ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року Справа № Б-39/134-10

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіПоліщука В.Ю. (доповідач),
суддів:Погребняка В.Я.,
Удовиченка О.С.,
розглянувши касаційні скарги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" та Заступника прокурора Харківської області,
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 17 січня 2017 року,
та ухвалуГосподарського суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року,
у справі № Б-39/134-10,
за заявоюПублічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" (м. Харків),
доСпільної українсько-російської фірми "ІНЕК" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (м. Харків),
провизнання банкрутом,
за участю представників: від ВП "Запорізька атомна електрична станція": Балацький Я.А. - представник (довіреність від 08.12.2016 року); Арбітражний керуючий Панасюк І.В. (ліквідатор СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ) - особисто; від прокуратури: Збарих С.М. - прокурор відділу (посвідчення № 028728 від 05.09.2014 року);
представники інших учасників судового провадження не з'явились;
в с т а н о в и в :

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.10.2010 року, за заявою Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті ворота" (далі за текстом - ПАТ "Банк Золоті ворота"), на підставі ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", порушено провадження у справі № Б-39/134-10 про банкрутство Спільної українсько-російської фірми "ІНЕК" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі за текстом - СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ), інше.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі № Б-39/134-10 (суддя - Швидкін А.О.) відмовлено Державному підприємству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі за текстом - ДП "НАЕК "Енергоатом") в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" у задоволенні Клопотань про витребування господарським судом доказів в порядку ст. 38 ГПК України та відкладення розгляду справи (вх. № 35599 від 31.10.2016 року, вх. № 35601 від 31.10.2016 року); відмовлено ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" у задоволенні Скарги на дії ліквідатора щодо включення майна до ліквідаційної маси.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року у справі № Б-39/134-10 (головуючий суддя - Лакіза В.В., судді: Камишева Л.М., Терещенко О.І.) апеляційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" залишено без задоволення; апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі № Б-39/134-10 залишено без змін. При цьому, апеляційний господарський суд вказав, що доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

Не погоджуючись з прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій ухвалою та постановою, ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі № Б-39/134-10; прийняти нове судове рішення, яким задовольнити скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на дії ліквідатора та виключити з ліквідаційної маси Спільної українсько-російської фірми "ІНЕК" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю парагенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 21.03.2017 року, згідно зі ст. 1114 ГПК України, касаційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю уповноважених представників учасників судового провадження.

Поряд з цим, не погоджуючись з прийнятими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій ухвалою та постановою, Заступник прокурора Харківської області звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі № Б-39/134-10; направити на новий розгляд до Господарського суду Харківської області. При цьому, скаржник посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.04.2017 року касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі № Б-39/134-10 прийнято до провадження; касаційні скарги ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" та Заступника прокурора Харківської області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі № Б-39/134-10 об'єднано в одне касаційне провадження; розгляд справи призначено на 19 квітня 2017 року.

За Розпорядженням №08.03-04/1477 від 18.04.2017 року Керівника апарату Вищого господарського суду України, на підставі Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.04.2017 року, у в'язку з відпусткою судді Ткаченко Н.Г., для розгляду справи № Б-39/134-10, було сформовано колегію суддів Вищого господарського суду України у складі: Поліщук В.Ю. (головуючий), Панова І.Ю., Погребняк В.Я.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 19.04.2017 року відкладено розгляд справи № Б-39/134-10 на 11.05.2017 року.

19.04.2017 року до Вищого господарського суду України від арбітражного керуючого Панасюка І.В. надійшов Відзив на касаційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС", в якому ліквідатор СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ проти вимог та доводів скаржника заперечив; просив господарський суд касаційної інстанції постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі № Б-39/134-10 залишити без змін.

Водночас, 19.04.2017 року до Вищого господарського суду України від представника трудового колективу СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ надійшов Відзив на касаційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" з запереченнями проти доводів та вимог скаржника; з вимогою залишити касаційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" без задоволення та визнати право власності на парагенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 за боржником.

За Розпорядженням №08.03-04/1693 від 10.05.2017 року Керівника апарату Вищого господарського суду України, на підставі Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.05.2017 року, у в'язку з відпусткою судді Панової І.Ю., для розгляду справи № Б-39/134-10, було сформовано колегію суддів Вищого господарського суду України у складі: Поліщук В.Ю. (головуючий), Погребняк В.Я., Удовиченко О.С.

В судових засіданнях касаційної інстанції представник ВП "Запорізька атомна електрична станція" підтримав вимоги касаційної скарги в повному обсязі, з підстав наведених у ній; просив скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі № Б-39/134-10; прийняти нове судове рішення, яким задовольнити скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на дії ліквідатора та виключити з ліквідаційної маси Спільної українсько-російської фірми "ІНЕК" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю парагенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78.

Представник Генеральної прокуратури України підтримав вимоги касаційної скарги Заступника прокурора Харківської області, просив скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі № Б-39/134-10; справу направити на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Арбітражний керуючий Панасюк Іван Вікторович - ліквідатор СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ, в засіданнях суду касаційної інстанції, заперечив проти вимог та доводів касаційних скарг ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" та Заступника прокурора Харківської області, з підстав наведених у Відзиві; просив постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі № Б-39/134-10 залишити без змін.

