ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" квітня 2017 р.Справа № 916/3509/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУЗАНІВКА»

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: Соловйов В.В. за довіреністю від 12.09.2016;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: 20.12.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛУЗАНІВКА» звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 2150,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.12.2016р. суддею Бездолею Ю.С. порушено провадження по справі №916/3509/16.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 20.02.2017р. № 194 по справі №916/3509/16 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв'язку з перебуванням судді Бездолі Ю.С. з 07.02.2017р. на тривалому лікарняному.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2017р. для розгляду справи визначено суддю господарського суду Одеської області Оборотову О.Ю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.02.2017р. прийнято справу №916/3509/16 до розгляду суду у складі судді господарського суду Одеської області Оборотової О.Ю.; призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

15.03.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУЗАНІВКА» надійшла заява про уточнення позовних вимог відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача 9237,00грн. штрафних санкцій у розмірі заставної вартості устаткування.

19.04.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУЗАНІВКА» надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача 2150,00грн. штрафних санкцій у розмірі заставної вартості устаткування.

Відповідач в засідання суду не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області направлялись відповідачу за належною адресою, зазначеною в позовній заяві та безкоштовному запиті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 «Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України» викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Враховуючи викладене, справа розглядається без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 19.04.2017р. після виходу судді з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

08.05.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛУЗАНІВКА» (ТОВ «ЛУЗАНІВКА», Орендар) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (ФОП ОСОБА_2, Суборендар) укладено договір суборенди устаткування № 48 (Договір), у відповідності з п. 1.1. якого орендар бере на себе зобов'язання передати у суборенду, а суборендар прийняти устаткування, рекламну продукцію згідно акту прийому-передачі. Перелік устаткування, яке може бути передано в суборенду, його комплектність та заставна вартість зазначаються у акті прийому-передачі, який є невід'ємною частиною цього Договору.

За умовами п. 1.2. Договору обладнання та рекламна продукція передаються Суборендарю без оплати та заставної вартості.

Пунктом 1.5 Договору передбачено, що право власності на обладнання і рекламну продукцію залишається у Орендодавця.

Згідно п. 1.6. договору при розірванні договору Суборендар зобов'язаний повернути Орендатору обладнання в справному стані.

Відповідно до п.2.2.13 Договору Суборендар зобов'язаний на першу вимогу Орендаря повернути устаткування відповідно до термінів і умов, встановлених в Договорі. В разі нецільового використання устаткування, несанкціонованого та не узгодженого з Орендарем переміщення устаткування, експлуатації з порушенням технічних норм, перешкоди до допуску представників Орендаря до устаткування, порушення термінів оформлення інвентаризаційних документів - даний договір автоматично вважається розірваним. У такому разі Суборендар зобов'язаний повернути устаткування Орендарю на протязі трьох робочих днів, попередньо узгодивши умови та час повернення устаткування.

На виконання умов Договору суборенди позивач, як Орендар передав, а відповідач, як Суборендар прийняв відповідне холодильне обладнання, а саме: за актом прийому-передачі від 08.05.2015 року, передано устаткування заставна вартість якого складає 2 150,00 грн.

Відповідно до акту від 19.07.2016 року складеного торговим представником ТОВ «ЛУЗАНІВКА», передане торгівельне обладнання за місцем поставки не виявлено.

З огляду на те, що суборендарем скоєно несанкціоноване та не узгоджене з Орендарем переміщення устаткування, згідно п. 2.2.13 Договору у відповідача виник обов'язок повернути обладнання позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була направлена відповідачу претензія від 25.08.2016 року, в якій позивач просив повернути передане за договором суборенди холодильне устаткування, або сплатити його заставну вартість. Проте, як зазначає позивач, в порушення умов договору та норм чинного законодавства України устаткування залишається неповернутим, заставна вартість неоплаченою.

Згідно п. 3.1.3 Договору В разі неповернення або порушень термінів та умов повернення, а також повернення устаткування і рекламної продукції в несправному стані, Орендар має право стягнути з Суборендаря штраф у розмірі 100% заставної вартості устаткування.

Враховуючи вказані умови договору та положення чинного законодавства, позивач був вимушений звернутися до господарського суду Одеської області з відповідним позовом для захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів, шляхом стягнення штрафних санкцій в розмірі заставної вартості обладнання за спірним договором суборенди обладнання.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти, акти цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ст.14 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов Договору позивач надав у холодильне обладнання, що підтверджено належним та допустимим доказом, а саме: актом прийому-передачі від 08.05.2015 року, заставна вартість якого складає 2 150,00 грн.

Відповідно до акту від 19.07.2016 року складеного торговим представником ТОВ «ЛУЗАНІВКА», передане торгівельне обладнання за місцем поставки не виявлено.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи Відповідач, всупереч вимогам Договору, здійснив несанкціоноване та не узгоджене з Орендарем переміщення устаткування, а тому згідно п. 2.2.13 Договору у відповідача виник обов'язок повернути обладнання позивачу на протязі трьох днів.

Господарський суд Одеської області звертає увагу, що позивач звертався до відповідача з письмовою претензією з приводу повернення обладнання або сплати заставної вартості, проте в порушення умов договору та норм чинного законодавства України устаткування залишається неповернутим, заставна вартість неоплаченою.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України № 436-IV від 16.01.2003р. (зі змінами та доповненнями, далі - ГК України) визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених ГК України.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16.01.2003р. (зі змінами та доповненнями, далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушника господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому ГК України, іншими законами та договором.

Статтею 218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 3.1.3 Договору В разі неповернення або порушень термінів та умов повернення, а також повернення устаткування і рекламної продукції в несправному стані, Орендар має право стягнути з Суборендаря штраф у розмірі 100% заставної вартості устаткування.

Отже, оскільки на час винесення рішення позивачу не повернено устаткування яке є предметом Договору суборенди, та не сплачена його заставна вартість охоронювані законом інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУЗАНІВКА» порушені та підлягають захисту в судовому порядку, шляхом стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суми штрафних санкцій в розмірі заставної вартості устаткування а саме 2150,00грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (Код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛУЗАНІВКА» (Код , 65102, м. Одеса, пляж Лузанівка, кафе «Лузанівка» суму штрафних санкцій в розмірі заставної вартості устаткування на суму 2150 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00грн.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.04.2017р.

Суддя О.Ю. Оборотова