ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2017 р. Справа № 909/1063/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства " Калуське лісове господарство " б/н б/д ( вх. № 01-05/907/17 від 28.02.2017 )

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017

у справі № 909/1063/16

за позовом : Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області , м. Івано-Франківськ

до відповідача: Державного підприємства " Калуське лісове господарство ", Івано-Франківська область

про : відшкодування шкоди заподіяному лісу внаслідок порушення норм лісового господарства в сумі 188448,59 грн.

за участю представників:

від позивача: не з»вився

від відповідача: не з»явився;

Представникам сторін в судовому засіданні 11.04.2017 розяснено права та обовязки, передбачені ст. 20, 22 ГПК України.

В судове засідання 03.05.2017 сторони не з"явились, своїм правом на участь у судовому розгляді не скористались, розгляд справи відкладався за клопотання відповідача.

Відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке судова колегія залишила без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.102 ГПК України апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу прийнято до провадження 02.03.2017, отже кінцевий термін розгляду даної апеляційної скарги є 02.05.2017.

Згідно із ч.3 ст.69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більше як на пятнадцять днів.

Заяви про продовження строку розгляду спору відповідно до ст.69 ГПК України сторонами не надавались..

Згідно із п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що має місце доказ належного повідомлення сторін про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представників сторін.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017 у справі № 909/1063/16 (суддя Гриняк Б.П. ) позов задоволено повністю. Стягнено з ДП Калуське лісове господарство, с. Вістова Івано-Франківської області на користь Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області-143 485,81 грн., які перерахувати Середньо-Угринівській с/р Калуського району: р/р 0209, отримувач: УК у Калуському р/с Середній Угринів / 24062100, , Банк отримавача: ГУК в Івано-Франківській обл. МФО 836014 ;

- 14 092,44 грн., які перерахувати Підмихайлівській с/р Калуського району: р/р 0206, отримувач: УК у Калуському р/с. Підмихайля/ 24062100, , Банк отримувача:ГУК в Івано-Франківській обл. МФО 836014;

- 30 870,34 грн., які перерахувати Ріпянській с/р Калуського району: р/р 0207 отримувач: УК у Калуському р/с. Ріпянка/ 24062100, . Банк отримувача: ГУК в Івано- Франківській обл. МФО 836014 .

ДП " Калуське лісове господарство" подано апеляційну скаргу б/н б/д (вх. № 01-05/907/17 від 28.02.2017), в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, спірні правовідносини не містять прямих норм, які визначають цивільно-правову відповідальність постійного лісокористувача за неправомірні дії третіх осіб. Зокрема, скаржник зазначає, що саме працівниками державної лісової охорони ДП Калуський лісгосп виявлено незаконну рубку дерев на даній території і матеріали по даному факту для встановлення винних осіб направлені до правоохоронних органів. Стверджує, що позивачем не надано доказів, що свідчать про склад цивільного правопорушення у діяннях відповідача (відсутній причиний звязок між діяннями відповідача та завданням шкоди).

На думку скаржника, сам факт незаконної порубки лісу звільняє його від обов»язку доводити у чому саме полягає незаконна бездіяльність відповідача, доведення якої є одним з елементів підстави цивільно-правової відповідальності завдання шкоди.

Державна екологічна інспекція в Івано-Франківській області у запереченні на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що згідно актів Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів від 02.09.2015 та від 07.10.2015 виявлено факти незаконної рубки дерев на території Державного підприємства Калуське лісове господарство, чим спричинено істотну шкоду навколишньому природному середовищу на загальну суму 188 448,59грн.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін в судовому засіданні 11.04.2017, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

як вбачається із матеріалів справи, згідно постанови про призначення перевірки старшого слідчого СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області майора міліції ОСОБА_2 від 18.08.2015 Державною екологічною інспекцією в Івано-Франкківській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території лісового кварталу №37 виділ №5 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000028 від 27.07.2015 за ознаками злочину, передбаченого ст. 246 Кримінального кодексу України (а.с.12 на зв.).

