УХВАЛА

28.04.2017Справа № 910/2996/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС ПЛЮС"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРИЛЛА"

про стягнення заборгованості та штрафних санкцій 25 173,60 грн. Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Бурдейна Н.В., довіреність №б/н від 27.03.2017

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТС ПЛЮС" (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРИЛЛА" про стягнення заборгованості та штрафних санкцій 25 173,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2017 порушено провадження у справі № 910/2996/17 та призначено розгляд на 27.03.2017.

22.03.2017 відділом діловодства суду від представників сторін отримано заяву про затвердження мирової угоди.

27.03.2017 розгляд справи не відбувся, у зв'язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 24.04.2017 призначено розгляд справи на 28.04.2017.

В судове засідання 28.04.2017 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити заяву та затвердити мирову угоду.

В судове засідання 28.04.2017 представник відповідача не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Як зазначено у п. 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК). Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета. У зв'язку з цим, зокрема, не можуть включатися до мирової угоди умови щодо застосування неустойки (штрафу, пені) за невиконання її умов.

Суд зазначає, що умови мирової угоди мають стосуватися лише правовідносин сторін, які є предметом спору. Умови мирової угоди не можуть поширюватися на осіб, які не є сторонами спору. Умови мирової угоди не можуть стосуватися вимог, що не були заявлені в позовній заяві.

Нормами пункту 7 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом, господарський суд припиняє провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, роз'яснивши процесуальні наслідки затвердження мирової угоди, перевіривши повноваження представників сторін на вчинення зазначеної дії, а також те, що вказана дія не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, та мирова угода стосується лише предмету спору, суд дійшов висновку про затвердження даної мирової угоди.

Керуючись п. 7 ч. 1, ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Затвердити мирову угоду у справі № 910/2996/17 .

2. Припинити провадження у справі.

Суддя В.І. Мельник