ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.04.2017 Справа № 904/9470/16

За позовом Департамента комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради, м. Кам'янське

до Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгова фірма "МіКомп", м. Кам'янське

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, дов. від 06.12.2016 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради, м. Кам'янське звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгова фірма "МіКомп", м. Кам'янське про стягнення заборгованості по орендній платі в розмірі 559051,74 грн., пеню в розмірі 38408,10 грн., інфляційні в розмірі 3103,25 грн. Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежними виконанням відповідачем умов договору оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпродзержинська від 23.09.2014 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Відповідач надав відзив на позов, з якого вбачається, що позивачем безпідставно нараховано розмір орендної плати на підставі звіту з незалежної оцінки по визначенню вартості цілісного майнового комплексу, який оскаржується відповідачем, а відтак просить позов залишити без розгляду на підставі ст. 81 ГПК України.

06.12.2016 року відповідачем подано клопотання про зупинення провадження по справі, яке обґрунтоване тим, що Дніпропетровським апеляційним господарським судом розглядається апеляційна скарга по справі №904/5779/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгова фірма "МіКомп", м. Кам'янське до Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради, м. Кам'янське про визнання недійсним договору оренди від 23.09.2014року.

В той же час, відповідачем в клопотаннях від 06.12.2016року та від 27.12.2016 року зазначено, що він не відмовляється від здійснення орендної плати.

У судовому засіданні 06.12.2016 року оголошувалась перерва до 14.12.2016 року.

Ухвалою господарського суду від 14.12.2016 року строк розгляду вирішення спору було продовжено до 03.01.2017 року.

Зважаючи на те, що позовні вимоги по справі №904/9470/16 ґрунтуються на порушенні відповідачем розрахунків по орендній платі за договором оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста Дніпродзержинська від 23.09.2014 року, дійсність якого оскаржувалась відповідачем у справі №904/5779/16, ухвалою господарського суду від 27.12.2016 року провадження по даній справі було зупинено до розгляду Дніпропетровським апеляційним господарським судом апеляційної скарги по справі №904/5779/16.

Ухвалою господарського суду від 06.04.2017 року провадження по справі поновлено.

19.04.2017 року відповідачем заявлені клопотання про зупинення провадження по справі та клопотання про відкладення розгляду справи.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.04.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2014 року між Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради, як орендодавець, та Товариством з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгова фірма "МіКомп", як орендар, було укладено договір оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпродзержинська.

Згідно п. 1.1. договору, орендодавець передає, а орендар бере в строкове платне користування комунальне нерухоме майно - Цілісний майновий комплекс, що розміщений за адресою м. Дніпродзержинськ, просп. Леніна, 42А, вартість якого визначена у звіті про оцінку і становить - 4 106 927,00 грн.

Майно передається в оренду з метою: організації концертно-видовищної діяльності (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, орендар вступає у строкове платне користування майном на термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та складання акта приймання-передавання майна.

Цей договір укладено строком на два роки одинадцять місяців, що діє з 24.09.2014 року по 23.08.2017 року включно (п. 10.1. договору).

Виконуючи умови вищезазначеного договору, орендар прийняв вказане у п. 1.1. договору оренди цілісний майновий комплекс, що підтверджено актом приймання-передачі від 23.09.2004 року, копія якого додається до позовної заяви (а.с. 17).

Відповідно до п. 3.2 договору оренди, плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального майна, затвердженої рішенням міської ради і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку вересень 2014р. - 52 161,26 грн. з урахуванням індексу інфляції за 08 місяць 2014р. індекс - 1,008.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 3.4 договору оренди).

Орендна плата перераховується до міського бюджету:

1) Не пізніше останнього дня місяця за який здійснюється нарахування. В відсутності індексу інфляції за розрахунковий місяць перерахування здійснюється в сумі орендної плати визначеної в попередньому місяці (перший місяць оренди - в сумі орендної плати визначеною за результатом конкурсу) та до 20 числа місяця наступного за розрахунковим перераховується скоригована частина суми орендної плати визначена з урахуванням офіційно опублікованого індексу інфляції за розрахунковий місяць.

2) Сума заборгованості по орендній платі, яка виникла на перше число місяця наступного за розрахунковим підлягає корегуванню на індекс інфляції (п. 3.7. договору).

Згідно до п. 5.4. договору, обов'язком орендаря є своєчасна й у повному обсязі сплата орендної плати.

Пунктом 5.15. договору передбачено, що орендар зобов'язується здійснити нотаріальне посвідчення та державну реєстрацію цього Договору (якщо це передбачено законодавством) за рахунок своїх коштів.

Проте, відповідачем порушені умови вищезазначеного пункту договору, не здійснено нотаріальне посвідчення цього договору за рахунок своїх коштів.

У зв'язку з чим, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради був змушений звернутись до господарського суду з позовом про визнання договору оренди від 23.09.2014 року дійсним з моменту укладення.

