ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р.Справа № 922/768/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод Салтівський", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників :

позивача - ОСОБА_2 за довіреністю №2183 від 30.12.2016

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод Салтівський" 190000,00 грн. заборгованості за договором поставки №315 від 02.12.2016, 874,39 грн. річних та 12824,43 грн. пені.

Ухвалою суду від 06.03.2017 було порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 20 березня 2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні 20.03.2017 позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання, призначене на 20.03.2017 свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі не надав. Звернувся до суду з клопотанням (вх. №9086 від 17.03.2017) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 20.03.2017 було задоволено клопотання відповідача та відкладено розгляд справи на 11 квітня 2017 року.

Відповідач повторно в судове засідання, призначене на 11.04.2017 свого представника не направив, відзив на позов та докази на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі не надав. Звернувся до суду з клопотанням (вх. №12070 від 11.04.2017) про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 11.04.2017 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, проти відкладення розгляду справи заперечував.

Розглянувши вказане клопотання відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлений статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

У судове засідання, яке відбулося 20.03.2017, представник відповідача не з'явився. Відповідач звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи. Вказане клопотання було задоволено судом.

В судове засідання 11.04.2017 відповідач повторно не направив свого представника.

Відповідач не надав суду доказі обґрунтування свого клопотання, доказів того, що його представник не може з'явитися в судове засідання, та доказів того, чому спір не може бути розглянутий судом по суті.

Обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, розгляд справи вже відкладався для надання можливості усім учасникам судового процесу ознайомитись із матеріалами справи, зняти з них копії, надати нові докази тощо).

Суд також зазначає, що згідно ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Подача клопотань спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, в зв"язку з чим справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

02.12.2016 між ТОВ „Епіцентр К (Позивач, Постачальник) та ТОВ «Хлібзавод Салтівський» (Відповідач, Покупець) було укладено договір № 315 (Договір) купівлі- продажу.

Відповідно до п. 1.1 договору, Позивач зобов"язався передати у власність Відповідача товар (цукор крісталічний), а останній прийняти товар та оплатити його вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач виконав свої зобовязання за Договором передавши товар у власність Відповідача на загальну суму 308 000 грн., що підтверджується видатковою накладною №Рнк/КН-0023596 від 14.12.2016 та довіреністю №М-0 від 13.12.2016, копії яких долучені до матеріалів справи.

Згідно п.п. 4.3 Договору розрахунок за товар, поставлений за цим договором, здійснюється у безготівковій формі в українській валюті гривні, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, через установу банку згідно із правилами передбаченими чинним законодавством України для безготівкових розрахунків, протягом 10 банківських днів з моменту поставки товару.

Як стверджує позивач у позовній заяві, та, що не було спростовано відповідачем під час розгляду справи, відповідачем залишився не оплачений товар на суму 190 000,00 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Як встановлено ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За таких обставин, враховуючи, що факт передачі позивачем відповідачу товару підтверджується матеріалами справи, не спростований відповідачем у відповідності до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, докази оплати отриманого товару в повному обсязі матеріали справи не містять, - позовні вимоги в частині стягнення 190000,00 грн. основної заборгованості за договором від 02.12.2016 № 315 обгрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Крім того, у зв"язку з порушенням Відповідачем строків оплати отриманого товару Позивачем було нараховано та заявлено до стягнення 12824,43 грн. пені та 874,39 грн. 3% річних нараховані на суму заборгованості в розмірі 190000,00 грн. за період з 29.12.2016 по 22.02.2017.

В силу ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

У відповідності до п. 3, ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів

Згідно з п. 8.1. Договору у випадку порушення своїх зобовязань за цим Договором Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України.

Згідно п. 8.3. Договору Покупець за порушення терміну, визначеного у п. 4.3. цього Договору зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Оскільки, Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи Позивача або підтверджували сплату вартості отриманого товару у строк, встановлений Договором, суд прийшов до висновку, що Відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасної оплати за отриманий товар, і Позивачем правомірно нараховані 12824,43 грн. пені та 874,39 грн. 3% річних нараховані на суму заборгованості в розмірі 190000,00 грн. за період з 29.12.2016 по 22.02.2017., а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у даній справі, що складаються з 3055,49 грн. судового збору, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібзавод Салтівський» (, адреса: 61153, м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Епіцентр К (, адреса : 61031, м. Харків, пр. Гагаріна, 352) суму основного боргу за Договором поставки № 315 від 02.12.2016 р. в розмірі 190 000 грн., 3% річних в розмірі 874, 39 грн., пеню у розмірі 12 824, 43 грн. та 3055,49 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 18.04.2017 р.

Суддя ОСОБА_1