Факт правопорушення зафіксований в акті позапланової перевірки №213 від 02.09.2015, складеного з метою перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони, використання відтворення лісів на території ДП Калуське лісове господарство, виявлено незаконну рубку дерев та розраховано шкоду, завдану лісу (а.с.23-26).

Згідно розрахунків розміру шкоди, здійснених відповідно до Постанови КМУ №665 від 23.07.2008 по місцю перевірки вищевказаного лісництва підпорядкованого ДП Калуське лісове господарство , а саме:

Підмихайлівське лісництво

при натуральному обстеженні виявлено:

- у кварталі 37 виділ №5 незаконну рубку 21 сироростучого дерева породи сосна звичайна діаметром - 31; 32; 33; 33; 34; 33; 31; 34; 32; 34; 34; 35; 36; 35; 35; 36; 40; 46; 29; 30; 28 см та 14 сироростучих дерев породи ялина європейська діаметром -22; 29; 24; 28; 30; 28; 32; 34; 31; 36; 38; 40; 42; 46 см., що є порушенням Лісового кодексу України за що розраховано 106 258,81 грн. шкоди (а.с.26).

Також згідно постанови про призначення перевірки старшого слідчого СВ Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області майора міліції ОСОБА_2 від 02.09.2015 Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства на території лісового кварталу №37 виділ №14 і лісового кварталу №29 виділ 11 державного лісового фонду Підмихайлівського лісництва на території лісового кварталу №53 виділ 5 державного лісового фонду Калуського лісництва ДП Калуський лісгосп в зв'язку з матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000030 від 25.08.2015 р., за ознаками злочину, передбаченого ст. 246 Кримінального кодексу України (а.с.15 на зв.).

Факт правопорушення, яке вчинене ДП Калуське лісове господарство зафіксований актом позапланової перевірки від 07.10.2015, складеним за результатами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання лісів в Підмихайлівському лісництві ДП Калуське лісове господарство, що є складовою загальної площі лісового фонду, що знаходиться у підпорядкуванні даного підприємства, виявлено низку порушень та розраховано розмір шкоди (а.с.16-19).

Згідно розрахунку розміру шкоди, що проведений відповідно до постанови КМУ №665 від 23.07.2008, по місцю перевірки вищезазначеного лісництва, підпорядкованого ДП Калуський лісгосп , а саме:

Підмихайлівське лісництво:

При натуральному обстеженні виявлено:

- у кварталі 37 виділ14 незаконну рубку 10 сироростучих дерев породи сосна звичайна діаметром- 34;37; 40; 34; 35; 38; 35; 37; 44; 38 см.;

- у кварталі 29 виділ. 11 незаконну рубку 2 сироростучих дерев породи дуб, що є порушенням лісового кодексу України, за що розраховано 51 329,44 грн. шкоди.

Калуське лісництво:

при натуральному обстежені виявлено:

- у кварталі 53 виділ 5 незаконну рубку 4 сироростучих дерев породи дуб, що є порушенням Лісового кодексу України, за що розраховано 30 870,34 грн. шкоди.

Отже, загальна сума шкоди заподіяної лісу внаслідок порушення лісового законодавства на території лісокористувача ДП Калуське лісове господарство становить 188 448,59грн., яку необхідно перерахувати у відповідний фонд охорони навколишнього природного середовища селищних, сільських, та/або міських рад на території якої вчиненні дані правопорушення (а.с.19 на зв., 20).

Пунктом 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 №761 Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів передбачено, що лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів.

Оскільки ДП Калуське лісове господарство не виписано лісорубних квитків на виробку дерев у відповідних кварталах та лісових ділянках та не забезпечено охорону лісу від незаконних рубок, обов'язок якого саме покладено на відповідача, як постійного лісокористувача, то саме це підприємство повинно відшкодовувати шкоду заподіяну лісу незаконною рубкою дерев, яка розрахована відповідно до Постанови КМУ №665 від 23.05.2007.

