ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року Справа № 923/1326/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії ПАТ "Укртелеком", м. Херсон

до відповідача-1: Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації, смт. Велика Олександрівка, Херсонська область,

відповідача-2: Державної казначейської служби України в особі Головного Управління Державної казначейської служби України в Херсонській області, м. Херсон

про стягнення 4 931,22 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, уповн. представник, довіреність № 1496 від 29.12.2016р.;

від відповідача-1: ОСОБА_2, керівник, виписка з ЄДР;

від відповідача-2: не прибув.

Обставини справи: справу порушено за позовом ПАТ "Укртелеком" в особі його Херсонської філії (позивач) до Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації (відповідач-1) про стягнення 4931,22 грн. заборгованості за телекомунікаційні послуги, які у 2015 році позивач надав абонентам пільгових категорій-мешканцям Великоолександрівського району Херсонської області та вартість яких, згідно чинних у 2015 році правових норм, що регулюють надання телекомунікаційних послуг операторами цих послуг абонентам пільгових категорій та порядок компенсацій витрат на надання цих послуг, мала бути відшкодована позивачеві за рахунок бюджетних призначень, через субвенцію з Державного бюджету. Позов обґрунтовано п.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації", п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012р., ст.ст.89,102 Бюджетного кодексу України, п.п.2,3,5,8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002р.

Відповідач-1 надав відзив, за яким позов не визнав, вказуючи на відсутність фактичних та юридичних підстав для стягнення з відповідача заявлених до стягнення 4931,22 грн. компенсації витрат позивача за грудень 2015 року за надання телекомунікаційних послуг абонентам пільгових категорій, з наступних підстав:

- станом на 01.01.2016р. у відповідача-1 відсутня заборгованість перед позивачем за здійснення відповідних компенсацій 2015 року;

- усі бюджетні призначення на 2015 рік втратили свою чинність після закінчення бюджетного періоду - календарного 2015 року, а саме, 31.12.2015р.;

- невикористані станом на 31.12.2015р. грошові кошти згідно бюджетних призначень на 2015 рік повернуто до Державного бюджету;

- Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не передбачена компенсація у 2016 році оплати за користування громадянами пільгових категорій послугами зв'язку (телекомунікаційними послугами) за рахунок субвенцій з Державного бюджету України;

- відповідач-1 не підписував наданий позивачем акт звіряння розрахунків між позивачем та відповідачем-1 за станом на 01.02.2016р. за надання послуг зв'язку (телекомунікаційних послуг) громадянам пільгових категорій, за яким вказано про наявність у відповідача-1 заборгованості в розмірі 4931,22 грн. по сплаті позивачу відповідних компенсацій за грудень 2015 року.

В якості додаткової підстави для відмови у позові в повному обсязі відповідач-1 вказав про надання позивачем відповідачеві-1 розрахунку видатків позивача на відшкодування витрат позивача на надання послуг громадянам пільгових категорій за грудень 2015 року (за формою "2-пільга") з порушенням строку, який встановлений підприємствам - надавачам послуг пільговим категоріям громадян для надання розрахунку щодо вартості послуг наданих цим громадянам згідно п.10 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. № 117 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги. а саме - до 25-го числа місяця наступного за розрахунковим. Також, в якості додаткової підстави для часткової відмови у позові, а саме, для відмови у стягненні 1211,57 грн. компенсацій, відповідач-1 вказав про ненадання позивачем відповідачу-1 розрахунку видатків позивача на надання послуг громадянам пільгових категорій на суму 1211,57 грн. за липень 2015 року, що включений позивачем до форми "2-пільга" за липень 2015 року, та акту звіряння відповідних розрахунків за липень 2015 року між сторонами.

В судовому засіданні 10.01.2017р. оголошено перерву до 07.02.2017р. 10-30 год.

Ухвалою суду від 07.02.2017р. строк розгляду справи продовжено по 23.02.2017р. та відкладено розгляд справи на 23.02.2017р.

Ухвалою від 23.02.2017р. строк розгляду справи продовжено по 16.03.2017р. та відкладено розгляд справи на 16.03.2017р.

Ухвалою суду від 16.03.2017р. залучено Державну казначейську службу України, в особі Головного Управління Державної казначейської служби України в Херсонській області, до участі у справі в якості іншого відповідача (відповідача-2).

