РІШЕННЯ

28 квітня 2017 рокуСправа № 921/264/17-г/13
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

Розглянув справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Гусятинської центральної комунальної районної лікарні, вул. Б.Лепкого, 1, смт. Гусятин, Гусятинський район, Тернопільська область, 48201

про стягнення заборгованості в сумі 141 444,26 грн.

За участю представників:

Позивача: ОСОБА_1, підприємець

Відповідача: не з'явився

Учаснику судового процесу роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу не здійснювалася.

В судовому засіданні 28.04.2017р. відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_2, звернулася до Господарського суду Тернопільської області з позовом про стягнення з Гусятинської центральної комунальної районної лікарні, вул. Б.Лепкого, 1, смт. Гусятин, Тернопільська область, заборгованості в сумі 141 444,26 грн.

Ухвалою суду від 20.04.2017р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду в засіданні на 28.04.2017р.

Позивач - ФОП ОСОБА_1 в судове засідання з'явилася та повністю підтримала заявлені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві; додатково зазначила, що станом час розгляду справи заявлена до стягнення заборгованість відповідачем не погашена.

Відповідач відзиву на позов не подав, участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.

28.04.2017 року від відповідача надійшов лист №378 від 27.04.2017 (вх.№10166 від 28.04.2017), відповідно до якого лікарня просить розглянути справу без присутності її представника.

Враховуючи, що участь представників сторін в судовому засіданні 28.04.2017 року не визнавалася судом обов'язковою, подавати відзив на позов, як і брати участь в судовому засіданні, є правом сторони, передбаченим ст.ст.22, 59 ГПК України, поданих доказів є достатньо для вирішення спору по суті, а тому справа розглядається відповідно до ст.75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, господарський суд встановив:

- відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

- 04.01.2015 року між Приватним підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Постачальник) та Гусятинською центральною комунальною районною лікарнею (надалі - Організація) укладено договір №2, відповідно до умов якого (п.2.1.) Постачальник зобов'язався поставити Організації продукцію яка затверджується сторонами помісячно. Передача продукції здійснюється в смт. Гусятин (п.2.2. Договору).

За змістом п.2.3 Договору Організація зобов'язалася оплатити одержану продукцію не пізніше 10 числа слідуючого місяця.

При цьому, в п.2.4 Договору сторони погодили, що кількість і вартість товару вказується в окремо виписаних накладних, рахунках.

Форма розрахунків безготівкова (п. 2.5. Договору).

Відповідно до п.6.1. Договору, останній набирає чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня 2015р.

Таким чином, між сторонами у справі виникли зобов'язання, що випливають із договору поставки, згідно якого та в силу ст.ст.712 ЦК України, 265 ГК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст. 265 ГК України, ч.2 ст.712 ЦК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Як стверджує позивач, на виконання умов Договору №2 від 04.01.2015 року, підприємцем здійснено поставку відповідачу продукції (палива) на загальну суму 141 663,78 грн, а саме згідно видаткових накладних:

- №4 від 30.01.2015р. на суму 1384,02 грн (без ПДВ), отримано представником відповідача ОСОБА_2 (довіреність №12а від 30.01.2015р.);

- №6 від 13.02.2015р. на суму 11666,67 грн (без ПДВ), отримано представником відповідача ОСОБА_2 (довіреність №20а від 13.02.2015р.);

- №11 від 27.02.2015р. на суму 2500 грн (без ПДВ), отримано представником відповідача ОСОБА_2 (довіреність №29а від 27.02.2015р.);

- №15 від 31.03.2015р. на суму 19181,50 грн (без ПДВ), отримано представником відповідача ОСОБА_2 (довіреність №45 від 31.03.2015р.);

- №22 від 22.04.2015р. на суму 12500 грн (без ПДВ), отримано представником відповідача ОСОБА_2 (довіреність №51а від 22.04.2015р.);

- №26 від 13.05.2015р. на суму 12500 грн (без ПДВ), отримано представником відповідача ОСОБА_2 (довіреність №63а від 13.05.2015р.);

- №27 від 24.06.2015р. на суму 12500 грн (без ПДВ) та №32 від 25.06.2015р. на суму 8333,33 грн (без ПДВ), отримано представником відповідача ОСОБА_2 (довіреність №80а від 24.06.2015р.);

- №35 від 08.07.2015р. на суму 11666,67 грн (без ПДВ), отримано представником відповідача ОСОБА_2 (довіреність №83а від 08.07.2015р.);

- №40 від 10.08.2015р. на суму 29166,67 грн (без ПДВ), отримано представником відповідача ОСОБА_2 (довіреність №101а від 10.08.2015р.);

- №51 від 21.10.2015р. на суму 20264,92 грн (без ПДВ), отримано представником відповідача ОСОБА_2 (довіреність №122а від 21.10.2015р.).

Копії вищезазначені накладних та довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей долучено до матеріалів справи, а їх оригінали оглянуто судом, у зв'язку чим суд вважає належним чином підтвердженим факт поставки продукції відповідачу на суму 141663,78 грн (без ПДВ).

У відповідності до ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а у випадку, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов'язання по оплаті за отриману продукцію належним чином та у встановлений п.2.3 Договору строк повністю не виконав, у зв'язку з чим за останнім рахується заборгованість в сумі 141 444,26 грн. Наявність вказаної заборгованості сторони підтвердили актами звірки взаєморозрахунків, складеними станом на 01.01.2016 року та станом на 01.01.2017 року, які підписані представниками сторін без заперечень та скріплені їх печатками.

Відповідно до ст.4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідач викладені у позовній заяві обставини не спростував, доказів погашення заявленої до стягнення заборгованості станом на дату розгляду справи суду не подав, а тому позовні вимоги щодо стягнення з Гусятинської центральної комунальної районної лікарні 141 444,26 грн заборгованості підлягають до задоволення як обгрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та неоспорені відповідачем.

У відповідності до вимог ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 75, 82, 84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Гусятинської центральної комунальної районної лікарні (вул. Б.Лепкого, 1, смт. Гусятин, Гусятинський район,Тернопільська область, код 02000582) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1): 141444 (сто сорок одну тисячу чотириста сорок чотири) грн 26 коп. заборгованості за поставлену продукцію та 2121 (дві тисячі сто двадцять одну) грн 66 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено та підписано "03" травня 2017 року.

Суддя С.Г. Стопник