Приписами ч.ч.3,4 ст.17 Лісового кодексу України встановлено, що ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. У разі прийняття рішення про надання лісів у постійне користування обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями таке рішення погоджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Прийняття рішень Кабінетом Міністрів України не потребує погоджень з іншими органами. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст.19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов'язані: 1) забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; 2) дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; 3) вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; 4) вести первинний облік лісів; 5) дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; 6) забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об'єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства; 8) забезпечувати безперешкодний доступ до об'єктів електромереж, інших інженерних споруд, які проходять через лісову ділянку, для їх обслуговування.

Статтею 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень (п.5 ч.1 ст.64 Лісового кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 105, 107 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Підприємства, установи, організації і громадяни зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку визначених законодавством України.

Пунктом е) ч.1 ст.41 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища встановлено, що економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Частиною 1 ст.68 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища визначено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Приписами частини третьої вказаної статті визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач у справі є постійним лісокористувачем, в обовязки якого входить забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання норм і правил використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Отже, відповідач, як постійний лісокористувач, має нести відповідальність за порушення вимог щодо ведення лісового господарства, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій відповідачу території..

Як вбачається із матеріалів справи, згідно розрахунків розміру шкоди, завданої лісу незаконною рубкою на території ДП Калуське лісове господарство, що проведений відповідно до Постанови КМУ №665 від 23.07.2008 Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу розраховано шкоду в сумі 188 448,59 грн., яку відповідно до ст. 47 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища необхідно перерахувати у фонд охорони навколишнього природного середовища міської , селищної, сільської ради, на території якої вчинені дані правопорушення.

Постановою КМУ від 23.07.2008 №665 Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу , зокрема Додатком 1 затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубанням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту.

Також п.6.1 Розяснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001 року №02-5 /744 визначено, що у вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної лісопорушеннями господарським судам слід враховувати, що розмір такої шкоди має обчислюватися згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.1996 р. № 1464 Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісовому господарству ( яка втратила свою чинність у зв'язку із прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. №665 Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу) . Ці такси застосовуються також для обчислення шкоди, заподіяної знищенням, пошкодженням чи незаконною рубкою окремих дерев, груп дерев, чагарників на сільськогосподарських угіддях, садибах, присадибних, дачних і садових ділянках, що не належать до лісового фонду.

Отже, враховуючи наведене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що твердження відповідача що неправомірного застосування вказаних такс до підприємств, установ, організацій і громадян, що здійснюють охорону лісових насаджень є безпідставними та необґрунтованими.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду внаслідок цивільного правопорушення визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що складається з протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; настання шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність хоча б одного з цих елементів складу правопорушення виключає відповідальність особи за завдану майнову шкоду.

При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства факту правопорушення, слід виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання обов'язків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних порубок дерев.

У вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, судам необхідно виходити з того, що обов'язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до ст. 19 Лісового кодексу України, покладено на постійних лісокористувачів (пункт 6.1.2 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001р. № 02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища").

Із врахуванням вимог ст.ст.1166 та 1172 ЦК України у спорі про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, слід виходити з презумпції вини порушника. Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, а навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні такої шкоди. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у Постанові Вищого господарського суду України від 14.10.2014р. у справі №906/249/14.

Згідно ст.86, 89, 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи та правомірно встановлено судом першої інстанції, факти незаконної порубки дерев, внаслідок чого лісу завдано шкоду, підтверджено складеними за наслідками перевірки актами від 02.09.2015 та 07.10.2015, які є чинними на час вирішення спору та підписані представником відповідача без жодних зауважень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов'язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) невстановленими особами.

Відповідачем як лісокористувачем не забезпечено охорону і збереження закріплених за ним лісів та допущено їх незаконну рубку, а відтак позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

За таких обставин, наявні всі елементи складу цивільного правопорушення і позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.101 ГПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Згідно із ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судова колегія, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого суду, дійшла висновків, що суд першої інстанції всебічно, повно та обєктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, в зв»язку з чим судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017 у справі № 909/1063/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у Господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Данко Л.С.

суддя Орищин Г.В.