Відповідач-2 надав заперечення на позов, за якими стверджує про відсутність фактичних та юридичних підстав для стягнення з відповідачів 4931,22 грн. компенсації витрат позивача за грудень 2015 року за надання телекомунікаційних послуг по абонентах пільгових категорій: в частині стягнення вказаної суми з відповідача-1 - через відсутність станом на 01.01.2016р. у відповідача-1 заборгованості перед позивачем за 2015 рік по сплаті відповідних компенсацій, а в частині стягнення вказаної суми з відповідача-2 - через те, що згідно законодавства відповідач-2 не має повноважень на здійснення на власний розсуд розпорядження коштами Державного бюджету (на здійснення виплат за рахунок цих коштів, зокрема, на компенсацію витрат підприємств за надання послуг по абонентах пільгових категорій), а здійснює лише стягнення грошових коштів з рахунків розпорядників бюджетних коштів в межах бюджетних асигнувань на певні виплати, що передбачені на відповідний бюджетний період.

Відповідач-2 подав клопотання про розгляду справи без участі його представника.

Після закінчення розгляду справи, в судовому засіданні 03.05.2017р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, суд -

в с т а н о в и в:

Відповідно до п.1., п.2., п.4., п.13 Положення про Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням від 19.12.2016р. № 541 голови Великоолександрівської районної державної адміністрації, Управління є структурним підрозділом вказаної державної адміністрації, в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечує виконання покладених на цей підрозділ завдань з забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення. Управління підпорядковане голові Великоолександрівської районної державної адміністрації, а також, підзвітне та підконтрольне Департаменту соціального захисту населення обласної держадміністрації, є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства, печатку з зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

ПАТ "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295, інших нормативно-правових актів. Зокрема, Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про охорону дитинства" встановлено пільги з оплати за послуги зв'язку для певних категорії осіб, які визначено вказаними законами. Протягом 2015 року, позивач, ПАТ "Укртелеком" в особі своєї Херсонської філії,, здійснюючи господарську діяльність у сфері телекомунікацій, надавав телекомунікаційні послуги громадянам - мешканцям Великоолександрівського району Херсонської області, зокрема, на пільгових умовах - у відповідності до вказаних законів.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомукації", п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295, телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 97, ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів на встановлені законодавством пільги окремим категоріям громадян проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту населення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 затверджено, яким визначено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. За п. 2 цієї ж постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги. У відповідності до п. 3 вказаного Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів з виконання державних програм у цій сфері є, в даному випадку, Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації.

Таким чином, до компетенції Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації відносяться обов'язки щодо прийняття від підприємств, установ та організацій, що надають житлово-комунальні послуги та послуги зв'язку окремим категоріям громадян, рахунків на компенсацію та на відшкодування витрат за надані пільги, звірки з їх інформацією, що міститься в реєстрі, та обов'язки щодо здійснення компенсації витрат за надані пільги, за рахунок передбачених цим Порядком джерел надходження грошових коштів.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до ч. 3 ст. 19 Бюджетного кодексу України учасниками бюджетного процесу є органи, установи та посадові особи, наділені бюджетними повноваженнями (правами та обов'язками з управління бюджетними коштами). Таким чином, ПАТ "Укртелеком" не є учасником бюджетного процесу і правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України. Відповідно, правовідносини, що склалися між сторонами мають господарський характер, а не публічно-правовий. Даний спір є підвідомчим господарським судам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. № 117 затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги. Згідно п. 10 цього Положення підприємства та організації, що надають послуги громадянам пільгових категорій, щомісяця до 25-го числа подають до структурних підрозділів з питань соціального захисту районних держадміністрацій на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, за формою "2-пільга".

Згідно з п.5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі - Порядок) головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22-го числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів. Згідно з п. 6 Порядку фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі передбачених п. 5 Порядку актів звіряння, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів. Згідно з п. 8 Порядку отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг населенню, в тому числі на оплату пільг з послуг зв'язку, зокрема, безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів. Згідно з п.12 Порядку погашення кредиторської заборгованості за відповідними державними програмами соціального захисту населення, яка утворилася на початок року, провадиться першочергово.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 3 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, що на вимогу суду, мають бути викладені письмово. Згідно з ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами можуть не доказуватися перед судом, якщо у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Розмір заявленої до стягнення суми компенсації підтверджується наявними матеріалами справи, а саме, розрахунком видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, у грудні 2015 року по абонентах телекомунікаційних послуг - мешканцях Великоолександрівського району Херсонської області, які за законом мають пільги на вказані послуги (форма № 2 - пільга, що затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007р. № 535). У праві відсутні будь-які докази завищення позивачем суми належної йому за грудень 2015 року компенсації вартості телекомунікаційних послуг по абонентах пільгових категорій - мешканцях Великоолександрівського району Херсонської області.

