Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" квітня 2017 р. Справа № 906/12/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представника відповідача: ОСОБА_1- дов. № 10 від 02.02.2017

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Регіональної філія "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця"

до Приватного акціонерного товариства Транснаціональна корпорація "Граніт"

про стягнення 117980,00 грн.

На підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини спір вирішено у більш тривалий строк, ніж передбачено ст. 69 ГПК України.

Позивач подав позов про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу у розмірі 117980,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 03.01.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 02.02.2017.

Ухвалою господарського суду від 02.02.2017 відкладено розгляд справи на 21.02.2017.

Ухвалою господарського суду від 21.02.2017 в порядку ст. 6 ГПК України продовжено строк рішення спору до 20.03.2017 та відкладено розгляд справи на 20.03.2017.

Ухвалою від 20.03.2017 розгляд справи відкладено на 18.04.2017.

Представники відповідача проти позову заперечили, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та у письмових поясненнях від 02.02.2017 р. та від 21.02.2017 р. (а.с. 33-34,49-53).

В судовому засіданні представник відповідача подав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідно до якого просить суд зменшити розмір штрафних санкцій до однократного відповідно до ст.ст. 118,122 Статуту залізниць, до суми 23596,00 грн., посилаючись на скрутне матеріальне становище підприємства та на той факт, що діями відповідача не завдано збитків позивачу (а.с. 130-131)

Позивач в судове засідання повноважного представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив.

Про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 129).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вказує позивач, 03.07.2016 Приватним акціонерним товариством Транснаціональна корпорація "Граніт" (відповідач) відправлено зі станції Коростень- Житомирський Південно-Західної залізниці за накладною № 34139477 вагони №№ 67399576, 65620379, 67611681, 66762121, 65882961 із вантажем "відсів гранітний" до станції призначення - Дрогобич Львівської залізниці (а.с. 9).

У графах 1-5 накладної 34139477 відповідач вказав визначену ним масу вантажу: у вагоні №67399576 - 21800 кг; у вагоні №65620379 -23400кг; у вагоні № 67611681 - 21800 кг; у вагоні № 66762121 - 22000 кг; у вагоні № 65882961 - 22100кг (а.с.54 зворотна сторона).

05.07.2016 на станції Здолбунів Львівської залізниці на підставі показників електронної тензометричної ваги та актів загальної форми №№ 953, 954, 955, 956 від 05.07.2016 були затримані вагони за №№ 65620379, 67611681, 66762121, 65882961 для контрольного зважування на статичній вазі (а.с. 11-14).

За результатами вказаної перевірки був складений комерційний акт СА № 000085/24/2 від 06.07.2016, згідно якого проведеним контрольним зважуванням вантажу на 150 тонних залізничних вагах, клеймо 2016 виявлено:

- у вагоні № 65882961 зазначено у перевізних документах: тара - 22100 кг, маса нетто - 70900 кг, в дійсності виявлено: маса брутто - 81800кг, тара - 22100 кг з документа, маса нетто 59700 кг, тобто нестача вантажу проти документа становить 11200кг.

- у вагоні № 66762121 зазначено у перевізних документах: тара - 22100кг, маса нетто -70850кг, в дійсності виявлено: маса брутто - 81800 кг, тара - 22000кг, маса нетто 59800 кг, тобто нестача вантажу проти документа становить 11050кг.

- у вагоні № 67611681 зазначено у перевізних документах: тара - 21800 кг, маса нетто - 68800 кг, в дійсності виявлено: маса брутто - 83800 кг, тара - 21800кг, маса нетто 62000 кг, тобто нестача вантажу проти документа становить 6800кг.

- у вагоні № 65620379 зазначено у перевізних документах: тара - 23400кг, маса нетто -69800 кг, в дійсності виявлено: маса брутто - 83000 кг, тара - 23400кг, маса нетто 59600 кг, тобто нестача вантажу проти документа становить 10200 кг. (а.с. 10);

У Розділі "Д" комерційного акту зазначено, що завантаження у вагонах, щодо яких проведено контрольне зважування, гіркоподібне, нижче бортів на 500-600 мм. При повторному переважуванні вагонів нестача вантажу у вагонах підтвердилась. Нестача вантажу в вагонах поміститися могла. Слідів втрати вантажу немає, люка та двері вагонів закриті щільно, вагони прибули технічно справні. Комісійне переважування проводила приймальник поїздів ОСОБА_2, в присутності заступника начальника ст. Здолбунів Львів ОСОБА_3,представник поліції ОСОБА_4, ВОХР ОСОБА_5 та приймальника поїздів ОСОБА_6Ф (а. с. 10 на звороті).

