ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" квітня 2017 р. Справа № 911/5250/15

за заявою Голови ліквідаційної комісії ТОВ «Євротехпласт», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе ()

про банкрутство ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе (), далі Боржник/ОСОБА_2

Суддя Наріжний С.Ю.

Представники учасників у справі згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/5250/15 за заявою Голови ліквідаційної комісії ТОВ «Євротехпласт» про банкрутство Боржника ТОВ «Євротехпласт» в порядку, передбаченому ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі також: «Закон про банкрутство»).

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.02.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Євротехпласт»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 19 Закону про банкрутство; вирішено інші процедурні питання у справі.

Постановою господарського суду Київської області від 29.03.2016 визнано банкрутом ТОВ «Євротехпласт» та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено Голову ліквідаційної комісії Боржника ОСОБА_3; вирішено інші процедурні питання у справі.

30.03.2016 судом здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про визнання ТОВ «Євротехпласт» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті ВГСУ в мережі Інтернет, номер публікації якого 29792.

26.04.2016 до суду від ПАТ «Златобанк», від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» ОСОБА_4 надійшла заява б/№ від 20.04.2016 про визнання кредиторських вимог на суму 436510803,84 грн. (вх. № 9079/16).

29.04.2016 до суду від Дочірнього підприємства «Сентекс» надійшла заява № 16/04/28-01 від 28.04.2016 (вх. № 9457/16) про визнання кредиторських вимог до ТОВ «Євротехпласт» у розмірі 144664,82 грн.

До суду від ТОВ «Хімічні технології» надійшла заява № 102 від 28.04.2016 (вх. № 9595/16) про визнання кредиторських вимог до ТОВ «Євротехпласт» у розмірі 2113663,37 грн.

Ухвалами суду зазначені кредиторські заяви були прийняті до розгляду та в подальшому судом неодноразово оголошувались перерви з обєктивних причин.

07.06.2016 до суду надійшли письмові пояснення Боржника від 07.06.2016 № 37 (вх. № 11984/16) за результатами розгляду вимог кредиторів.

07.06.2016 до суду надійшло клопотання заявника ТОВ «Хімічні Технології» від 07.06.2016 б/№ (вх. № 11995/16) про залучення додаткових доказів.

Ухвалою суду від 05.07.2016 достроково припинено повноваження ліквідатора ОСОБА_3, призначено ліквідатором ОСОБА_2 арбітражного керуючого ОСОБА_5; вирішено інші процедурні питання у справі.

30.08.2016 до суду надійшли письмові пояснення заявника ДП «Сентекс» від 30.08.2016 № 16/08/30-01 (вх. № 17658/16) по суті справи.

30.08.2016 до суду надійшли письмові пояснення заявника від 30.08.2016 № 225 (вх. № 17692/16) по суті справи.

30.08.2016 до суду надійшли клопотання заявника ПАТ «Златобанк» від 30.08.2016 б/№ (вх. № 17699/16, № 17700/16) про залучення додаткових доказів.

30.08.2016 до суду надійшли клопотання Боржника від 30.08.2016 б/№ (вх. № 17715/16) про залучення додаткових доказів.

04.10.2016 до суду надійшли додаткові письмові пояснення Боржника від 04.10.2016 № 54 (вх. № 20467/16) по суті справи.

15.11.2016 до суду надійшов відзив Боржника від 15.11.2016 № 59 (вх. № 23577/16) щодо кредиторських вимог ПАТ «Златобанк».

07.02.2017 до суду надійшли письмові пояснення заявника ПАТ «Златобанк» від 07.02.2017 б/№ (вх. № 2917/17) по суті справи.

07.02.2017 до суду надійшла заява ПАТ «Златобанк» від 07.02.2017 № 622 (вх. № 2918/17) щодо визнання кредиторських вимог у сумі 2400000,00 грн., як таких, що забезпечені заставою майна Боржника. Вказана заява за своїм змістом є уточненням раніше заявлених вимог.

Ухвалою суду від 07.02.2017 розгляд вказаних вище кредиторських заяв відкладено на 14.03.2017; зобов'язано ПАТ «Златобанк» і ліквідатора ТОВ «Євротехпласт» арбітражного керуючого ОСОБА_5 провести звірку взаємних розрахунків за кредитними договорами, договорами поруки і застави, та надати відповідні відомості до суду.

10.03.2017 до суду надійшов лист ОСОБА_2 від 10.03.2017 № 5 (вх. № 5245/17) про залучення додаткових доказів, а саме Акту звірки розрахунків з ПАТ «Златобанк», підписаний Боржником, а також доказів направлення Акту на адресу Банку.

