ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року Справа № 923/204/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного підприємства "БІЗОН-ТЕХ 2006", м.Пологи Запорізької області

до: Фермерського господарства "ЛІДЕР АГРІ", с.Новокаїри Херсонської області

про стягнення заборгованості в сумі 796 013,52 грн. за договором поставки

за участю представників сторін:

від позивача: уповноважений представник ОСОБА_1, дов. №22/17 від 03.01.2017;

від відповідача: не прибув;

Приватне підприємство "БІЗОН-ТЕХ 2006" (позивач) звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Фермерського господарства "ЛІДЕР АГРІ" (відповідач) 796 013,52 грн. за договором поставки № КХ-49 від 14.03.2016.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. За клопотанням позивача розгляд справи проводився в режимі відеоконференції.

Відповідач у судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив; двічі звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, які задовольнялись судом.

Представник позивача у судових засіданнях заперечував проти задоволення заяв відповідача про відкладення розгляду справи, наголошував, що вони спрямовані на затягування судового процессу, що відповідач мав достатньо часу на пошук представника та підготовку усіх необхідних доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на судовий захист. Судовий розгляд у відповідності до ст..75 ГПК України суд проводить за наявними матеріалами справи, яких достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

Між Приватним підприємством «БІЗОН-ТЕХ 2006» (позивач, постачальник) та Фермерським господарством «ЛІДЕР АГРІ» (відповідач, покупець) було укладено Договір поставки № КХ-49 від 14.03.2016 року (далі - договір), в якому сторони домовились, що у порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором і Специфікаціями до нього, позивач зобовязався поставляти та передавати у власність відповідача насіння для сівби, пестициди в препаративних формах (засоби захисту рослин) та мікродобрива (далі - товар), а відповідач зобовязався приймати цей товар й оплачувати його; найменування й асортимент товару, його кількість і ціна вказуються в Специфікаціях до договору, що є невідємними його частинами (п. 2.1. Договору). Строк (термін) поставки товару також зазначається в Специфікаціях (п. 4.3. Договору).

Згідно п.2.2. договору - сторонами Договору може бути укладено як одну, так і більшу кількість Специфікацій до нього, наступна Специфікація після першої регулює окрему поставку товару в рамках цього Договору й скасовує та не змінює попередні Специфікації ні повністю, ні частково, якщо тільки інше не вказано в ній.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами було підписано 31 Специфікацію до Договору, згідно з якими позивач зобовязався поставити відповідачу товар на загальну суму 2 739 934,26 гри. (а.с.25 - 55).

Згідно з п. 2 Специфікацій сторони визначили умови та місце поставки (передачі) товару. За умовами п.4.1. договору умова поставки вибірка товару покупцем зі складу постачальника автомобільним транспортом за свій рахунок.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач свої договірні зобовязання виконав своєчасно та передав відповідачу товар на загальну суму 2739934,26 грн., що підтверджується видатковими накладними (а.с.56-94). 27.12.2016 року між позивачем та відповідачем підписано акт звірки взаєморозрахунків (а.с.117).

За умовами п.5.2. Договору оплата товару здійснюється відповідачем у гривнях у безготівковій формі шляхом переказу платіжним дорученням грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Згідно з п. 5.1. та пп. 6.1.1. Договору відповідач зобовязався оплатити позивачу товар у строки, зазначені в Специфікаціях.

Строки розрахунку за товар вказані в пункті 3 Специфікацій, згідно з якими граничною датою повного та остаточного розрахунку за товар є 21.10.2016 року.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобовязання за договором виконав частково, сплативши позивачу 1759838,66 грн. Судом також враховується, що основний непроіндексований борг відповідача був зменшений на суму повернутого відповідачем позивачу товару в розмірі 183921,17 грн. та на суму знижки (наданої позивачем відповідачу за окремими специфікаціями) в розмірі 285238,80 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 510935,63 грн. є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 2.5. Договору у Специфікаціях і в накладних сторонами вказується базова ціна товару. Повною ціною товару, яку відповідач зобовязаний сплатити позивачу, є його базова ціна разом із сумою індексації ціни товару. Порядок визначення суми індексації ціни товару зазначений у розділі 5 Договору.

Згідно з п. 5.6. Договору вказані в Специфікаціях ціни товарів визначені сторонами на дату їх складання і є базовими. Базова ціна товару є фіксованою (тобто повною) тільки в разі оплати відповідачем товару в день складання Специфікації щодо нього. Таким чином, сторони домовились, що якщо товар буде оплачуватися відповідачем не в день складання Специфікацій, то суми всіх платежів відповідача позивачу за товар підлягають індексації (тобто збільшенню).

