ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"25" квітня 2017 р. Справа № 926/1365/17

За позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

до 1. ГТУЮ у Чернівецькій області в особі відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області

2. ТОВ «Виробничо-торгова компанія "Д+Д" Лтд

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1

про визнання права на задоволення вимоги щодо грошових коштів, отриманих від реалізації майна

Суддя Скрипничук Iван Васильович

Представники:

позивача - ОСОБА_2, довіреність № 30-1/56384 від 29.12.2016

відповідача 1. не зявився

відповідача 2. не зявився

третьої особи не зявився

Суть спору: Ухвалою суду від 13.04.2017 порушено провадження у даній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» м. Київ до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області в особі відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області (відповідач 1.) та товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» Лтд м.Чернівці (відповідач 2.), третя особа ОСОБА_1, с. Чагор Глибоцького району, про визнання за ПАТ «УкрСиббанк», як іпотекодержателя, права на задоволення своєї вимоги за КД № 0 від 21.03.2007, що визначена на момент фактичного задоволення за рахунок всієї суми грошових коштів, отриманих від примусової реалізації предмета іпотеки. Одночасно розгляд справи призначено на 25.04.2017.

Позивач звернувся в суд із заявою про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу 1. розпоряджатися коштами, отриманими від примусової реалізації предмета іпотеки, а саме нежилими приміщеннями, що належать відповідачу 2. на праві приватної власності за адресою вул. Героїв Майдану, 7 за виключенням відрахувань, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» (авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій та витрат виконавчого провадження, не покритих авансовим внеском стягувача) та відрахувань, передбачених пунктом 3 частини першої статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» (суми коштів, що належать АТ «УкрСиббанк» згідно наказу № 926/367/14 в сумі 4377023,60 грн. та суми виконавчого збору в розмірі 437702,36 грн.

Свої вимого заявник обґрунтовує тим, що невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що у разі задоволення позову вказані кошти після перерахунку відповідачем 1. на рахунок відповідача 2. будуть перераховані третім особам, що фактично позбавить можливості позивача як іпотекодержателя на отримання вказаних коштів від реалізації предмета іпотеки. Таким чином, є ймовірність утруднення або унеможливлення виконання рішення суду при задоволенні позову при невжитті заходів забезпечення позову в частині заборони розпорядження коштами.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, оцінивши докази, суд вважає, що правових підстав для її задоволення немає, з огляду на таке.

Так, відповідно до Постанови Пленуму ВГСУ №16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Разом з тим, предметом позовних вимог є спір немайнового характеру щодо визнання за позивачем прав як іпотекодержателя. При цьому у якості заходів забезпечення позову обрано заборону розпорядження коштами, що є фактично накладенням арешту на майно.

Відповідно до ст. 67 ГПК України види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи, що у предявленому позові позивач не ставить вимог майнового характеру, зокрема, щодо стягнення на його користь будь-якої заборгованості, накладення заборони на розпорядження коштами, на думку суду, є необґрунтованим, неадекватним та не відповідає заявленим позовним вимогам. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визнається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Суддя І.В. Скрипничук