ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.04.2017 Справа № 904/1340/17

За позовом Компанії "BREESTOL COM LLP"

до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

про звільнення майна з під арешту

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. № 3733 від 05.10.16р.

Відповідача - ОСОБА_2, дов. № б/н від 03.04.17р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просив зобов'язати Відповідача зняти арешт з нерухомого майна, яке складається з: - адміністративного будинку літ. А-4, 5, 1-й поверх, ІІ-й поверх, ІІІ-й поверх, IV-й тех. поверх, над літ. А-4,5 надбудови, під літ. А-4,5 підвал, цокольний поверх, антресольний поверх, балкони, загальною площею 11397,2 кв.м., літ. а, літ а2, літ а3, літ а5, літ а6, літ а8, літ а9, літ а10 , літ а11, літ а12 ганки, літ а1 приямок, літ а4, літ а7, літ а13 вхід у підвал, № 1-17 огорожі, № 18 басейн, І мостіння, що находиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 58.

У відзиві на позов Відповідач зазначив, що неможливо вважати дії державного виконавця такими, що потягли невиконання вимог ч. 1 ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження" від 21.04.99р., який діяв на час виникнення спірних правовідносин, просив розглянути позовну заяву без визнання порушень з боку державного виконавця недотримання вимог закону при виконанні рішення суду.

Розгляд справи відкладався.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

За договором купівлі-продажу нерухомого майна від 30.10.09р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 укладеного ПП "Ферум Інвест Плюс" (Продавець) з Компанією "ВREESTOL COM LLP" "БРІСТОЛ КОМ ЛЛП" (Покупець), Продавець передав, а Покупець прийняв у власність нежитлову будівлю, адміністративний будинок літ. А-4, 5, 1-й поверх, ІІ-й поверї, ІІІ-й поверх, IV-й тех. поверх, над літ. А-4,5 надбудови, під літ. А-4,5 підвал, цокольний поверх, антресольний поверх, балкони, загальною площею 11397,2 кв.м., літ. а, літ а2, літ а3, літ а5, літ а6, літ а8, літ а9, літ а10 , літ а11, літ а12 ганки, літ а1 приямок, літ а4, літ а7, літ а13 вхід у підвал, № 1-17 огорожі, № 18 басейн, І мостіння, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська (Бабушкінський, Кіровський р-ни), буд. 58.

05.11.09р. за Позивачем зареєстровано право власності на зазначене нерухоме майно.

За даними Позивача, з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна станом на 22.12.16р. йому стало відомо про те, що 30.07.10р. накладено арешт на нерухоме майно, а саме: - адміністративний будинок літ. А-4, 5, 1-й поверх, ІІ-й поверї, ІІІ-й поверх, IV-й тех. поверх, над літ. А-4,5 надбудови, під літ. А-4,5 підвал, цокольний поверх, антресольний поверх, балкони, загальною площею 11397,2 кв.м., літ. а, літ а2, літ а3, літ а5, літ а6, літ а8, літ а9, літ а10 , літ а11, літ а12 ганки, літ а1 приямок, літ а4, літ а7, літ а13 вхід у підвал, № 1-17 огорожі, № 18 басейн, І мостіння, що находиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 58.

Підставою обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, Ам№102727, 30.07.10р., видана Бабушкінським ВДВС ДМУЮ.

Як вбачається з даних відомостей, власника майна не визначено виконавчим документом.

Позивач вважає, що Відповідач, який закінчив виконавче провадження, не виконав вимоги ч.1 ст. 50 Закону України про виконавче провадження" (1999р.) та не зняв арешт з наведеного майна

У відзиві на позов Відповідач повідомив, що відомості виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на визначене майно, згідно постанови про накладання арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження АМ №102727 від 30.07.10р. Бабушкінським ВДВС ДМУЮ відсутні.

Відповідно до наказу № 2274/5 від 25.12.08р. Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, зберігання архіву в ДВС становить 3 роки.

При цьому, Відповідач наполягає, що у нього відсутні підстави для зняття арешту, оскільки відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України про виконавче провадження" (1999р.) арешт знімається після закінчення виконавчого провадження (крім … закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій). Відповідно, при примусовому виконанні рішень суду немайнового характеру у вигляді забезпечення позову, накладення арешту або заборони розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить на праві власності боржнику, державним виконавцем здійснюються заходи виконання передбачені виконавчим документом та виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження за фактичним його виконанням, де не передбачено скасування арештів, накладених на майно (кошти) боржника та відомості про боржника не виключаються з Єдиного реєстру боржників, не скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення. Виходячи з наведеного, Відповідач не вбачає в своїх діях порушень вимог законодавства.

Позивач вважає, що будь-які підстави обтяження у вигляді арешту вказаного майна відсутні, а тому арешт майна слід зняти на підставі ч.1 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" (2016р.).

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: …3) припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п.2. Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.16р. "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (ст. 3 Закону України від 21.04.99 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04.11.10р. № 2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження).

У разі якщо сторонами у справі є юридичні особи, то незалежно від підстав арешту (опису) майна (конфіскація за відповідним судовим рішенням, стягнення боргу за рішенням господарського суду чи виконавчим написом нотаріуса тощо) та враховуючи характер спору, позови про зняття арешту з майна згідно зі статтею 15 ЦПК, ст. 1, 12 ПК України підлягають розгляду в порядку господарського судочинства (п. 4 зазначеної Постанови № 5).

Згідно ч. 1 п. 5 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.16р. "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" (2016р.) у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" (1999р.) встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Аналогічні положення містить ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" (2016р.).

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач заперечує порушення прав Позивача при проведенні виконавчих дій.

При вирішенні спору, суд бере до уваги, що Позивачем не надано інформації щодо особи, в інтересах якої накладено арешт на майно, не надано доказів на підставі якого саме виконавчого документу накладено арешт, чи відпали підстави, за якими накладався арешт на зазначене нерухоме майно, а, відповідно, не доведено порушень чинного законодавства Шевченківським ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, які б призвели до порушень прав Позивача.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 4-6, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Судові витрати покласти на Позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 28.04.2017

Суддя С.Г. Юзіков