Інші учасники касаційного провадження уповноважених представників в судове засідання касаційної інстанції не направили, хоча про дату, час та місце розгляду касаційної скарги були повідомлені належним чином. Враховуючи, що учасників судового провадження було повідомлено про те, що не з'явлення їх представників в судове засідання касаційної інстанції не тягне за собою відкладення розгляду справи, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про можливість розгляду касаційної скарги за відсутності в судовому засіданні уповноважених представників учасників касаційного провадження, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді Поліщука В.Ю., обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.10.2010 року, за заявою ПАТ "Банк Золоті ворота", на підставі ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом", порушено провадження у справі № Б-39/134-10 про банкрутство СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ, інше.

Постановою Господарського суду Харківської області від 20.10.2010 року у справі № Б-39/134-10 визнано СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом".

Під час провадження у цій справі, до складу ліквідаційної маси банкрута, ліквідатором СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ арбітражним керуючим Фоміним Г.В. було включено, зокрема, парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 з обладнанням.

28.04.2014 року до Господарського суду Харківської області від ДП "НАЕК "Енергоатом" надійшла Скарга на дії ліквідатора, у якій ДП "НАЕК "Енергоатом" просило виключити з ліквідаційної маси СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ майно - парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 (далі за текстом - Скарга). В обґрунтування поданої Скарги ДП "НАЕК "Енергоатом" послалось на те, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.03.2014 року у справі № 5023/9032/11 було скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2011 року в частині задоволення зустрічного позову СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ про визнання права власності на парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78. У зв'язку з цим, ДП "НАЕК "Енергоатом" вважає, що відсутні підстави для включення до ліквідаційної маси парогенераторів ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.01.2015 року, зокрема, усунуто від виконання обов'язків ліквідатора СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ арбітражного керуючого Фоміна Г.В. та призначено ліквідатором СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ арбітражного керуючого Панасюка І.В.

Під час розгляду поданої ДП "НАЕК "Енергоатом" Скарги, господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

19.03.2001 року СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ (як покупець) та ТзОВ "Стройсервіс" (Російська Федерація) (як продавець) уклали Договір № 10328 за умов якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує продукцію-парогенератори ПГВ-1000М в кількості 2 шт.

Згідно з п.п. 2.1., 2.2. Договору, ціна одного парогенератора складала 6595805,00 доларів США. Загальна сума по Договору склала 13191601,00 доларів США.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Договору, продавець поставляє покупцю продукцію на умовах EXW (майданчик вантажів великої ваги Запорізької АЕС, м. Енергодар), згідно правил ІНКОТЕРМС в редакції 1990 року, строк поставки до 31.12.2001 року.

В подальшому строк дії Договору було продовжено до 31.12.2005 року.

Пунктом 8.4. Договору було встановлено, що поставка товару здійснюється в межах Договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року, в якому покупець виступає в якості комісіонера.

Умовами п. 1.1. Договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року передбачено, що комітент - ДП "НАЕК "Енергоатом" доручає комісіонеру - СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ за рахунок комітента за винагороду вчинити дії з поставки комітенту обладнання (відповідно до специфікації), а саме поставити парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 73, 74, 77, 78 з обладнанням до цих парогенераторів.

З Вантажної митної декларації ОБ №198715 від 06.06.2001 року вбачається що, товар (два парогенератори ПГВ - 1000М зав. №№ 77, 78) фактично був ввезений в Україну та оплачений СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ на користь продавця ТзОВ "Стройсервіс", про що свідчать відмітки про оплату цього товару у доларах США за кредитні кошти ПАТ "Банк Золоті Ворота" та АКБ "Правекс-банк" за період 2003-2004 роки.

Відповідно з Актом приймання-передачі майна від 08.09.2004 року, що було затримано по Протоколу про порушення і митних правил, Запорізька митниця здійснила митне оформлення та передала СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 на загальну вартість 71 422 014 грн. 86 коп.

18.05.2006 року СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ (як поклажодавець) та ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (як зберігач) уклали Договір зберігання № 75/80-06, за умов якого зберігач зобов'язався охороняти передане поклажодавцем майна - парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78, встановлені на частині майданчика вантажів великої ваги території 6-го блоку режимної зони Запорізької АЕС і повернути майно поклажодавцеві у схоронності.

За умов цього Договору та Додаткових угод до нього, СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ проводило з зберігачем відповідні розрахунки за Договором зберігання.

Термін зберігання майна встановлено з моменту підписання сторонами Договору та Акту приймання-передачі до 31.12.2007 року.

У відповідності з п. 2.1.6. Договору зберігання, ДП "НАЕК "Енергоатом" зобов'язалось повернути майно поклажодателю - СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ по закінченню терміну зберігання.

18.05.2006 року сторони підписали Акт приймання-передачі майна - парогенераторів ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 на загальну вартість 71 422 014 грн. 86 коп.

Поряд з цим, на виконання Договору застави № 08-020 від 30.01.2008 року, укладеного між АКБ "Золоті ворота" (як заставодержателем) та СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ (як заставодавцем), останнім було передано АКБ "Золоті ворота" (що є заставним кредитором у справі про банкрутство № Б-39/134-10) в забезпечення виконання кредитних зобов'язань, в заставу належні банкруту на праві власності товари в обороті, згідно Додатків до Договорів застави, а саме: обладнання та запчастини до парогенераторів ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78.

Умовами Договору застави сторонами було встановлено та засвідчено, що прав третіх осіб на (заставне) майно немає.