14.03.2017 до суду надійшли письмові пояснення ТОВ «Євротехпласт» від 14.03.2017 № 6 (вх. № 5479/17) по суті кредиторської заяви ПАТ «Златобанк».

14.03.2017 до суду надійшли письмові пояснення ПАТ «Златобанк» від 14.03.2017 № 997 (вх. № 5506/17) по суті заявлених вимог.

14.03.2017 до суду надійшов лист ПАТ «Златобанк» від 14.03.2017 № 996 (вх. № 5507/17) з доданими доказами.

14.03.2017 до суду надійшли додаткові письмові пояснення ТОВ «Хімічні Технології» від 14.03.2017 № 21 (вх. № 5530/17) щодо кредиторських вимог ПАТ «Златобанк».

У судовому засіданні 14.03.2017 оголошено перерву до 18.04.2017.

27.03.2017 до суду надійшло клопотання ПАТ «Златобанк» від 24.03.2017 № 1103 (вх. № 6418/17) про залучення додаткових доказів.

13.04.2017 до суду надійшов лист ОСОБА_2 від 13.04.2017 № 10 (вх. № 7841/17) з доданими доказами.

13.04.2017 до суду надійшли уточнення ОСОБА_2 від 13.04.2017 № 11 (вх. № 7842/17) щодо грошових вимог ПАТ «Златобанк».

13.04.2017 до суду надійшли письмові пояснення ТОВ «Хімічні Технології» від 13.04.2017 № 26 (вх. № 7843/17) по суті справи.

18.04.2017 до суду надійшли уточнення ОСОБА_2 від 14.04.2017 № 12 (вх. № 7992/17) щодо грошових вимог ПАТ «Златобанк».

18.04.2017 до суду надійшов лист ліквідатора ОСОБА_2 від 18.04.2017 № 18 (вх. № 8137/17) з доданим реєстром вимог кредиторів ОСОБА_2.

18.04.2017 у судове засідання зявились представники заявників ПАТ «Златобанк», ДП «Сентекс», ОСОБА_2 та ліквідатор ОСОБА_2 і надали пояснення у справі.

Розглядаючи кредиторську заяву ДП «Сентекс», суд зазначає таке.

У своїй заяві заявник просить суд визнати грошові вимоги до Боржника у сумі 144664,82 грн. та 2756,00 грн. судового збору.

Грошові вимоги заявника щодо суми основного боргу у сумі 137037,46 грн. обґрунтовані векселем серії АА № 0415929 від 07.05.2012, у сумі 5469,40 грн. виникли на підставі договору оренди № 2013-0214-ОП2 від 14.02.2013 та у сумі 2157,96 грн. виникли на підставі договору оренди № 2016-0201-ОП1 від 01.02.2016.

Так, ДП «Сентекс» є векселедержателем простого векселя серії АА № 0415929 від 07.05.2012 за номінальною вартістю 137037,46 грн., емітованого ТОВ «Євротехпласт» на ім'я ДП «Інтергласт» фірми «Гласт ГМБХ», право вимоги заявником за яким підтверджується відповідними передавальними написами на векселі.

04.04.2016 ДП «Сентекс» було предявлено вексель до оплати ТОВ «Євротехпласт», що підтверджується Актом предявлення векселя до оплати б/№ від 04.04.2016, однак Боржником зобовязання сплатити визначену векселем суму на користь ДП «Сентекс» виконано не було.

Таким чином заявлені ДП «Сентекс» вимоги у сумі 137037,46 грн. на підставі простого векселя серії АА № 0415929 від 07.05.2012 є обґрунтованими, документально підтвердженими і такими, що підлягають визнанню.

Досліджуючи вимоги заявника, що виникли на підставі договору оренди № 2013-0214-ОП2 від 14.02.2013 судом встановлено, що за умовами вказаного договору заявник надав Боржнику у тимчасове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення, загальною площею 152,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Харків, вул. Римарська, буд. 22, а саме: офіс площею 4,0 кв.м., яке виділене червоними лініями та позначене цифрами « 39-3» на копії Плану поверхів громадського будинку в нежитлових приміщеннях 1-го (першого) поверху № 39-1-:-39-13 в літ. «А-7».

Боржник користувався приміщенням за вказаним договором з 01.12.2015 по 31.01.2016, орендна плата сплачена не була. Заборгованість Боржника за надані послуги по оренді приміщення перед ДП «Сентекс» становить 5469,40 грн. основного боргу, що підтверджується Актами надання майна в оренду б/№ від 31.12.2015 та б/№ від 31.01.2016.