Суд констатує, що відповідач-1 не заперечує факти отримання від позивача у належні (встановлені відповідними нормами законодавства строки) строки та в повному обсязі щомісячних розрахунків видатків позивача на надання послуг громадянам пільгових категорій, відповідних форм "2-пільга" та актів звіряння розрахунків, крім розрахунків частково за липень та грудень 2015 року та акту звіряння розрахунків, що містить дані про заборгованість за грудень 2015 року.

З матеріалів справи слідує, що позивач 05.02.2016р. подав відповідачу-1 розрахунок видатків позивача на відшкодування витрат позивача на надання послуг громадянам пільгових категорій за грудень 2015 року (за формою "2-пільга") та акт звірки розрахунків між позивачем та відповідачем-1, за яким вказано про наявність 4931,22 грн. заборгованості відповідача-1 по сплаті позивачу відповідної компенсації за грудень 2015 року (т.1 а.с.126-127). Докази іншого у справі відсутні: відповідно вказаного позивачем не спростовано.

Проте, суд відхиляє доводи відповідача-1 про те, що оскільки позивач подав відповідачу-1 розрахунок вказаної компенсації за грудень 2015 року 05.02.2016р., замість встановленого строку для подання такого розрахунку 25.01.2016р. (за п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. № 117), то відповідні витрати позивача за грудень 2015 року не підлягають компенсації. При цьому, суд зазначає, що чинним Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, не передбачено, що через несвоєчасне подання підприємством (організацією), що надає послуги громадянам пільгових категорій, розрахунку видатків за певний період на відшкодування витрат на надання послуг громадянам пільгових категорій, вказані підприємства (організації) втрачають право на отримання компенсацій понесених у певному часовому періоді відповідних витрат.

Також, суд відхиляє доводи відповідача-1 про те, що оскільки позивач не подав відповідачу-1 розрахунок видатків позивача на надання послуг громадянам пільгових категорій на суму 1211,57 грн. за липень 2015 року, що включений позивачем до форми "2-пільга" за липень 2015 року, та акту звіряння розрахунків за липень 2015 року між позивачем та відповідачем-1 за надання таких послуг, то вказана 1211,57 грн. витрат позивача не підлягають компенсації. При цьому, суд зазначає, що відповідач-1 не довів факту ненадання позивачем у липні 2015 року телекомунікаційних послуг вартістю 1211,57 грн. громадянам пільгових категорій - мешканцям Великоолександрівського району Херсонської області.

Разом з ти, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, згідно державних програм соціального захисту.

Відповідно до ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, які здійснюються з районних бюджетів, належать видатки на державні програми соціального захисту: пільги ветеранам війни і праці, допомога сім'ям з дітьми, додаткові виплати населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих громадян, фінансування яких здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України. Статтею 102 Бюджетного кодексу України передбачено вичерпний перелік субвенцій на здійснення державних програм соціального захисту, встановлений вичерпний перелік субвенцій на здійснення державних програм соціального захисту, серед яких відсутня субвенція на надання компенсацію витрат за надання послуг зв'язку (телекомунікаційних послуг) громадянам пільгових категорій.

Відповідно до ст. 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до ст.ст. 174, 176 Цивільного кодексу України держава відповідає за своїми зобов'язаннями та не відповідає за зобов'язаннями створених нею юридичних осіб. Відповідно до ст. 176 Цивільного кодексу України створені державою юридичні особи не відповідають за зобов'язаннями держави.

Позов з вимогою про стягнення з відповідача-1 4931,22 грн. компенсації витрат позивача за грудень 2015 року за надання телекомунікаційних послуг абонентам пільгових категорій обґрунтований наявністю у відповідача-1 встановленого для нього чинним Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету обов'язку сплатити позивачеві 4931,22 грн. цієї компенсації за процедурою, й, відповідно, за рахунок джерел фінансування, які передбачені даним Порядком. Позивач наполягає на задоволенні позову, саме, за рахунок відповідача-1 та, саме, з вказаних підстав.

Проте, Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" субвенція з Державного бюджету України місцевим бюджетам на надання пільг з телекомунікаційних послуг (послуг зв'язку) не була передбачена. Вказаний факт не є спірним при розгляді даної справи.

Також, позивачем не доведено, в порядку ст.ст.32-34 ГПК України, поданими суду доказами того факту, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" передбачена субвенція з Державного бюджету України місцевим бюджетам на надання пільг з телекомунікаційних послуг (послуг зв'язку).