На цей час обладнання та запчастини до парогенераторів ПГВ - 1000М зав. №№ 77, 78 знаходяться частково на зберіганні у ТзОВ "Килими України", відповідно Договору зберігання від 10.10.2014 року.

26.05.2011 року ДП "НАЕК "Енергоатом" (в особі ВП "Запорізька АЕС") звернулось до Господарського суду Харківської області із Заявою з грошовими вимогами у справі № Б-39/134-10, у якій просило визнати його кредитором боржника з вимогами у розмірі 3 659 грн. 85 коп., які виникли у зв'язку з несплатою СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ витрат, пов'язаних зі зберіганням парогенераторів, відповідно до Договору зберігання № 75/80-06 від 18.05.2006 року.

За результатами розгляду вказаної Заяви ДП "НАЕК "Енергоатом", арбітражний керуючий Фомін Г.В., у Повідомленні від 23.05.2011 року, визнав вказані вимоги та зазначив, що сума заявлених вимог підлягає задоволенню у рамках ліквідаційної процедури банкрута, відповідно до зазначеної черговості: 3 659 грн. 85 коп. - 4 черга.

20.01.2015 року ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" звернулось до Господарського суду Харківської області із Заявою, у який просило визнати вимоги до боржника у сумі 6 228 грн. 39 коп., які виникли у зв'язку з несплатою СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ витрат, пов'язаних зі зберіганням парогенераторів, відповідно до Договору зберігання № 75/80-06 від 18.05.2006 року та включити їх до Реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.02.2015 року у справі № Б-39/134-10 визнано вимоги ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" у сумі 6 228 грн. 39 коп. та зобов'язано ліквідатора при задоволенні вимог кредиторів СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ врахувати вимоги ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" в сумі 6 228 грн. 39 коп. в 4 чергу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.04.2015 року у справі № Б-39/134-10, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року, відмовлено ДП "НАЕК "Енергоатом" у задоволенні Скарги на дії ліквідатора (з вимогою виключити з ліквідаційної маси СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ парогенератори ПГВ-1000М зав. № 77, 78).

Постановою Вищого господарського суду України від 13.10.2015 року у цій справі, касаційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" задоволено частково; постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.04.2015 року у справі № Б-39/134-10 скасовано; справу № Б-39/134-10 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Скасовуючи вказані судові акти, господарський суд касаційної інстанції вказав на те, що місцевим господарським судом не було встановлено наявності, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", підстав для задоволення Скарги на дії ліквідатора; не було встановлено дійсного власника спірного майна; не надано належної оцінки (з встановленням відповідних обставин) наданим арбітражним керуючим Фоміним Г.В. Поясненням по справі (вх. № 38586 від 04.11.2014 року), згідно з якими спочатку Договір № 10328 від 19.03.2001 року, укладений між СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ та ТзОВ "Стройсервіс", містив положення про те, що поставка продукції здійснюється в межах Договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року. Однак, в подальшому, Додатковою угодою від 23.03.2001 року до Договору № 10328 від 19.03.2001 року сторони визначили, що вказаний Договір не має відношення до Договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року, виключивши п. 8.4. № 10328 від 19.03.2001 року.

Крім того, господарським судом касаційної інстанції було вказано на те, що господарськими судами не було досліджено зміст постанови Харківського апеляційного господарського суду від 05.03.2014 року у справі № 5023/9032/11, в тому числі, щодо наданих 22.07.2013 року представником ДП "НАЕК "Енергоатом" пояснень у названій справі.

Під час нового розгляду справи, господарськими судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

21.01.1992 року Виробничим Об'єднанням "Атоммаш" (далі за текстом - ВО "Атоммаш") та Запорізькою АЕС укладено Договір № 4-92 на виготовлення, для потреб "Запорізької АЕС", 4-х парогенераторів ПГВ-1000М та комплектуючих матеріалів до них.

Пунктом 14 цього Договору встановлений строк дії Договору до 31.12.1993 року.

Сторонами Договору № 4-92 від 21.01.1992 року підписано Специфікацію до нього (том 13, арк. справи 20-21).

06.06.1992 року між Орендним підприємством "Виробництво №1" ВО "Атоммаш" та Запорізькою АЕС укладено Договір № 38 на зберігання та відвантаження продукції.

За умовами п.1 Договору № 38 (враховуючи стан монтажних робіт та відсутність умов для зберігання на Запорізькій АЕС), виготовлені парогенератори №№ 77, 78 були прийняті орендним підприємством "Виробництво №1" ВО "Атоммаш" на відповідальне зберігання безоплатно, з послідуючим відвантаженням в 3 кварталі 1993 року, про що між сторонами цього Договору підписано відповідні Акти (том 13, арк. справи 22).

17.08.1994 року ВО "Атоммаш" та Запорізькою АЕС укладено Договір №П1-94-24 на виконання робіт з розробки конструкторської документації та технологічної документації з модернізації виготовлених парогенераторів.

Постановою Кабінету Міністрів України №1268 від 17.10.1996 року, на базі майна атомних електростанцій України та їх інфраструктур, було створено Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

03.07.1998 року між ДП "НАЕК "Енергоатом" та СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ укладено Договір комісії №01NEN/98 на поставку продукції (4-х парогенераторів ПГВ-1000М зав. №№ 73, 74, 77, 78), у відповідності до Специфікації до договору (том 13, арк. справи 68-71).