Досліджуючи вимоги заявника, що виникли на підставі договору оренди № 2016-0201-ОП1 від 01.02.2016 судом встановлено, що за умовами вказаного договору заявник надав Боржнику у тимчасове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення, загальною площею 152,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Харків, вул. Римарська, буд. 22, а саме: офіс площею 4,0 кв.м., яке виділене червоними лініями та позначене цифрами « 39-3» на копії Плану поверхів громадського будинку в нежитлових приміщеннях 1-го (першого) поверху № 39-1-:-39-13 в літ. «А-7».

Боржник користувався приміщенням за вказаним договором з 01.02.2016 по 31.03.2016, орендна плата сплачена не була. Заборгованість Боржника за надані послуги по оренді приміщення перед ДП «Сентекс» становить 2157,96 грн. основного боргу, що підтверджується Актами надання майна в оренду б/№ від 29.02.2016 та б/№ від 31.03.2016.

Таким чином заборгованість Боржника перед ДП «Сентекс» за договорами оренди № 2013-0214-ОП2 від 14.02.2013 та № 2016-0201-ОП1 від 01.02.2016 на загальну суму 7627,36 грн. є документально підтвердженою, обґрунтованою та такою, що підлягає визнанню.

Згідно письмових пояснень ТОВ «Євротехпласт» від 07.06.2016 № 37, Боржником заявлені ДП «Сентекс» вимоги визнані в повному обсязі.

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку, що грошові вимоги ДП «Сентекс» до Боржника підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів наступним чином: 2756,00 грн. (судовий збір) - 1 черга; 144664,82 грн. (основний борг) - 4 черга.

Розглядаючи кредиторську заяву ТОВ «Хімічні технології», суд зазначає таке.

У своїй заяві заявник просить суд визнати грошові вимоги до Боржника на загальну суму 2113663,37 грн. основного боргу та 2756,00 грн. судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на договір поставки № 13/10-1773 від 17.10.2013, відповідно до умов якого (п. 1.1.) ТОВ «Євротехпласт» (постачальник) зобов'язується передати у власність (поставити) у зумовлені строки покупцеві (ТОВ «Хімічні технології») товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити вартість товару, асортимент, кількість та ціна якого визначаються специфікацією, що додається до договору і є його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 4.1., 4.3. договору поставки, товар за цим договором поставляється в обсягах, у строки та на умовах, вказаних у даному договорі та/чи специфікаціях, що додаються до договору і є його невід'ємною частиною.

Згідно п. 7.1. договору поставки, оплата товару покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, у розмірі 100% оплати вартості товару, вказаного у відповідній специфікації, на протязі 90 (девяноста) банківських днів з моменту підписання відповідної специфікації, за якою здійснюється поставка товару. Можлива часткова передплата за партію товару.

В рамках даного договору поставки сторонами було підписано специфікації № 1 від 17.10.2013, № 2 від 24.10.2013, № 3 від 23.10.2015, № 4 від 30.10.2015 та № 5 від 03.11.2015.

Відповідно до наданих копій видаткових накладних, Боржником протягом жовтня 2013 - листопада 2015 було поставлено заявнику товари на загальну суму 2641577,54 грн.

В той же час протягом листопада 2013 - серпня 2014 заявником було оплачено отриманий товар та сплачено грошові кошти в порядку передплати за майбутні поставки на загальну суму 6566063,57 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками.

Боржником протягом лютого 2014 - вересня 2015 було частково повернуто суми недопоставленого товару, на загальну суму 1810822,66 грн., що також підтверджується банківськими виписками.

Решта сум щодо оплаченого заявником та недопоставленого Боржником товару, в загальному розмірі 2113663,37 грн., не були повернуті Боржником на користь ТОВ «Хімічні технології».

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За наслідком дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що вимоги заявника є документально підтвердженими, обґрунтованими та такими, що підлягають визнанню.

Згідно письмових пояснень ТОВ «Євротехпласт» від 07.06.2016 № 37, Боржником заявлені ТОВ «Хімічні технології» вимоги визнані в повному обсязі.

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку, що грошові вимоги ТОВ «Хімічні технології» до Боржника підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів наступним чином: 2756,00 грн. (судовий збір) - 1 черга; 2113663,37 грн. (основний борг) - 4 черга.

Розглядаючи кредиторську заяву ПАТ «Златобанк», суд зазначає таке.

