Усатенко І.В.