За умовами Додаткової угоди №1 від 03.07.1998 року, СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ зобов'язалось придбати та здійснити поставку 4 парогенераторів ПГВ-1000М зав. №№ 73, 74, 77, 78, з проведеною модернізацією, загальною вартістю 55681248 грн. 00 коп. або 27 189 437 доларів США. Поставка мала здійснюватись на умовах DDP (Правила "Інкотермс" 1990 року) у місто Енергодар (місце розташування ВО "Запорізька АЕС").

Додатковою угодою №2 від 03.07.1998 року до Договору комісії №01NEN/98 передбачено, що комітент (ДП "НАЕК "Енергоатом") надає комісіонеру (СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ) засоби для закупівлі парогенераторів ПГВ-1000М в кількості 4-х штук, у вигляді: оплати виробнику ВАТ "ЕМК-Атоммаш" в розмірі 730 665 грн. 00 коп.; передачі по Україні грошових коштів на суму 54 950 583 грн. 00 коп. у вигляді: векселів, авізо та залікових енергетичних коштів (том 13, арк. справи 35).

Спірні парогенератори до 1998 року знаходились на зберіганні у виробника - на заводі ВО "Атоммаш".

В грудні 1998 року 4 модернізовані парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 73, 74, 77, 78 були завезені СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ з Росії на територію України (м. Енергодар, на територію ВО "Запорізька АЕС"). Як було встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 73, 74 пройшли митне оформлення 30.06.1999 року та були передані від СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ на баланс ДП "НАЕК "Енергоатом" (згідно Акту прийому-передачі №1195 від 02.07.1999 року) (том 13, арк. справи 179).

16.05.2000 року ВАТ "ЕМК-Атоммаш" Листом № ВМП/821-403 (на адресу ДП "НАЕК "Енергоатом", ОП "Запорізька АЕС" та СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ) повідомило адресантів про те, що фінансування Запорізької АЕС за Договором № 4-92 від 21.01.1992 року та Договором № П1-94-24 від 17.08.1994 року проведено частково, у зв'язку з чим, щоб уникнути збитків, завод ВО "Атоммаш" реалізував парогенератори іншому суб'єкту господарювання - фірмі "VIMCOM Technology Pte LTD", Сінгапур (том 13, арк. справи 139).

15.03.2001 року між фірмою "VIMCOM Technology Pte LTD" (Сінгапур) та ТзОВ "Стройсервіс" (Російська федерація) укладено Договір № VT-SRTS/01 купівлі-продажу двох парогенераторів ПГВ-1000М, загальною вартістю 13061680 дол. США (том 13, арк. справи 177).

Актом прийому-передачі №150301 від 15.03.2001 року, парогенератори ПГВ-1000М зав. №№77,78, вартістю 13061680 дол. США, були передані ТзОВ "Стройсервіс".

19.03.2001 року між СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ (покупець) та ТзОВ "Стройсервіс" (продавець) був укладений Договір №10328, за умовами якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує продукцію-парогенератори ПГВ-1000М в кількості 2 шт.

Пунктами п.п. 2.1., 2.2. вказаного Договору ціна одного парогенератора становить 6595805,00 доларів США; загальна сума Договору становить 13191601,00 доларів США.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Договору №10328, продавець поставляє покупцю продукцію на умовах EXW (майданчик вантажів великої ваги Запорізької АЕС, м. Енергодар) згідно правил ІНКОТЕРМС в редакції 1990 року, строк поставки до 31.12.2001 року.

В подальшому строк дії Договору №10328 був продовжений до 31.12.2005 року (Додаткова угода від 22.12.2003 року) (том 9, арк. справи 7).

За умовами п.8.4. Договору №10328, поставка товару (парогенератори ПГВ-1000М в кількості 2-х штук) здійснюється в межах Договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року, в якому покупець (СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ) виступає в якості комісіонера.

За висновками господарських судів попередніх інстанцій, факт ввезення товару (парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78) на територію України та оплати цього товару СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ на користь продавця ТзОВ "Стройсервіс" підтверджується вантажною митною декларацією ОБ №198715, в якій вказано два парогенератори ПГВ - 1000М зав. №№77, 78 (том 9, арк. справи 22) та містяться відмітки про оплату цього товару у доларах США за кредитні кошти ПАТ "Банк Золоті Ворота" та АКБ "Правекс-банк" за період з 2003-2004 року (том 10, арк. справи 3, 5, 8-9, 11).

Листом ВП "Запорізька АЕС" № 36-14/13895 від 29.12.2002 року (том 13, арк. справи 140) повідомлено ДП "НАЕК "Енергоатом", що парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 73, 74, 77, 78 поставлені СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ у грудні 1998 року (на виконання Договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року, укладеного між СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ та ДП "НАЕК "Енергоатом"), з яких парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 73, 74 перебувають на балансі ДП "НАЕК "Енергоатом" (передані на зберігання ВП "Запорізька АЕС"), а парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 до теперішнього часу є власністю СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ .

За Актом прийому-передачі майна (що було затримано за Протоколом про порушення і митних правил) від 08.09.2004 року, парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 (на загальну вартість 71422014 грн. 86 коп.) були передані Запорізькою митницею СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ (том 9, арк. справи 12).

