ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2017 р.Справа № 922/973/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом ФОП ОСОБА_2
до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" в особі Харківської філії Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу", с. Золочівське
про стягнення коштів 249 476,57 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_3 за дов. б/н від 21.02.17 р., ОСОБА_4 за дов. б/н від 21.02.17 р.;

відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача- Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи садивного матеріалу" в особі окремого підрозділу Харківської філії державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" про стягнення з останнього заборгованості за договором про надання сільськогосподарських послуг та розрахунки за них від 18.07.2016 р. у сумі 249476,57 грн., з яких: 205000,00 грн. - сума основного боргу, 36695,00 грн - штрафних санкцій, 5945,00 грн. - інфляційних збитків, 1836,57 грн. - 3% річних. Позивач також просить суд покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання сільськогосподарських послуг та розрахунки за них від 18.07.2016 р. в частині здійснення оплати за надані послуги.

Ухвалою суду від 23.03.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04.04.2017 р. о 10:20.

04.04.2017 р. ухвалою господарського суду Харківської області розгляд справи було відкладено на 03.05.2017р.

Представники позивача у судовому засіданні 03.05.2017р. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов, з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, витребуваних судом документів не надав, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представників позивача, суд встановив наступне.

18.07.2016 року між Державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" в особі Харківської філії (надалі - Замовник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (надалі - Виконавець) було укладено договір про надання сільськогосподарських послуг та розрахунки за них №1410-19/2016-ПС (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору предметом договору є послуги Виконавця по проведенню сільськогосподарських послуг, а саме збирання врожаю озимої пшениці, на земельних угіддях Замовника, розмір яких складає 205 га, які виконуються технікою Виконавця на основі впровадження прогресивних енергозберігаючих технологій з використанням високопродуктивної вітчизняної та іноземної техніки.

Згідно з п.1.2. Договору Виконавець виконує роботи з використанням власних паливно-мастильних матеріалів.

Відповідно до п.2.1. Договору вартість послуг Виконавця складає 1000,00 грн./га та є незмінною.

Згідно з п.2.2. Договору загальна сума цього Договору складається, виходячи з обсягів фактично наданих послуг та їх вартості, визначеної в п. 2.1 цього Договору, але не може перевищувати 205 000 грн.

Відповідно до п.3.1. Договору розрахунки між Сторонами за цим Договором здійснюються у грошовій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця. Розрахунки можуть також здійснюватися будь-яким іншим способом, який не суперечить чинному законодавству.

Згідно з п.3.2. Договору Замовник повинен провести розрахунки за надані послуги до 30.11.2016 року.

Відповідно до п.4.1.1. Договору Виконавець зобов'язаний провести своїми силами та засобами сільськогосподарські роботи в узгоджених Сторонами обсягах (п.1.1. даного Договору), у відповідності з агротехнічними вимогами в строк до 31.07.2016 включно.

Згідно з п.4.1.3. Договору Виконавець зобов'язаний надання послуг оформити актами приймання-передачі наданих сільськогосподарських послуг з обов'язковим їх підписанням Сторонами.

Відповідно до п.4.1.4. Договору Виконавець зобов'язаний складати та передавати Замовнику акти приймання-передачі наданих сільськогосподарських послуг.

Згідно з п.4.2.1. Договору Замовник зобов'язаний проводити розрахунки за надані Виконавцем послуги в обсягах і на умовах, визначених даним Договором.

Термін дії Договору встановлюється з дати його підписання Сторонами і діє до 31.12.2016, а в частині виконання зобов'язань до повного їх виконання (п.7.5. Договору).

Позивач у позовній заяві зазначає, що ним були виконані роботи на загальну суму 205 000,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт до договору про надання сільськогосподарських послуг №1410-19/2016-ПС від 31.07.2016 на суму 75000,00 грн. та актом виконаних робіт до договору про надання сільськогосподарських послуг №1410-19/2016 від 31.07.2016 на суму 130000,00 грн. (а.с.14-15).

Втім, відповідач за надані послуги не розрахувався та заборгованості не погасив.

Таким чином, як вважає позивач заборгованість відповідача за надані послуги складає 205 000,00 грн., що і стало підставою останнього для звернення до суду з позовом.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Факт виконання позивачем своїх зобов'язань за вказаним договором, підтверджується актом виконаних робіт до договору про надання сільськогосподарських послуг №1410-19/2016 від 31.07.2016 на суму 75 000 грн. та актом виконаних робіт до договору про надання сільськогосподарських послуг №1410-19/2016 від 31.07.2016 на суму 130000,00 грн, які підписані сторонами без будь-яких зауважень.

Враховуючи викладене, та те, що на момент прийняття рішення по справі, у матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку, суд вважає заявлену вимогу позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 205 000,00 гривень нормативно та документально обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 36695,00 грн. штрафних санкцій, передбачених ч.2 ст. 231 Господарського кодексу України, які складаються з суми пені в розмірі 22345,00 грн., яка розрахована за період з 30.11.2016 по 20.03.2017 та штрафу в розмірі 14 350,00 грн., суд виходить з наступного.

Для застосування до спірних правовідносин частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, господарський суд повинен встановити наявність усіх обставин з якими законодавець пов`язує можливість стягнення зазначеного виду штрафних санкцій.

Статтею 231 Господарського кодексу України визначено розмір штрафних санкцій за порушення господарського зобов'язання. Так, частиною 2 зазначеної статті встановлено, що у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Отже, посилання позивача на ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, є безпідставним, оскільки частина 2 вказаної статті, встановлює розмір пені та штрафу за прострочення виконання робіт, надання послуг, а не за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача 22345,00 грн. пені, 7% штрафу є безпідставними та не підлягають до задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних , суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 1836,57 грн. та інфляційних в сумі 5945,00 грн. підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 3191,74 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 611, 612, 623-629, 901, 903 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 181, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 47-49, 54, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» в особі окремого підрозділу Харківської філії державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (63030, Харківська область, Валківський район, с. Золочівське (код філії в , код юр.особи 37884028 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) - 205000,00 грн. основного боргу, 5945 грн. 00 коп. втрат від інфляції, 1836 грн. 57 коп. процентів та 3191 грн. 74 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 10.05.2017 р.

Суддя С.Ч. Жельне