За умовами пп. 6.1.2. Договору відповідач зобовязався сплатити позивачу повну ціну товару (тобто базову ціну товару разом із сумою індексації ціни товару), для чого перед здійсненням будь-якого платежу в оплату товару зобовязався провести його індексацію в порядку, визначеному Договором. У пункті 3 кожної Специфікації також зазначено, що суми платежів підлягають індексації згідно з договором.

Пунктом 5.6. Договору передбачено, що проіндексована сума платежу визначається таким чином: ПСП = (К2/К1) хСП, де ПСП - проіндексована сума платежу, яка підлягає сплаті відповідачем позивачу; СП - сума платежу за товар; К2 - середній курс продажу долару США за гривні на міжбанківському валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день; К1 курс гривні до долару США на дату складання Специфікації (вказується в Специфікаціях). Якщо показник К1 не вказаний у Специфікаціях, то він дорівнює офіційному курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату складання Специфікацій.

Для розрахунку такої індексації сторони в підпункті 5.6.1. Договору визначили, що для показника К2 вони використовують середній курс продажу доларів США за гривні (показник ASK на веб-сторінці) на міжбанківському валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день, інформацію про який сторони одержують із веб-сторінки.

Згідно з пп. 5.6.2. Договору, у день здійснення платежу (переказування коштів позивачу) відповідач самостійно, без предявлення йому рахунку позивачем, проводить його індексацію у вищевстановленому порядку та ініціює переказ позивачу проіндексованої суми платежу. При перерахуванні проіндексованої суми платежу відповідач зобовязується в призначенні платежу вказати суму індексації ціни товару (далі - СІЦТ).

Відповідно до пп. 5.6.9. Договору зобовязання відповідача зі сплати проіндексованих сум платежів (зі СІЦТ) є грошовим зобовязанням відповідача перед позивачем з оплати товару. Сплачені позивачу суми у звязку з виконанням цього пункту, що перевищують ціну товару, вказану в специфікаціях (накладних), є індексацією (тобто збільшенням) ціни товару.

Суд погоджується з думкою позивача щодо того, що сума здійснених відповідачем платежів проіндексована не була, а, відповідно, сума індексації ціни товару з них не сплачувалась. Також відповідачем не сплачено і залишок основного боргу разом із сумою індексації ціни товару з нього.

Несплачена відповідачем сума індексації ціни товару становить 94 328,30 грн.

Відповідно до ч.1 ст.175 ГК України, майново-господарські зобовязання, які є одним із видів господарських зобовязань, - це цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на корить другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено ст.175 ГК України.

В силу п.1 ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу України - ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно приписів ч.4 ст. 179 Господарського кодексу України сторони при укладенні господарських договорів можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми індексації ціни товару в розмірі 94328,30 грн. підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 102187,12 грн. та суму процентів у розмірі 88562,47 грн.

Підпунктом 7.1.3 Договору передбачено, що за прострочення виконання грошових зобовязань за цим Договором понад 40 календарних днів відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20 % від суми грошового зобовязання, простроченої понад 40 календарних днів.

Підпунктом 7.2.3. Договору передбачено, що в разі прострочення відповідачем виконання зобовязань за цим Договором він замість трьох процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, зобов'язується сплатити позивачу 48 процентів річних від простроченої суми за весь час її прострочення.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 102187,12 грн. та суми процентів у розмірі 88562,47 грн. підлягають задоволенню.

З огляду на неявку представника відповідача, суд зазначає, що в силу статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони мають право брати участь в господарських засіданнях. Сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Відповідно до ст.77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд зауважує, що відкладення на підставі ст.77 ГПК України розгляду справи у разі незявлення представника сторони за викликом господарського суду є правом, а не обовязком суду, і використовується ним, якщо причини неявки є поважними та обґрунтованими, та неявка представника сторони перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фермерського господарства «ЛІДЕР АГРІ» (ідентифікаційний код 38366943) на користь Приватного підприємства «БІЗОН-ТЕХ 2006» (ідентифікаційний код 34216986) основний борг в сумі 510935,63 грн., 94328,30 грн. індексації ціни товару, 102187,12 грн. штрафу, 88562,47 грн. процентів та 11940,21 грн. судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.04.2017 р.

Суддя В.В.Литвинова