18.05.2006 року між СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ (поклажедавець) та ВП "Запорізька АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" (зберігач) укладений Договір зберігання №75/80-06. За умовами цього Договору, зберігач зобов'язався зберігати передані поклажедавцем парогенератори ПГВ-1000М за №№ 77, 78, встановлені на частині майданчика розвантаження важковаговиком території 6-го блоку режимної зони і повернути майно поклажедавцеві у схоронності (том 9, арк. справи 14-17). Термін зберігання вказаного майна встановлений з моменту підписання сторонами Договору№75/80-06 та Акту приймання-передачі (від 18.05.2006 року) до 31.12.2007 року.

Господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, на підставі матеріалів справи, встановлено виконання вказаного Договору зберігання та проведення СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ із зберігачем відповідних розрахунків.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.11.2011 року у справі № 5023/9032/11, зокрема, зустрічний позов СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ до Приватного підприємства фірми "Альтаир" (м.Харків) задоволено повністю. Визнано за СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ право власності на парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 в кількості 2 шт., яке знаходиться на частині майданчика розвантаження вантажів великої ваги території 6-го блоку режимної зони ВП "Запорізька АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" (м. Енергодар).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.03.2014 року у справі № 5023/9032/11, скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2011 року (в частині задоволення зустрічного позову СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ), прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні зустрічного позову СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ про визнання права власності на парогенератори ПГВ-1000М зав. №77, 78. При цьому, апеляційний господарський суд вказав на те, що Договір зберігання №75/80-06 від 18.05.2006 року, не є правочином, який тягне виникнення права власності. Посилання СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ на наявність Договору поставки, документів щодо розмитнення парогенераторів, апеляційним господарським судом не були прийняті, оскільки такі документи, без поважних на то причин, не були подані СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ до місцевого господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.02.2016 року у справі № Б-39/134-10 відмовлено ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" у задоволенні скарги на дії ліквідатора. Залишаючи без змін, ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.02.2016 року у справі № Б-39/134-10, а апеляційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" - без задоволення (постанова Харківського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 року у справі № Б-39/134-10), апеляційний господарський суд вказав на те, що у матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтвердили проведення повної оплати за Договором комісії за спірні парогенератори. Подані до місцевого господарського суду ксерокопії платіжних документів не є засвідченими належним чином, стосуються інших договорів, які не є предметом цього судового розгляду (платіжне доручення №2203 від 13.07.1992 року (том 13, арк. справи 38), платіжне доручення №278 від 09.07.1992 року (том 13, арк. справи 39), платіжне доручення від 16.07.1993 року (том 13, арк. справи 40)). При цьому, господарськими судами попередніх інстанцій встановлено часткову оплату ДП "НАЕК "Енергоатом" (платіжні доручення № 957 від 21.02.1992 року та № 1316 від 23.06.1992 року), що не заперечується ліквідатором СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ та враховано при укладенні Додаткової угоди № 2 до Договору комісії №01NEN/98 від 03.07.1998 року. За висновками господарських судів попередніх інстанцій, факт оплати за отримані у власність СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 (за Договором №10328 від 19.03.2001 року) підтверджено відмітками банків про сплату коштів, проставленими на Договорі №10328 від 19.03.2001 року (том 9, арк. справи 3, 5, 11). Проте, у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б виконання ДП "НАЕК "Енергоатом" умов Договору комісії в частині проведення відповідного фінансування, в наслідок чого поставка парогенераторів за рахунок комітента (ДП "НАЕК "Енергоатом"), на виконання Договору комісії №01NEN/98 від 03.07.1998 року, не була виконана (том 13, арк. справи 68).

Постановою Вищого господарського від 20.07.2016 року касаційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" задоволено частково; постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.02.2016 року у справі № Б-39/134-10 скасовано; справу № Б-39/134-10 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області. При цьому, господарський суд касаційної інстанції вказав на те, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили яким чином та на підставі яких документів спірні парогенератори були набуті фірмою "VIMCOM Technology Pte LTD" (Сінгапур); не вказали на підставі яких саме документів суди дійшли висновку про те, що Договір №10328 від 19.03.2001 року (укладений між СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ та ТзОВ "Стройсервіс") був укладений на поставку парогенераторів ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78; не звернули уваги на відмінність зразків підпису генерального директора СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ ОСОБА_13 на різних документах, які наявні в матеріалах справи.

Під час нового розгляду справи, на виконання вказівок Вищого господарського суду України (за постановою Вищого господарського від 20.07.2016 року), господарські суди попередніх інстанцій встановили наступне.

21.01.1992 року ВО "Атоммаш" та Запорізькою АЕС укладено Договір № 4-92 на виготовлення, для потреб "Запорізької АЕС", 4-х парогенераторів ПГВ-1000М та комплектуючих матеріалів до них та підписано Специфікацію до нього (том 13, арк. справи 20-21). При цьому, господарськими судами встановлено, що Договір від № 4-92 від 21.01.1992 року було підписано з Протоколом розбіжностей, за відсутності якого (Протоколу) визначити, які саме умови Договору були належним чином погоджені сторонами та в якій редакції, визначити дату укладення Договору у відповідності до норм чинного законодавства є неможливим.

