КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2017 р. Справа№ 927/984/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Доманської М.Л.

Сотнікова С.В.

за участі представників сторін:

згідно з протоколом судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц - Україна"

на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 01.02.2017

у справі № 927/984/16 (суддя: Фесюра М.В.)

за заявою голови ліквідаційної комісії боржника,

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансові системи"

про: порушення справи про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2017 у справі № 927/984/16 у задоволенні скарги на дії ліквідатора відмовлено; затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс; ліквідовано юридичну особу; провадження у справі припинено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою господарського суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство (далі за текстом - ПАТ) "Банк Петрокоммерц - Україна" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2017 у даній справі та винести нове рішення, яким відмовити в затвердженні звіту ліквідатора, задовольнити скаргу на дії ліквідатора та припинити повноваження ліквідатора Стук Ірини Михайлівни з призначенням нового ліквідатора.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, а саме: ст. 34 та ст. 46, Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі за текстом - Закон № 2343-XII).

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 19.04.2017 апеляційну скаргу ПАТ "Банк Петрокоммерц - Україна" у справі № 927/984/16 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Верховець А.А., судді: Доманська М.Л., Сотніков С.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2017 поновлено ПАТ "Банк Петрокоммерц - Україна" строк апеляційного оскарження ухвали господарського суду Чернігівської області від 01.02.2017 у справі № 927/984/16, прийнято до провадження зазначену апеляційну скаргу та призначено її розгляд на 10.05.2017 о 16:40 в судовому засіданні.

В судовому засіданні 10.05.2017 представник ПАТ "Банк Петрокоммерц - Україна" апеляційну скаргу підтримав, навів свої доводи, міркування та заперечення, викладені безпосередньо в апеляційній скарзі.

Інші учасники провадження у справі в судове засідання апеляційної інстанції представників не направили, про причини неприбуття суд не повідомили. Про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ГПК України.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судова колегія обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ліквідатора та представників інших кредиторів у даній справі, за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи те, що інші учасники провадження у справі про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, колегія суддів вважає можливим здійснити перегляд ухвали місцевого господарського суду в даній справі за наявними матеріалами справи та без участі їх представників.

Сторони при розгляді справи в апеляційній інстанції не скористались своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч. 2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає перегляду рішення (в даному випадку - ухвали) місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10.05.2017 згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом № 2343-XII.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 2343-XII боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, головою ліквідаційної комісії боржника подано заяву про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю (далі за текстом - ТОВ) "Фінансові системи" на підставі ст. ст. 11, 95 Закону № 2343-XII, у зв'язку з недостатністю вартості майна боржника для задоволення кредиторської заборгованості, виявленої в ході проведення ліквідаційної процедури.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 31.10.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Фінансові системи" в порядку ст. 95 Закону № 2343-XII, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Чернігівської області від 28.11.2016 ТОВ "Фінансові системи" було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії боржника Стук І.М.

19.01.2017 через канцелярію Господарського суду Чернігівської області на затвердження надійшов звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

25.01.2017 через канцелярію Господарського суду Чернігівської області ПАТ "Банк Петрокоммерц - Україна" подана скарга на дії та бездіяльність ліквідатора, а також заперечення на поданий звіт, згідно яких скаржник вважає, що у затвердженні звіту слід відмовити, ліквідатора замінити.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2017 у справі № 927/984/16 у задоволенні скарги на дії ліквідатора відмовлено; затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс; ліквідовано юридичну особу; провадження у справі припинено.

Так, затверджуючи звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, суд першої інстанції, виходив з того, що ліквідатором вжиті заходи та проведена робота по виявленню активів боржника, однак, як підтверджується отриманими відповідями та складеним інвентаризаційним описом, такі активи відсутні.

Місцевим судом також враховано, що ліквідатор надав докази того, що ним вживалися заходи щодо отримання документів, печаток та матеріальних цінностей боржника, у зв`язку з чим він звертався з відповідними листами до засновників та директора боржника. Направлення таких листів 11.08 та 30.11.2016 року підтверджується описами поштового вкладення. Проте таких документів та майна йому передано не було.

Відповідно до ст. 41 Закону ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу, пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту дебіторської заборгованості, тощо.ї

Як встановив суд першої інстанції, з метою вжиття заходів, спрямованих на пошук майна банкрута та його реалізацію, ліквідатором зроблено відповідні запити в державні органи, які ведуть облік активів та мають інформацію щодо матеріальних активів юридичним особам.

