ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017 р. Справа №917/311/17

За позовом Кременчуцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, площа Перемоги,2, м. Кременчук, 39600, Управління міського майна Кременчуцької міської ради, площа Перемоги, 2, м. Кременчук, 39600

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 39600

про стягнення 16928 грн. 99 коп.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від прокуратури: ОСОБА_2

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 295 від 08.07.2013 р. в розмірі 16928,99 грн.

Ухвалою суду від 30.03.2017р., за клопотанням представників прокуратури та позивача, розгляд справи продовжено на 15 днів.

Представник прокуратури та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився. Ухвала суду від 09.03.2017 р. про порушення провадження у справі, направлена відповідачу за адресою зазначеною в позові та на веб-сайті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулася до суду з відміткою поштової установи: "За закінченням терміну зберігання".

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України N18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо), то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд вважає, що ним вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача у справі про дату, час та місце розгляду справи.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 р.).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, відсутність клопотання щодо продовження строку вирішення спору, суд не оцінює неявку представника відповідача у судове засідання як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Відповідно до статті 121 Конституції України, статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в судах у випадках, визначених законом.

Відповідно до статті 2 ГПК України, прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає це в позовній заяві.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи; подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 08 квітня 1999 року №3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки. Охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки у їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

В обґрунтування порушення інтересів держави прокурор посилається на те, що відповідно до п. 3.11 Положення про Управління міського майна Кременчуцької міської ради Полтавської області затвердженого рішенням Кременчуцької міської ради від 02.12.2015, Управління міського майна відповідно до завдань та повноважень здійснює розрахунок орендної плати та проводить аналіз надходження коштів, одержаних від оренди комунального майна. Вживає заходи по стягненню заборгованості перед місцевим бюджетом по орендній платі.

Враховуючи викладене, даний позов прокурором заявлено на захист інтересів держави, в особі позивачів оскільки внаслідок порушення умов договору оренди до місцевого бюджету не надходять кошти.

08.07.2013р. між Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради (далі Виконавчий комітет та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1А.) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука №295 (далі Договір, а.с. 13-14).

За умовами Договору, Орендодавець (Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради), передає, а Орендар (ФОП ОСОБА_1А.) приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно: нежитлове приміщення площею 57,6 кв.м., розташоване за адресою: вул..Красіна, 63/62, що знаходиться на балансі комунального госпрозрахункового житлово-експлуатаційного підприємства «Автозаводське» (надалі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку і становить за незалежною оцінкою 118290,00 грн. Майно передається в оренду під магазин.

Відповідно до п. 2.1 Договору, Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що орендна плата визначається на підставі ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) червень 2013 року 1779,62 грн. Орендна плата за перший місяць оренди липень 2013р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за липень 2013р. (п. 3.1. договору);

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції (п. 3.2. договору);

Відповідно до п. 3.3 Договору, орендна плата перераховується на рахунок, вказаний в договорі оренди, не пізніше останнього числа кожного поточного місяця за попередній місяць.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі закінчення строку дії договору, орендна плата сплачується орендарем по день фактичного використання приміщення. У разі звільнення приміщення орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі (не включаючи дату акта) (п. 3.7. договору);

Договір укладено строком на шість місяців, що діє з 08.07.2013р. по 07.01.2014р. включно (п. 11.1. договору);

Пунктом 11.4 Договору визначено, що на вимогу однієї з сторін, договір може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

В обґрунтування позовних вимог прокуратура вказує на те, що у відповідності до умов вказаного договору Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради надав в оренду комунальне майно площею 57,6 м, розташоване за адресою: м. Кременчук, вуї. Троїцька (колишня Красіна), 63/62 зі строком дії до 07.01.2014.

Фактично вказаним нежитловим приміщенням відповідач користується з 09.09.2005 даний час, що підтверджується актом приймання-передачі від 09.09.2005 (а.с.15), який є додатком до договору № 535 від 09.09.2005, а також на підставі договорів оренди № 377 від 03.09.2008, № 73 від 20.03.2009, № 484 від 18.11.2011., № 250 від 01.06.2012., № 534 від 21.12.2012, № 295 від 08.07.2013 (а.с.17-26). Акти приймання-передачі підписані відповідачем та балансоутримувачем та скріплений їх печатками

У відповідності з п.п. 3.3, 5.2. 5.9 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна № 295 від 08.07.2013 відповідач зобов'язався вчасно сплачувати орендну плату за користування комунальним майном.

Пунктом 3.7 договору оренди № 295 від 08.07.2013 передбачено, що у разі закінчення строку дії Договору, орендна плата сплачується Орендарем по день фактичного використання приміщення. У разі звільнення приміщення Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі (не включаючи дат) акта).

Згідно інформації УММ Кременчуцької міської ради від 22.02.2017. Відповідач не звільнив та продовжує користуватись нежитловим приміщеннях площею 57.6 м", розташованим за адресою: м. Кременчук, вул.Троїцька (колишня Красіна) 63/62.

Враховуючи вищевикладене та вважаючи інтереси держави порушеними, Кременчуцька місцева прокуратура з метою їх захисту звернулась до господарського суду Полтавської області з даним позовом в інтересах держави виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, органу місцевого самоврядування та органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах в особі Управління міського майна Кременчуцької міської ради про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Кременчуцької міської ради до міського бюджету заборгованості по орендній платі в сумі 16928,99 грн. що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між ним та Виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Спірне приміщення є комунальним майном, і спір щодо нього повинен вирішуватися з урахуванням вимог Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває в комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 2, ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно із ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтями 6, 627 ЦК України встановлено, що, сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За змістом ст. 283, 286 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Орендна плата встановлюється у грошовій формі і строки її внесення визначаються в договорі.

Частиною 3 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності (ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Обов'язок наймача здійснювати оплату за передане майно у користування визначений також ст. 759 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ст. 285 Господарського кодексу України та п. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, одностороння відмова від договору оренди в силу п. 1 ст. 291 Господарського кодексу України та п. 1 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не допускається.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, на момент пред'явлення позову та розгляду справи, договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука №295 від 08.07.2013 року є чинним, відповідач свої зобов'язання за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Кременчука щодо сплати орендних платежів не виконав, заборгованість по орендній платі за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року у розмірі 16 928,99 грн. не сплатив.

За даних обставин, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за оренду нежитлового приміщення в сумі 16 928,99 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не заперечуються та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об"єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Судові витрати відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України підлягають стягненню з відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 39600, ІПН НОМЕР_1) на користь Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради до міського бюджету, площа Перемоги,2, м. Кременчук, 39600 (, р/р 0008, код платежу 22080401, банк одержувача: ГУДКСУ у Полтавській області, МФО 831019, одержувач УК у м.Кременчуці (м.Кременчук), 22080401) заборгованість по орендній платі в розмірі 16928,99 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 39600, ІПН НОМЕР_1) на користь прокуратури Полтавської області (м.Полтава, вул. 1100-річчя Полтави,7, р/р 6160 банк ДКСУ м.Київ, МФО 820172, ЗКПО 02910060, код класифікації видатків бюджету - 2800) витрати на сплату судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.05.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.