Рішенням господарського суду від 25.02.15р. у справі № 904/10412/14 визнано договір оренди цілісного майнового комплексу, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпродзержинська від 23.09.14р., укладений Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторговою фірмою "МіКомп" щодо цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна,42А - дійсним з моменту укладення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.15р. у справі №904/10412/14 не оскаржувалося та набрало законної сили.

Так, орендарем своєчасно не здійснювалась плата за оренду приміщення в порушення вищезазначених умов договору, у зв'язку з чим Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради звернувся до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості з орендної плати, пені та інфляційних втрат за період з 24.09.2014 року по 31.03.2015 року.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.15р. по справі № 904/3431/15 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгівельна фірма "МІКОМП" на користь Департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області 399 952,83 грн. - боргу з орендної плати, 28 895,17 грн. - пені, 71 266,72 - збитків від інфляції з простроченої суми, 20 233,09 грн. - збитків від нестачі майна, 10 406,96 грн. - судового збору, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили. У решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.16р. по справі № 904/3431/15 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.15р. залишено без змін.

Рішенням господарського суду по справі №904/2582/16 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача 991 488,22 грн. основного боргу, 154 562,05 грн.. пені, 12 583 ,48 грн.. індексації, 17 380 ,43 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2016 року рішення господарського суду від 22.06.2016 року скасовано частково. Прийнято нове рішення, а саме присуджено до стягнення з відповідача 991488грн.22коп. основного боргу, 154562грн.60коп. пені, 9289грн.34коп. втрат від інфляції та 17330грн.10коп. витрат по сплаті судового збору.

Проте відповідач продовжує порушувати умови договору в частині повного та своєчасного розрахунку, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 559051,74 грн. за період з 01.03.2016 року по 31.08.2016року.

Доказів погашення заборгованості, на час розгляду справи, не надано.

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні норми містяться у ст. 283 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Частиною 1 ст. 797 Цивільного кодексу України визначено, що плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

У відповідності із ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар, зокрема, зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Стаття 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який розповсюджується на спірні правовідносини, встановлює обов'язок орендаря вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Частина 4 цієї статті визначає, що строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства. Якщо у зобов'язаннi встановлений строк (термiн) його виконання, то воно пiдлягає виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як було зазначено, відповідач звернувся до господарського суду до позивача із позовом про визнання договору від 23.09.2014 року недійсним.

Рішенням господарського суду від 11.10.2016 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 року рішення господарського суду від 11.10.2016 року залишено без змін.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строків оплати, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 559051,74грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.8. договору встановлено, що орендна плата, яка перераховується пізніше 20 числа місяця слідуючого за розрахунковим, стягується до бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, укладаючи день оплати.

На підставі п.3.8. договору, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 38 408,10 грн. за період з 21.04.2016 року по 20.09.2016 року, позовні вимоги в частині стягнення якої підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

На підставі ст.625 ЦК України. позивачем нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати в розмірі 3103,25 грн. за період жовтень, листопад 2015 року.

За змістом абзацу пункту 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Вказана правова позиція також відображена у листі Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" № 62-97р від 03.04.1997.

Господарський суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат з огляду на те, що з урахуванням строків оплати за договором, інфляційні за зобов'язання жовтеня 2015 мають бути розраховані з 01.12.2015 року, за зобов'язання листопада з 01.01.2016 року. В той же час, з розрахунку позивача (а.с.23) вбачається, що останній кінцевою датою відповідного періоду позивач визначив 01.12.2015р. та 01.01.2016 року, що унеможливлює нарахування інфляційних за заявлені періоди.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягаю задоволенню частково з присудженням до стягнення з відповідача 559 051,74 грн. основного боргу, 38408,10 грн. пені. В решті позовних вимог слід відмовити.

Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження по справі, яке обґрунтоване тим, що в провадженні господарського суду перебуває справа №904/5529/15 за позовом ТОВ ЗФ "МІКомп" до Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради про внесення змін в договір та визнання оцінки майна недійною, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 79 ГПК, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про зупинення провадження по справі, оскільки не вважає неможливим розгляд даної справи до розгляду справи №904/5529/15. У випадку зміни умов спірного договору в частині розміру орендної плати з моменту укладення договору рішенням господарського суду по справі №904/5529/15, ТОВ ЗФ "МІКомп" не позбавлено можливості подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду по даній справі.

Також, господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки з моменту порушення провадження по справі - 21.10.2016 року, відповідач мав достатньо часу для викладення своєї правової позиції та надання необхідних доказів, в той же час представника відповідача було неодноразово заслухано в судових засіданнях.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 33, 34, 49, 82-85, 115-116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгова фірма "МіКомп" (51931, м. Кам'янське, пр. Свободи, 43; ) на користь Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради (51900, Дніпропетровська обл., місто Камянське, пр. Василя Стуса, будинок 10/12, ) заборгованість в розмірі 559051,74грн., пеню в розмірі 38408,10 грн. та витрати по сплаті судового збору 8961,90 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 21.04.2017

Суддя ОСОБА_2