Копії відповідних запитів та відповідей реєструючих органів додані ліквідатором банкрута до звіту.

На письмові запити ліквідатор отримав наступні відповіді.

Так, згідно довідки Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 29.08.2016 № 5344 земельні ділянки у власність або користування товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансові системи" не надавались, договори оренди, термін дії яких не закінчився, не укладались.

Згідно даних бази МРЕВ-2000 Чернігівського територіального центру 7441 та НАІС ДДАІ станом на 18.08.2016 транспортні засоби за ТОВ "Фінансові системи" не зареєстровано.

За даними Держінспекції сільського господарства в Чернігівській області станом на 17.08.2016 за ТОВ "Фінансові системи" техніка не зареєстрована.

Згідно довідки Держсільгоспінспекції в Київській області від 20.09.16 № 05-09/1724, за ТОВ "Фінансові системи" тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів не зареєстровано.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 45508515 від 01.10.2016, відомості стосовно права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження за ТОВ "Фінансові системи" відсутні.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про те, що майнові активи ТОВ "Фінансові системи" відсутні.

Крім того ліквідатором у заяві про порушення справи про банкрутство ТОВ "Фінансові системи" (т. 1, а.с. 2) зазначено, що рахунки підприємства були лише в ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» кошти на яких відсутні.

27.01.2017 через канцелярію Господарського суду Чернігівської області надійшли письмові пояснення ліквідатора банкрута, у яких зазначено, що відсутність дебіторської заборгованості ТОВ "Фінансові системи" підтверджується проміжним ліквідаційним балансом станом на 13.10.2016 (т. 2, а.с. 142).

За результатами аналізу звіту ліквідатора про проведену роботу та ліквідаційного балансу банкрута судом апеляційної інстанції встановлено, що всупереч приписів ч. 1 ст. 32 Закону № 2343-XII ліквідатором не надано суду документи, надання яких є обов'язковим відповідно до зазначеної статті та які підтверджують вчинення ліквідатором дій, встановлених згаданим Законом, при проведенні ліквідаційної процедури, зокрема поданий ліквідатором звіт про проведення ліквідаційної процедури не містить підтвердження здійснення ліквідатором вичерпних дій з виявлення показників дебіторської заборгованості підприємства-банкрута.

Згідно зі ст. 25 Закону ліквідатор, зокрема пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

За результатами аналізу звіту ліквідатора про проведену роботу та ліквідаційного балансу банкрута судом апеляційної інстанції встановлено, що ліквідатором не надано суду документи, які підтверджують вчинення ним дій, націлених на виявлення показників дебіторської заборгованості підприємства-банкрута та повернення цієї заборгованості.

Проте, зі звіту ліквідатора вбачається, що на протязі усього часу здійснення ним повноважень, дії останнього полягали лише у направленні запитів про наявність майна боржника за відсутності відомостей про те, які дії здійснив ліквідатор з метою розшуку дебітора боржника ТОВ "Фінансові системи".

Крім того, судом апеляційної інстанції при дослідженні матеріалів справи не встановлено на підставі яких саме доказів ліквідатор підтверджує відсутність дебіторської заборгованості, про наявність якої зазначав ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна», при зверненні із скаргою на дії ліквідатора до суду першої інстанції.

Як уже зазначалось вище, рахунки підприємства-боржника були лише в ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» та, як констатує ліквідатор, кошти на них відсутні.

Разом з тим не спростованими є доводи апелянта відносно того, що скаржник, аналізуючи рахунки відкриті в ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна», виявив, що ТОВ «Фінансові системи» надавало 25.11.2015 фінансову допомогу ТОВ «ДІ Ві ДІ Маркет» в розмірі 17725000,00 грн, також 25.11.2015 була надана поворотна фінансова допомога ТОВ «Авіатехсервіс» в розмірі 277280,14 грн.

Також 25.11.2015 ТОВ «Фінансові системи» сплатив 31000000,00 грн за іменні цінні папери ТОВ «Баден Торг».

29.05,2008 ТОВ «Фінансові системи» погасило заборгованість згідно договору поруки № б/н від 03.07.2006 у розмірі 5701208,22 грн.

25.06.2015 надавалася безвідсоткова поворотна позика ТОВ «Активзембуд» згідно договору безвідсоткової поворотної позики № 0106 від 24.06.2015 в розмірі 160000,00 грн.