У своїй заяві від 20.04.2016 б/№ заявник просить суд визнати грошові вимоги до Боржника на загальну суму 436510803,84 грн.

Зокрема, заявлені вимоги в розмірі 164090984,19 грн. виникли на підставі кредитного договору № 179/12-KL від 20.07.2012 (надалі також: Кредитний договір 1), укладеного між заявником і Боржником, і складаються із заборгованості за основним боргом в сумі 3917272,19 дол. США, що еквівалентно 99669028,78 грн.; заборгованості за процентами у сумі 1006540,01 дол. США, що еквівалентно 25609878,60 грн.; пені в розмірі 36862092,07 грн.; штрафу за неналежне виконання зобовязань в розмірі 5000,00 грн. та 3% річних у сумі 1944984,74 грн.

Крім цього, заявлені вимоги в розмірі 272419819,65 грн. виникли на підставі кредитного договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 (надалі також: Кредитний договір 2), укладеного між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Хімічні технології», поручителем за яким є ТОВ «Євротехпласт» згідно договору поруки № 121/12-KLMV/Р-4 від 29.05.2012, і складаються із заборгованості за основним боргом в сумі 5442466,68 дол. США, що еквівалентно 138475281,23 грн.; заборгованості за процентами у сумі 1359329,46 дол. США, що еквівалентно 34586069,21 грн.; пені в розмірі 94654010,86 грн., штрафу за неналежне виконання зобовязань в розмірі 5000,00 грн. та 3% річних у сумі 4699458,35 грн.

Розглядаючи грошові вимоги заявника за Кредитним договором 1, судом встановлено, що вимоги є частково безспірними на підставі рішення господарського суду Київської області від 22.02.2016 у справі № 911/5503/15.

Заперечуючи проти посилання заявника на дане рішення суду Боржник у своїх письмових поясненнях зазначав, що вказане рішення скасоване постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2016.

В той же час, така позиція Боржника є необґрунтованою, оскільки постановою Вищого господарського суду України від 26.07.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2016 скасовано, а рішення господарського суду Київської області від 22.02.2016 у справі № 911/5503/15 залишено без змін.

20.07.2012 між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Євротехпласт» було укладено Кредитний договір № 179/12-KL, в редакції укладених до нього ОСОБА_6 угод.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору 1, банк, як Кредитодавець, надає боржнику, як Позичальнику, кредит, а Позичальник зобовязується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови Кредитного договору.

Кредитодавець надає Позичальнику кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного цим Кредитним договором. Кредит може надаватися траншами. Позичальник має право в будь-який час без повідомлення Банку здійснювати погашення поточної заборгованості по кредиту і за умови дотримання умов надання кредитних коштів, встановлених цим договором, може знову отримувати кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією (п. 1.2. Кредитного договору 1).

Згідно п. 1.2.1. Кредитного договору 1, кредит надається для поповнення оборотних коштів та ведення господарської діяльності.

Максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією на момент укладення Договору становив 2500000,00 дол. США, однак Сторони, шляхом укладення ОСОБА_6 угод до Договору протягом дії Договору змінювали максимальний ліміт заборгованості, зокрема до 3920000,00 дол. США (п. 1.3. Кредитного договору 1 в редакції ОСОБА_6 угоди від 24.06.2014).

Кінцева дата повернення кредиту 21.09.2015 року включно (п. 1.4. Кредитного договору 1 в редакції ОСОБА_6 угоди від 24.09.2014).

За користування кредитом Позичальником сплачуються проценти у вигляді фіксованої процентної ставки, яка встановлюється в розмірі - 14 процентів річних (п. 1.5. Кредитного договору 1).

Проценти за користування кредитом нараховуються Кредитодавцем у валюті кредиту (п. 2.3. Кредитного договору 1).

Сплата процентів здійснюється за фактичний строк користування кредитом. При розрахунку процентів приймається місяць, рівний календарній кількості днів, та рік, рівний 360 дням. День повернення кредиту до розрахунку не приймається (п. 2.4. Кредитного договору 1).

Позичальник самостійно сплачує (перераховує) проценти на рахунок для оплати боргових зобовязань та процентів. Проценти сплачуються за період з першого по останній день календарного місяця щомісячно по сьоме число (включно) місяця, що слідує за місяцем нарахування процентів (п. 2.5. Кредитного договору 1).

Проценти за останній місяць користування кредитом сплачуються в кінцеву дату повернення кредиту (п. 2.6. Кредитного договору 1).