Як підтвердження проведення оплати за вказаним Договором, до матеріалів справи було надано копії платіжних документів (том 13, арк. справи 38-40). Дослідивши подані докази, господарські суди попередніх інстанцій встановили, що вказані копії платіжних документів не містять усіх необхідних реквізитів засвідчення, передбачених п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003), що унеможливлює визнання їх в якості письмових доказів в обґрунтування правової позиції щодо спірних правовідносин; з наданих ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" платіжних документів вбачається часткове їх віднесення до інших договорів, які не є предметом судового розгляду, а часткова оплата на підставі платіжних доручень № 957 від 21.02.1992 року та № 1316 від 23.06.1992 року не оскаржується ліквідатором та врахована при укладенні Додаткової угоди № 2 до Договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року.

17.08.1994 року ВО "Атоммаш" та Запорізькою АЕС було укладено Договір №П1-94-24 на виконання робіт з розробки конструкторської документації та технологічної документації з модернізації виготовлених парогенераторів (за Договором № 4-92 від 21.01.1992 року). Згідно з Актом приймання-передачі виконаних робіт та послуг від 31.12.1996 року, вартість виконаних робіт з виготовлення документації склала 312648 доларів США.

Починаючи з 1998 року ДП "НАЕК "Енергоатом" провадився розрахунок за парогенератори ПГВ-1000М зав. № № 73, 74, які в повній мірі були сплачені, розмитнені та передані ДП НАЕК "Енергоатом", що підтверджується Актом приймання-передачі № 1195 від 02.07.1999 року (підписаний СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ та ДП "НАЕК "Енергоатом") парогенераторів ПГВ-1000М зав. № № 73, 74.

Постановою слідчого прокурора Печерського району м. Києва від 16.05.2003 року кримінальну справу № 50-3191 (порушену 10.07.2002 року за фактом зловживання службовим становищем службовими особами ДП "НАЕК "Енергоатом") було закрито, у зв'язку з відсутністю в діях службових осіб НАЕК "Енергоатом" та СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ складу злочину. В результаті розслідування були встановлені наступні факти: ініціатива про укладення Договору комісії належить самому ВП "Запорізька АЕС" через відсутність коштів на придбання парогенераторів безпосередньо у ВО "Атоммаш"; кошти, сплачені у 1992 році, враховані в Договорі комісії при проведенні розрахунків за парогенератори ПГВ-1000М зав. № № 73,74; кошти за парогенератори ПГВ-1000М зав. № № 73,74 сплачені, парогенератори передані ВП "Запорізька АЕС"; кошти за парогенератори ПГВ-1000М зав. № № 77, 78 не сплачені, парогенератори не передані ВП "Запорізька АЕС" та є власністю СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ. Крім цього, у вказаній постанові міститься посилання на Лист Головного Контрольного - ревізійного управління України № 05-17/181 "Про результати перевірок взаєморозрахунків за парогенератори для ВП Запорізької АЕС" та Акт зустрічної перевірки взаєморозрахунків між ДП "НАЕК "Енергоатом" та СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ від 06.04.2000 року, на підставі яких зроблено висновок про користування СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ в період з липня 1998 року по жовтень 1999 року державними коштами, які перераховано ДП НАЕК "Енергоатом", як безпроцентною позичкою, про подвійну оплату ДП НАЕК "Енергоатом" вартості парогенераторів ПГВ-1000М №№ 73, 74, 77, 78 та про безпідставне перебування у власності СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ зазначеного державного майна вартістю близько 74 млн. грн.

З цього приводу, Аудиторською компанією ТОВ "УПК-Аудит Лтд" була проведена аудиторська перевірка, за Висновком (від 15.06.2000 року) якої подвійної оплати вартості парогенераторів ПГВ-1000М №№ 73, 74, 77, 78 не встановлено.

Крім того, за Висновком спеціалістів-економістів лабораторії судово-економічних досліджень КНДІСЕ № 5347, висновки Головного контрольно-ревізійного управління України (Лист Головного Контрольного - ревізійного управління України № 05-17/181 "Про результати перевірок взаєморозрахунків за парогенератори для ВП Запорізької АЕС") є безпідставними.

Поряд з цим, господарськими судами встановлено, що фінансування ВП "Запорізька АЕС" Договорів № 4-92 та № П1-94-24 було проведено частково, що підтверджується Листом ВАТ "ЕМК-Атоммаш" № ВМП/821-403 від 16.05.2000 року (том 13, арк. справи 139).

Враховуючи фінансовий стан Запорізької АЕС, завод ВО "Атоммаш" провадило виготовлення парогенераторів та їх модернізацію за власний рахунок, та в вересні 1998 року уклало Договір з Московським представництвом "VIMCOM Technology Pte LTD" (Сінгапур) на реалізацію модернізованих ПГВ-1000М зав. № № 73, 74, 77, 78, про що було повідомлено ВП "Запорізька АЕС".

Відповідно до умов укладеного Договору (між ВАТ "ЕМК-Атоммаш" та АК "VIMCOM Technology Pte LTD"), продавець зобов'язувався здійснити поставку у власність покупця чотирьох парогенераторів ПГВ-1000М, креслення 320.05.0100000 на умовах "FOB-порт г. Волгодонськ, Росія" та чотирьох комплектів комплектуючих до парогенераторів ПГВ-1000М, згідно з комплектом поставки на умовах поставки "DAF-кордон Росія Країна", згідно Інкотермс, публ. МПТ № 460, 1990р.