Під час перевірки стану вантажу на станції призначення різниці між даними комерційного акту і фактичною наявністю вантажу не виявлено, про що в розділі "Є" комерційного акта попутноюї станції зроблено відповідну відмітку начальником станції (а. с. 10 на звороті).

У зв'язку з зазначенням у накладній неправильної маси вантажу, Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (далі - позивач) нараховано відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати, що становить 117980,00 грн..

18.10.2016р. за № ДН-3-9/22 позивачем направлено відповідачу претензію з вимогою сплатити штраф у 5-ти кратному розмірі провізної плати, який становить 36815,00 грн. (а.с. 1).

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що в резолютивній частині претензії позивачем допущено орфографічну помилку в сумі нарахованого штрафу. Сума штрафу становить 117980,00 грн., про що вказано в тексті претензії.

Відповідач вказану претензію залишив без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідач, заперечуючи проти позову вказав, що при прийманні вагонів при відправці за накладною № 34139477 залізницею по станції Коростень-Житомирський, відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення здійснено візуальний огляд вагонів та вантажу і не виявлено порушень технічних умов навантаження і кріплення вантажів, про що свідчить підписання пам'ятки про забирання вагонів №425 від 03.07.2016 (а.с. 55), та посвідчено електронним цифровим підписом представника залізниці в накладній (гр. 55,38). В графі 20 накладної зазначено, що вантаж розміщено правильно відповідно до п. 4 гл. 14 дод. 3 до СМГС.

Вказує, що працівниками залізниці ст. Здолбунів було порушено порядок складання комерційного акту, який було складено 06.07.17, а не в день виявлення нестачі як того вимагає п. 4 Правил складання актів.

Вважає, що при відправці вантажу за накладною № 33969494 відповідачем вірно було зазначено загальну масу вантажу, виявлена різниця в завантажені візків вагонів по ст. Здолбунів пояснюється висипанням вантажу під час перевезення залізницею.

Пояснив, що повідомлень від залізниці про затримку спірних вагонів відповідач не отримував, тому не був присутнім при складенні актів загальної форми.

З огляду на зазначене, позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити в задоволені позову.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно частин 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами склались у зв'язку перевезенням вантажу залізничним транспортом на підставі залізничної накладної , які за своєю правовою суттю складають договір перевезення вантажу.

Статтею 908 Цивільного кодексу України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Аналогічні положення містяться у ст. 307 Господарського кодексу України.

Згідно з п. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Спір між сторонами справи виник внаслідок допущення вантажовідправником - відповідачем порушення, яке полягає у неправильному зазначені у залізничній накладній маси вантажу.

Відповідно до п. 23 Статуту залізниці відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом.

Відповідно до п. 6.6 Правил оформлення перевізних документів заповнення накладної на маршрут або групу вагонів здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил з урахуванням таких особливостей, зокрема, у графах 24 Маса вантажу, визначена відправником та 25 Маса вантажу, визначена залізницею зазначається загальна маса вантажу.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Згідно з 2.3 Правил оформлення перевізних документів у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниці за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Так, судом встановлено, що у залізничній накладній №34139477 маса вантажу визначена відправником, тобто відповідачем (п. 24 накладної), шляхом зважування на вагонних вагах. З пункту 28 залізничної накладної вбачається, що вантаж завантажувався у вагон вантажовідправником (відповідачем).

Таким чином, відповідач підтвердив вірність даних, внесених до залізничної накладної, що і не заперечувалось представником відповідача в судових засіданнях.

Статтею 129 Статуту залізниці встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах (ч. 2 ст. 129 Статуту).

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів встановлено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно ст. 24 Статуту залізниць України, залізниця має право періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Так, позивач, скориставшись своїм правом, наданим ст. 24 Статуту залізниць України, на станції Здолбунів Львівської залізниці здійснив контрольне зважування на статичній вазі вагонів за № 65620379, 67611681, 66762121, 65882961, за наслідками чого було виявлено, що маса вантажу, зазначена відповідачем у залізничній накладній, не відповідає фактичній масі вантажу у вагонах, про що було складено комерційний акт СА № 000085/24/2 від 06.07.2016.

Таким чином, відповідачем при заповненні залізничної накладної зазначено масу вантажу 349050 кг, в той час як фактична маса вантажу була на 39250 кг менша, ніж вказано у залізничній накладній.

Отже, обставина невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у накладній, належить до предмету доказування у справі і повинна бути підтверджена комерційним актом.

Відповідно до п. 6 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, в акті зазначаються: номери відправки, вагона, рід вагона, кількість пломб (ЗПП) і відбитки на них, кількість місць і маса вантажу за документами та виявлені перевіркою.

У разі визначення маси на вагонних вагах зазначаються маса брутто, тари (з бруса або перевірена) вагона та нетто вантажу.

Пунктом 8 Правил складання актів визначено, що комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції.

Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

З розділу " ґ" комерційного акту вбачається, що при комерційному переважуванні вагонів № 65620379, 67611681,66762121, 65882961 на 150-ти тонній залізничній вазі, клеймо 2016р., на основі актів загальної форми № 953, 954, 955, 956 від 05.07.2016, позивачем було виявлено невірне зазначення відповідачем вантажу у вагонах, а саме виявлена позивачем маса вантажу у вагоні № 65882961 на 11200 кг, у вагоні № 66762121 - на 11050 кг., у вагоні № 67611681 на 6800 кг, у вагоні № 65620379 на 10200 кг. менша вказаної позивачем у залізничній накладній

По прибутті на станцію призначення спірних вагонів, в комерційному акті зроблена відмітка про те, що під час перевірки вантажу різниці проти даних комерційного акту виявлено не було (розділ Є комерційного акту).

Судом встановлено, що комерційний акт серії СА № 000085/24/2 від 06.07.2016. містить повну інформацію про відправника та одержувача вантажу, на ньому проставлено штемпель станції, а також у зазначеному документі детально описано відомості про вагони, технічний стан, спосіб завантаження вантажу, особу відповідальну за його навантаження, спосіб визначення маси вантажу; обставини, за яких виявлено порушення та підписано начальником станції, прийомоздавальником та приймальником поїздів (а.с. 10 на звороті)

З комерційного акту від СА № 000085/24/2 від 06.07.2016. вбачається, що різниця маси вантажу виникла не у зв'язку з втратою вантажу чи його розкраданням, а внаслідок невірного визначення відповідачем маси у залізничній накладній.

Отже, враховуючи приписи статей 118, 122 Статуту залізниць України, позивачем правомірно нараховано штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, що становить 117980,00грн. (5899,00 грн.- провізна плата за один вагон х 5 х4 ).

Оскільки строків сплати такого виду штрафу не встановлено, при визначення строків проведення розрахунків слід керуватись ч.2 ст. 530 ЦК України.

Так, відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи містять письмову вимогу позивача до відповідача про сплату штрафу у розмірі 117980,00грн. за неправильне зазначення маси вантажу у залізничній накладній.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був у термін до 26.10.2016 (18.10.2016р.+7 днів передбачених чинним законодавством для виконання вимоги) оплатити штраф в сумі 117890,00 грн. за неправильне зазначення маси вантажу у накладній.

Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога про застосування до відповідача відповідальності на підставі статей 122, 118 Статуту залізниць України є правомірною, обґрунтованою та документально підтвердженою.

Разом з тим, суд відхиляє доводи відповідача, оскільки останні спростовуються поясненнями позивача та матеріалами справи.

До того ж, судом взято до уваги пояснення третьої особи, яка підтвердила факт приймання вантажу за даними, які вказані в комерційному акті залізниці.

Разом з тим, встановивши за результатами розгляду даного спору правомірність заявлених позивачем вимог в частині стягнення 117890,00 грн. пені, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір штрафу до однократного розміру провізної плати , тобто до 23596,00 грн., враховуючи наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту п.3.17.4 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обґрунтовуючи подане клопотання відповідач посилається на відсутність доказів того, що неправильне зазначення відповідачем ваги вантажу не спричинило залізниці збитків та будь-яких інших негативних наслідків.

Крім того просить врахувати матеріальне становище відповідача, яке є скрутним, на підтвердження чого надав фінансовий звіт та податкову декларацію за 2016 рік (а.с. 132-138).

Судом у ході розгляду справи було встановлено, що вчинення відповідачем порушення, а саме неправильне зазначення маси вантажу, не завдало жодних збитків позивачу.

З огляду на встановлені в ході розгляду спору обставини, враховуючи баланс інтересів сторін, адекватність обсягу і міри відповідальності відповідача за допущене порушення, фінансовий стан останнього, ступінь вини останнього, відсутність тяжких наслідків для позивача, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, з метою виконання судового рішення, суд керуючись п. 3 ст. 83 ГПК України задовольняє клопотання відповідача та зменшує розмір штрафу до однократного розміру проїзної плати , а саме до 23596,00 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими згідно з вимогами чинного законодавства, підтвердженими належними та допустимими доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають частковому задоволенню на загальну суму 23596,00 грн.

В частині стягнення 94384,00 грн. штрафу суд відмовляє.

Пунктом 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

В порядку ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Транснаціональна корпорація "Граніт" (11570, Житомирська область, Коростенський район, с.Білошиці, вул. Броварська,40, )

на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська,5, ) в особі регіональної філії "Львівська залізниця" (79000, м. Львів, вул. Гоголя,1, ):

- 23596,00 грн. штрафу;

- 1769,70 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.04.17

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (рек. з повід)

3- відповідачу (рек. з повід)