Отже, на підставі зазначених документів, а також документів, які мав передати керівник підприємства до ліквідатора, голова ліквідаційної комісії Стук І.М. повинна була проаналізувати їх на предмет виявлення дебіторської заборгованості, що в свою чергу ліквідатором не зроблено не було.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 46 Закону після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються, зокрема, відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов'язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна.

До обов'язків ліквідатора входить самостійно вживати заходи, спрямовані на пошук, виявлення та повернення майна банкрута та здійснення необхідних заходів, що створюють можливість наповнення ліквідаційної маси банкрута для задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд дійшов передчасного висновку, зазначивши про те, що ліквідатором вжиті заходи та проведена робота по виявленню активів боржника, а також про те, що відсутність активів є підтверджена отриманими відповідями та складеним інвентаризаційним описом.

На увагу суду, заслуговують доводи викладені в апеляційній скарзі, щодо відсутності довідки про дебіторську заборгованість, а також щодо відсутності акту про інвентаризацію дебіторської заборгованості, що мав бути складений відповідно до п.7.1 розділу 3 Наказу Міністерства Фінансів України № 879 від 02.09.2014 «Про затвердження Положення про інвентаризацію актів та зобов'язань» згідно з яким інвентаризація дебіторської заборгованості полягає у звірці документів і записів у реєстрах обліку і перевірці обґрунтованості сум, відображених на відповідних рахунках, та оформлюється актом інвентаризації, що взагалі відсутній в матеріалах справи.

Судова колегія акцентує увагу на тому, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 46 Закону № 2343-XII імперативно визначено, що до звіту та ліквідаційного балансу ліквідатора додаються відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що одним із основних питань при проведенні ліквідації підприємств є проведення інвентаризації розрахунків, в тому числі за дебіторською та кредиторською заборгованістю - неузгодженою заборгованістю. До акта інвентаризації розрахунків з дебіторами та кредиторами додається довідка, в якій наводять найменування та адреси дебіторів і кредиторів, суму заборгованості, причини її винекнення, з якого часу та на підставі яких документів.

З метою встановлення обґрунтованих даних з інвентаризації розрахунків на рахунках, обліку розрахунків з покупцями та замовниками, постачальниками та підрядниками, іншими дебіторами і кредиторами, як правило сторони проводять звіряння взаємних заборгованостей і оформлюють відповідним актом.

На виконання вимог чинного законодавства України та у відповідності з вимогами ст. 10 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів і зобов'язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Порядок проведення інвентаризації активів і зобов'язань та оформлення її результатів визначає Положення „Про інвентаризацію активів та зобов'язань", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 (далі за текстом - Положення № 879).

Відповідно до Розділу 1, пункту 5 зазначеного Положення № 879 інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов'язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов'язань, які не відповідають критеріям визнання.

Згідно Розділу 2, пункуту 1 та підпункту 2.3. пункту 2 Положення № 879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби. Голова і склад робочих інвентаризаційних комісій затверджуються розпорядчим документом керівника підприємства.

Належне оформлення результатів інвентаризації передбачено п. 15 згаданого Положення у якому зазначено, що інвентаризаційні описи застосовуються для фіксування наявності, стану та оцінки активів підприємства та тих активів, які належать іншим підприємствам і обліковуються поза балансом. В акті інвентаризації фіксуються наявність готівки, грошових документів, бланки документів суворої звітності, фінансових інвестицій, а також повнота відображення грошових коштів на рахунках у банку (реєстраційних рахунках), дебіторської та кредиторської заборгованостей, зобов'язань, коштів цільового фінансування, витрат і доходів майбутніх періодів, забезпечень (резервів), які створюються відповідно до вимог національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку у державному секторі, міжнародних стандартів та інших актів законодавства.

Пунктом 14 передбачено, що інвентаризаційні описи, акти інвентаризації, звіряльні відомості оформлюються відповідно до вимог, установлених Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (із змінами), для первинних документів з урахуванням обов'язкових реквізитів та вимог, передбачених цим Положенням.

Колегія суду звертає увагу, що згаданим Положенням чітко регламентовано, якими саме документами оформлюється хід та результати інвентаризації на підприємстві, а також передбачено обов`язкові вимоги складення згаданих документів та умови за яких вони вважаються заповненими відповідно до вимог законодавства. Зокрема, пунктами 16-20 передбачено, що в інвентаризаційному описі активи наводяться за найменуваннями в кількісних одиницях виміру, прийнятих в обліку, окремо за місцезнаходженням таких цінностей та особами, відповідальними за їх зберігання, з можливим виділенням за субрахунками та номенклатурою.