В подальшому, 15.03.2001 року між фірмою "VIMCOM Technology Pte LTD" (Сінгапур) та ТзОВ "Стройсервіс" (Російська Федерація) був укладений Договір купівлі-продажу двох парогенераторів ПГВ-1000М загальною вартістю 13061680 дол. США № VT-SRTS/01. За умовами цього Договору, продавець ("VIMCOM Technology Pte LTD") зобов'язався поставити покупцю (ТзОВ "Стройсервіс") продукцію на умовах EXW (майданчик вантажів великої ваги ЗАЕС м. Енергодар), згідно правил Інкотермс в редакції 1990 року, у строк до 31.12.2001 року (датою поставки вважаться дата акту приймання-передачі, підписаного обома сторонами (п.п. 3.1, 3.2, 3.3 Договору)). Актом приймання-передачі № 150301 від 15.03.2001 року парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 вартістю 13061680 дол. США були передані у власність ТзОВ "Стройсервіс".

19.03.2001 року між СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ (покупець) та ТзОВ "Стройсервіс" (продавець) був укладений Договір №10328, відповідно до якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує продукцію-парогенератори ПГВ-1000М в кількості 2 шт. загальною сумою 13191601 доларів США (п.п. 2.1., 2.2. Договору). Відповідно до п.8.4. Договору, поставка товару здійснюється в межах Договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року, в якому покупець виступає як комісіонер. Додаткової угоди від 26.03.2001 року до Договору №10328 від 19.03.2001 року (на який посилався арбітражний керуючий Фомін Г.В.) матеріали справи не містять, тому є непідтвердженим факт виключення п. 8.4 з тексту вказаного Договору.

При цьому, господарськими судами попередніх інстанцій, на підставі матеріалів справи, встановлено, що розрахунки за продукцію, що поставлялась (за Договором №10328 від 19.03.2001 року) проводились СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ з рахунків банків АКБ "Золоті ворота", АКБ "Форум", "УкрСиббанк", "Правекс-банк", "Перший Український Міжнародний банк" в період з 17.09.2002 року по 24.02.2005 року, на загальну суму 13306451,93 доларів США.

ВП "Запорізька АЕС" Листом вих. № 36-14/13895 від 29.12.2002 року повідомлено ДП "НАЕК "Енергоатом", що парогенератори №№ 77 та 78 перебувають у власності СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ, а також вказувало про необхідність придбання парогенераторів №№ 77 та 78 та включення їх до Переліку обладнання централізованого запасу з наступним використанням для заміни відпрацьованих парогенераторів на АЕС України (том 13, арк. справи 140). Поряд з цим, ДП "НАЕК "Енергоатом" Листом вих. № 23-18/1987 від 07.02.2006 року повідомило СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ про те, що в режимній зоні ВП "Зопорізька АЕС" на майданчику вантажів великої ваги знаходяться парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78, які знаходяться на балансі СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ , з проханням надати первинну та балансову вартість кожного парогенератору станом на 01.02.2006 року, для оформлення Договору зберігання парогенераторів та підготовки Акту приймання-передачі (том 13, арк. справи 141). В подальшому, 18.05.2006 року між СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ та ДП НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" було укладено Договір зберігання майна № 75/80-06, за умовами якого ВП "Запорізька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" є зберігачем двох парогенераторів ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78, а СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ - поклажедавцем.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі № Б-39/134-10 відмовлено ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" у задоволенні Скарги на дії ліквідатора щодо включення до ліквідаційної маси СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 року у справі № Б-39/134-10 апеляційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" залишено без задоволення; апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Харківської області від 31.10.2016 року у справі № Б-39/134-10 залишено без змін.

Приймаючи оскаржені судові акти, господарські суди виходили з того, що спірні парогенератори були ввезені на територію України та оплачені СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ (підтверджується вантажною митною декларацією ОБ № 198715, яка містить заводські номери парогенераторів №№ 77, 78 та відмітки банку про оплату цього товару у доларах США, здійснено за кредитні кошти отримані від ПАТ "Банк Золоті Ворота" та АКБ "Правекс-банк"). При цьому, ДП "НАЕК "Енергоатом" кошти, відповідно до Договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року, на придбання парогенераторів ПГВ-1000М зав. № № 77, 78 сплачені не були, а від так, згідно п. 1 Договору № 10328, який визначає передачу у власність СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ парогенераторів, підтверджує набуття СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ права власності на парогенератори та не суперечить підпункту 8.4 п. 8 Договору № 10328 від 19.03.2001 року. За висновками господарських судів першої та апеляційної інстанції, дії ліквідатора СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ щодо включення до ліквідаційної маси банкрута парогенераторів ПГВ-1000М зав. № 77, 78 є правомірними та не суперечать вимогам законодавства. Щодо вказівок Вищого господарського суду України на відмінність зразків підпису Генерального директора СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ ОСОБА_13 на різних документах, які наявні в матеріалах справи, апеляційний господарський суд вказав на недоцільність проведення відповідної експертизи в межах справи про банкрутства, оскільки учасниками судового процесу не було висунуто сумнівів щодо справжності наданих до матеріалів справи документів, а також, враховуючи, смерть Генерального директора СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ ОСОБА_13, що підтверджується наданим до матеріалів справи копією Свідоцтва про смерть серія І-ВЛ № 179352.