За таких обставин, відсутні підстави для здійснення відповідачем-1 виплати позивачеві 4931,22 грн. компенсації відповідних витрат позивача, за рахунок субвенцій з державного бюджету та на виконання обов'язку відповідача-1, які вказано у чинному Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. За оцінкою суду, неналежним є обґрунтування заявленого позову до відповідача-1 правовою позицією (висновком) та роз'ясненнями, що містять, відповідно, постанова Верховного суду України від 15.05.2012р. № 11/446 та роз'яснення за п.5 оглядового листа від 18.02.2013р. № 01-06/374/2013 Вищого господарського суду України, а саме: "Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання", оскільки за цими позицією та роз'ясненнями правова оцінка надавалися правовідносинам 1) що виникли за договором підряду та поставки продукції, внаслідок безпосередньо волевиявлення бюджетних установ (організацій) - замовників робіт та продукції на укладання відповідних договорів, а не внаслідок, покладання Державою згідно норм чинного законодавства на бюджетну установу (організацію) обов'язку по здійсненню виплат компенсації витрат підприємств за надання послуг громадянам пільгових категорій за встановленими на загальнодержавному рівні пільгами; 2) за якими оплата коштами державного бюджету робіт та продукції мала здійснюватися не за рахунок субвенції з державного бюджету; 3) за якими видатками державного бюджету України було передбачено бюджетне фінансування для виплат позивачам, проте, фактично, ці кошти не було виділено, але ж у даному випадку були відсутні фактичні та юридичні підстави для виплати відповідачем-1 протягом грудня 2015 року (тобто, в межах бюджетного періоду, на який виділялося фінансування) 4931,22 грн. компенсації витрат позивача за грудень 2015 року за надання телекомунікаційних послуг абонентам пільгових категорій, а на 2016-2017рр субвенції з державного бюджету на виплату відповідних компенсацій відповідачем-1 позивачеві не передбачалися.

Докази наявності інших фактичних та юридичних підстав для стягнення з відповідача-1 у 2017 році на користь позивача 4931,22 грн. компенсації витрат позивача за грудень 2015 року за надання телекомунікаційних послуг абонентам пільгових категорій, у матеріалах справи відсутні. Зокрема, не надано доказів укладання у 2016-2017рр між відповідачем-1 та позивачем договору, за яким би відповідач-1 зобов'язувався здійснювати компенсацію витрат позивача за надання телекомунікаційних послуг абонентам пільгових категорій - мешканцям Великоолександрівського району Херсонської області. При цьому, відповідачем-1 не підписано наданий йому позивачем акт звіряння розрахунків між позивачем та відповідачем-1 за станом на 01.02.2016р. за надання послуг зв'язку (телекомунікаційних послуг) громадянам пільгових категорій, за яким вказано про наявність у відповідача-1 заборгованості в розмірі 4931,22 грн. по сплаті позивачу відповідних компенсацій за грудень 2015 року (т.1 а.с.126). Докази іншого у справі відсутні.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 4931,22 грн. заборгованості з оплати компенсації за надання позивачем телекомунікаційних послуг абонентам пільгових категорій з відповідача-1, Управління соціального захисту населення Великоолександрівської районної державної адміністрації.

Також, суд, зазначає, що згідно з ст.43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України здійснює розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України має повноваження здійснювати безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Списання вказаних коштів здійснюється в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків розпорядника бюджетних коштів у відповідності до п.24-п.33 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. № 845.

Цим Порядком передбачено 1)стягнення надходжень Державного бюджету України, а саме, повернення надмірно та/або помилково сплачених податків та зборів (п.16-п.23 вказаного Порядку), й у такому випадку органи Державної казначейської служби України здійснюють повернення коштів, які зараховані до державного бюджету; 2)безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів в межах бюджетних асигнувань, передбачених кошторисом (п.24-п.33 вказаного Порядку); 3)безспірне списання коштів з Державного бюджету України для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам за рахунок бюджетних призначень, передбачених законом про державний бюджет на відповідний рік (п.35-п.40 вказаного Порядку). Таким чином, згідно законодавства відповідач-2, Державна казначейська служба України, в особі Головного Управління Державної казначейської служби України в Херсонській області, як і безпосередньо Державна казначейська служба України не має повноважень на здійснення на власний розсуд розпорядження коштами Державного бюджету (на здійснення виплат за рахунок цих коштів, зокрема, на компенсацію витрат підприємств за надання послуг абонентам пільгових категорій). Відповідно, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача 4931,22 грн. вказаної заборгованості державного бюджету з оплати компенсації витрат позивача, безпосередньо, з відповідача-2.

За наведених обставин та підстав у задоволенні позову має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За висновку суду про наявність підстав для відмови в повному обсязі в задоволенні позову, судовий збір повністю, у сумі 1378,00 грн., має бути покладений на позивача.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову.

Повне рішення складено 15.05.2017р.

Суддя К.В. Соловйов