На кожній сторінці інвентаризаційного опису вказуються словами число порядкових номерів активів та загальна кількість у натуральних вимірах усіх активів, що записані на цій сторінці, незалежно від того, в яких одиницях виміру (штуках, метрах, кілограмах тощо) вони відображені.

Акти інвентаризації заповнюються з урахуванням об'єктів інвентаризації, при цьому мають бути забезпечені їх ідентифікація та співставлення з даними бухгалтерського обліку.

Інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) підписуються всіма членами інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та матеріально відповідальними особами. При цьому матеріально відповідальні особи дають розписку, в якій підтверджується, що перевірка активів відбулася в їх присутності, у зв'язку з чим претензій до членів комісії вони не мають, та що вони приймають на відповідальне зберігання перелічені в описі активи.

Після закінчення інвентаризації оформлені інвентаризаційні описи (акти інвентаризації) здаються до бухгалтерської служби для перевірки, виявлення і відображення в обліку результатів інвентаризації.

Бухгалтерською службою складаються звіряльні відомості активів і зобов'язань, у яких відображаються розбіжності між даними бухгалтерського обліку і даними інвентаризаційних описів (актів інвентаризації).

Однак, матеріали справи містять лише інвентаризаційний описи майна ТОВ «Фінансові системи» №1 від 05.10.2016 (т. 1, а.с.111) та копію інвентаризаційного опису майна ТОВ «Фінансові системи» № 1 від 08.12.2016 (т.2. а.с. 161).

Як вбачається із зазначених матеріалів справи, у інвентаризаційному описі майна ТОВ «Фінансові системи» № 1 від 05.10.2016 зазначено, що до початку проведення інвентаризації всі видаткові та прибуткові документи проведення інвентаризації всі видаткові та прибуткові документи на цінності здані в бухгалтерію та всі цінності, які надійшли на мою (нашу) відповідальність, оприбутковані, а ті, які вибули, списані до видатків.

Відповідно до зазначеного інвентаризаційного опису майна банкрута, матеріально-відповідальною особою за збереження основних засобів - зазначено ОСОБА_4, який в свою чергу згідно із наказом про проведення інвентаризації № 1 від 03.10.2016 (т. 1, а.с. 110) також є керівником ТОВ «Фінансові системи».

Разом з тим, у копії інвентаризаційного опису майна банкрута №1 від 08.12.2016 зазначено, що документація ТОВ «Фінансові системи» в т.ч. бухгалтерська, за місцем знаходження підприємства не виявлена.

Колегія суду погоджується із доводами апелянта відносно того, що бухгалтерські документи були передані до ОСОБА_4, які в свою чергу повинні були передатись ліквідатору після початку ліквідаційної процедури. Після чого ліквідатор мав на їх підставі провести аналіз фінансового становища банкрута, та скласти відповідний акт інвентаризації.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що бухгалтерські документи боржника були втрачені.

Також, матеріали справи не містять ні розпорядчого документу про створення на підприємстві інвентаризаційної комісії, якою підписано інвентаризаційний опис майна ТОВ «Фінансові системи» № 1 від 08.12.2016 (т.2. а.с. 161) з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби, ні актів інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, основних засобів, малоцінних та швидко зношуваних предметів, готової продукції, тощо.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 2343-XII визначено, що під ліквідацією розуміється припинення суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення в порядку цього Закону вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище дії ліквідатора в процедурі ліквідації банкрута є недостатніми та обмеженими, оскільки ним не здійснені реальні заходи щодо виявлення та повернення майна, яке належало банкруту до порушення справи про банкрутство.

В ліквідаційній процедурі ліквідатор повинен не обмежуватись лише направленням запитів, а вживати й інших заходів щодо пошуку майна, що знаходиться у третіх осіб (виявлення та визнання недійсними угод боржника про відчуження майна, виявлення дебіторської заборгованості тощо). Таким чином, завданням ліквідатора є дійсний та належний пошук майна банкрута, а не лише констатація факту відсутності майна. У разі виявлення фактів незаконного відчуження майна ліквідатор повинен вжити заходів з повернення його до ліквідаційної маси (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 04.12.2013 року у справі № 43/71 та від 20.05.2014 року у справі № 38/5005/6219/2012).

Відповідно до п. 6 ст. 40 Закону про банкрутство провадження у справі про банкрутство підлягає припиненню, якщо затверджено звіт ліквідатора у порядку, передбаченому ст. 32 цього Закону.