Залишаючи без задоволення подані ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" та Заступником прокурора Харківської області касаційні скарги, колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Провадження у справі про банкрутство СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ здійснюється на підставі положень ст.52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України, що діяла до 19.01.2013 року)

Відповідно до положень ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в разі, якщо громадянин-підприємець - боржник або керівні органи боржника - юридичної особи відсутні за її місцезнаходженням, або у разі ненадання боржником протягом року до органів державної податкової служби згідно із законодавством податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності, а також за наявності інших ознак, що свідчать про відсутність підприємницької діяльності боржника, заява про порушення справи про банкрутство відсутнього боржника може бути подана кредитором незалежно від розміру його вимог до боржника та строку виконання зобов'язань.

В такому випадку провадження у справі про банкрутство здійснюється за спрощеною процедурою без публікації оголошення про порушення справи про банкрутство, без формування реєстру вимог кредиторів за наслідками проведеного публічного конкурсу, без утворення комітету кредиторів та з переходом в підготовчому засіданні суду до ліквідаційної процедури, визначеної з особливостями, передбаченими ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Приписами ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" також унормовано, що господарський суд у двотижневий строк з дня прийняття ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство відсутнього боржника приймає постанову про визнання відсутнього боржника банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру і призначає ліквідатором ініціюючого кредитора за згодою останнього. Ліквідатор письмово повідомляє про визнання господарським судом відсутнього боржника банкрутом усіх відомих йому кредиторів відсутнього боржника, які в місячний строк з дня одержання повідомлення можуть направити ліквідатору заяви з вимогами до банкрута. Задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку черговості, передбаченому ст. 31 цього Закону.

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у постанові про визнання боржника банкрутом господарський суд відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, передбаченому для призначення керуючого санацією. Господарський суд має право призначити ліквідатором особу, яка виконувала повноваження розпорядника майна або (та) керуючого санацією боржника. Ліквідатор (ліквідаційна комісія) виконують свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. У ліквідаційній процедурі господарський суд: розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

У відповідності зі ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси.

Так, предметом цього судового розгляду є Скарга ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" на дії ліквідатора СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ щодо включення до ліквідаційної маси банкрута парогенераторів ПГВ-1000М зав. № 77, 78.

Статтею 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені під час ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Речі, визначені родовими ознаками, що належать банкруту на праві володіння або користування, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя. Індивідуально визначені речі, що належать банкруту на підставі речових прав, крім права власності і повного господарського відання, не можуть бути включені до складу ліквідаційної маси. За наявності у складі майна банкрута майна, виключеного з обороту, ліквідатор зобов'язаний передати його іншим особам в установленому порядку. Ліквідатор, виявивши частку, яка належить банкруту в спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів в установленому порядку порушує питання про виділення цієї частки. Активи, включені до складу іпотечного покриття іпотечних облігацій, не включаються до ліквідаційної маси емітента іпотечних облігацій та управителя іпотечним покриттям. Відчуження цих активів, у тому числі примусове, здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про іпотечні облігації".

Колегія суддів касаційної інстанції вважає необхідним вказати, що формування ліквідаційної маси у справі про банкрутство здійснюється ліквідатором на підставі правовстановлюючих документів, первинної документації, балансу боржника, інших документів, що вказують на належність боржнику активу на праві власності або господарського відання.

Таким чином, враховуючи наведене вище, предмет цього судового розгляду та його межі, а також, встановлені, під час тривалого розгляду цієї справи, обставини, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком господарських судів першої та апеляційної інстанції про правомірність (на момент формування ліквідаційної маси) включення ліквідатором СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ до ліквідаційної маси боржника (банкрута) парогенераторів ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78.

Поряд з цим, за приписами ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 1 ГПК України, особи мають право звертатись до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів

Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені приписами ст. 16 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає необхідним зауважити на тому, що ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" не позбавлений можливості, у встановлений цивільним законодавством спосіб, захисту своїх прав та інтересів, якщо вважає їх порушеними. Проте, межі розгляду Скарги на дії ліквідатора, не правомірність яких може бути доведена лише певними засобами доказування, виключає (у цьому судовому процесі) можливість встановлення наявності чи відсутності порушеного права власності скаржника, яке вимагає певного виду та обсягу доказів.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що постанова Харківського апеляційного господарського суду від 17 січня 2017 року та ухвала Господарського суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року у справі № Б-39/134-10 прийняті з дослідженням всіх обставин, що стосуються предмету розгляду, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а від так мають бути залишені без змін.

Поряд з цим, зважаючи на межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені ст. ст. 1115, 1117 ГПК України, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне відзначити, що скаржники у касаційних скаргах порушують питання, які стосуються оцінки доказів. Проте, оцінка доказів, на підставі яких судова інстанція дійшла до висновку про встановлення тих чи інших обставин справи, в силу приписів ст. 43 ГПК України, здійснюється за внутрішнім переконанням суду, і їх переоцінка не віднесена до компетенції касаційної інстанції. Доводи скаржників про порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, а від так, касаційні скарги ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" та Заступника прокурора Харківської області не підлягають задоволенню.

З урахуванням встановлених ст. ст. 1115, 1117 ГПК України меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що під час розгляду справи господарськими судами її фактичні обставини були встановлені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки господарських судів попередніх інстанцій відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка, доводи скаржників не спростовують обґрунтованості висновків господарських судів, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" залишити без задоволення.

2.Касаційну скаргу Заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення

3. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 17 січня 2017 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року у справі № Б-39/134-10 залишити без змін.

Головуючий суддя В.Ю. Поліщук
судді:В.Я. Погребняк
О.С. Удовиченко