Отже, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, встановленню правового статусу боржника, як юридичної особи, встановленню відсутності керівних органів боржника за адресою їх місцезнаходження у випадку ведення спрощеної процедури банкрутства, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів та необхідність його ліквідації), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу є судовим актом, який не тільки встановлює обставини відсутності майна боржника для задоволення вимог кредиторів, дає оцінку повноті дій ліквідатора в ході ліквідаційної процедури, вона підсумовує також хід процедури банкрутства та припиняє провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку про передчасність подання ліквідатором на затвердження суду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу з огляду на невчинення всіх залежних від нього дій, спрямованих на захист інтересів кредиторів та виявлення активів підприємства, належного припинення юридичної особи.

Вбачається, що законодавець виходить з презумпції винуватості боржника щодо стану неспроможності та презумпції не добропорядності боржника щодо можливого, всупереч інтересів кредиторів, зменшення боржником майнової та грошової маси, а тому акцентує увагу на встановленні нагляду за боржником і його активами.

Введення наведеного вище особливого порядку має на меті задоволення вимог кредиторів (повне або часткове). При цьому, наслідки порушення провадження у справі про банкрутство та процедури його здійснення, впливають на права та обов'язки усіх кредиторів боржника.

Колегія суддів доходить висновку, що проведення та належне оформлення результатів інвентаризації підприємства в даному випадку забезпечить досягнення мети саме конкурсного права, що обумовлює задоволення вимог кредиторів в максимально можливому обсязі, як у відновній, так і у ліквідаційній процедурі.

Під час проведення інвентаризації перевіряються та документально підтверджуються наявність, стан та оцінка активів та зобов'язань підприємства.

При проведенні інвентаризації майна, документальним підтвердженням фактичної наявності активів та зобов'язань є належним чином оформлена первинна документація (інвентаризаційні відомості основних активів, інвентаризаційні описи товарно-матеріальних цінностей, акти інвентаризації незавершених ремонтів основних засобів, акти інвентаризації витрат, акти інвентаризації розрахунків з покупцями, постачальниками, дебіторами і кредиторами).

Одним із основних питань при проведенні ліквідації підприємств є проведення інвентаризації, в тому числі за дебіторською та кредиторською заборгованістю - неузгодженою заборгованістю, оскільки наслідками прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури відповідно до ст. 38 Закоу № 2343-XII є завершення господарської діяльності банкрута, закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції та здійснення продажу майна банкрута, з метою задоволення визнаних судом вимог кредиторів. Крім того, саме на підставі результатів проведеної інвентаризації активів і зобов'язань складається ліквідаційний баланс активів і пасивів.

Суд першої інстанції, визнаючи боржника банкрутом, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, фактично ухилився від надання належної правової оцінки клопотанню про визнання боржника банкрутом та доданих до нього документів, обмежившись в постанові лише цитуванням про його наявність.

Згідно із пунктами 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального права.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвала господарського суду Чернігівської області від 01.02.2017 у справі № 927/984/16 про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, ліквідацію юридичної особи - ТОВ "Фінансові системи" та припинення провадження у справі про банкрутство є передчасною та такою, що прийнята з порушенням норм Закону при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а відтак підлягає скасуванню у відповідній частині, а справа - направленню до господарського суду Чернігівської області для подальшого розгляду на стадію ліквідації.

Дослідивши всі надані матеріали, судова колегія вважає, що ліквідатор банкрута не надав жодного факту або аргументу, здатного переконати суд апеляційної інстанції дійти іншого висновку у цій справі. Разом з тим, судова колегія критично ставиться відносно доводів апеляційної скарги щодо усунення ліквідатора від виконання його обов`язків у даній справі. Оскільки, як уже зазначено вище, дана справа направляється до суду першої інстанції для подальшого розгляду на стадію ліквідації, при таких обставинах, апеляційний суд не позбавляє права ліквідатора банкрута права надати суду докази, для обґрунтування доводів щодо правомірності виконання останнім, своїх обов`язків.

Керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц - Україна" строк апеляційного оскарження ухвали Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2017 у справі № 927/984/16 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 01.02.2017 у справі № 927/984/16 скасувати в частині затвердження звіту ліквідатора, затвердження ліквідаційного балансу банкрута, ліквідації Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансові системи" припинення провадження у справі та визнання вимог кредиторів боржника погашеними.

3. Справу № 927/984/16 направити до господарського суду Чернігівської області для подальшого розгляду на стадію ліквідації.

4. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

5. Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови підписано 12.05.2017.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді М.Л. Доманська

С.В. Сотніков