Крім того, протягом дії Договору шляхом підписання ОСОБА_6 угод Сторонами вносились зміни до порядку сплати процентів за користування кредитними коштами за окремі періоди, до умов надання кредитних коштів тощо.

Згідно п. п. 3.4.2., 3.4.3., 3.4.4. Кредитного договору 1, Позичальник зобовязаний сплачувати проценти/комісію в розмірі та в порядку, передбаченому цим Договором та згідно з умовами Кредитного договору; повернути кредит в повному обсязі та в строки передбачені Кредитним договором; безумовно сплатити неустойку (штраф, пеню), інші штрафні санкції, відшкодувати заподіяні Банку збитки, завдані невиконанням/неналежним виконанням умов Кредитного договору.

Щодо відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань, а саме: несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову несплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє Позичальника від сплати кредиту та/або процентів до моменту фактичного погашення заборгованості (п. 4.1. Кредитного договору 1); передбачених п. 3.4. Позичальник сплачує Кредитодавцю штраф у розмірі 5000,00 грн. (п. 4.4. Кредитного договору 1).

Так, згідно рішення господарського суду Київської області від 22.02.2016 у справі № 911/5503/15 судом вирішено визнати ПАТ «Златобанк» кредитором перед ТОВ «Євротехпласт» на суму 4393674,69 дол. США, з яких 3917272,19 дол. США боргу за кредитом, 476402,50 дол. США процентів за користування кредитом, та 3908720,67 грн., з яких 3622412,02 грн. пені, 281308,65 грн. 3% річних та 5000,00 грн. штрафу.

Як вбачається з наданих заявником розрахунків, вказаним рішенням суду охоплено період нарахування процентів за користування кредитом з 20.07.2012 по 15.04.2015 та визнано заборгованість по процентам саме на дату 15.04.2015.

Сума пені, що була визнана за рішенням суду у справі № 911/5503/15, складається з 2286588,20 грн. пені за прострочену заборгованість за основним боргом за період з 02.06.2014 по 25.09.2014, а також 1335823,82 грн. пені за прострочену заборгованість за відсотками за період з 03.03.2014 по 16.04.2015.

Сума 3% річних, що була визнана за рішенням суду у справі № 911/5503/15, розрахована за простроченою заборгованістю з основного боргу за період з 02.06.2014 по 25.09.2014.

Зазначені вище суми заборгованості в силу ст. 35 ГПК України не потребують повторного доведення і підлягають визнанню судом в даній справі про банкрутство.

З огляду на викладене судом відхиляються заперечення Боржника та ТОВ «Хімічні технології» щодо визнання вказаних сум, які підтверджені рішенням суду і є безспірними.

Крім цього за Кредитним договором 1 заявником ПАТ «Златобанк» заявлено вимоги, що не були охоплені рішенням суду у справі № 911/5503/15, а саме: проценти за користування кредитом за період з 16.04.2015 по 28.03.2016 на загальну суму 530137,51 дол. США (еквівалент 13488542,07 грн.); пеня за прострочену заборгованість за основним боргом за період з 22.09.2015 по 29.03.2016 у сумі 24105477,54 грн.; пеня за прострочену заборгованість за відсотками за період з 17.04.2015 по 29.03.2016 у сумі 9134202,51 грн. та 3% річних за простроченою заборгованістю з основного боргу за період з 22.09.2015 по 29.03.2016 у сумі 1663676,09 грн.

В письмових запереченнях Боржника та ТОВ «Хімічні технології» проти вимог Банку за Кредитним договором 1 ТОВ «Євротехпласт» та ТОВ «Хімічні технології» посилаючись на п. 1.4., 2.5., 2.6. Кредитного договору 1 та приписи ч. 1 ст. 251, ст. 530, ч. 1 ст. 631 ЦК України заперечують проти визнання кредиторських вимог щодо процентів за користування кредитом за період з 22.09.2015 по 26.04.2016.

Так, згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

З огляду на викладене, враховуючи, що умовами Кредитного договору 1 (в ред. ОСОБА_6 угоди № 18) визначено кінцеву дату повернення кредиту не пізніше 21.09.2015, ТОВ «Євротехпласт» та ТОВ «Хімічні технології» зазначають, що після вказаної дати у Банку відсутнє право нараховувати проценти за користування кредитом в порядку п. 2.5., 2.6. Кредитного договору 1.

При цьому ТОВ «Євротехпласт» та ТОВ «Хімічні технології» надають власне тлумачення положень п. 7.6. Кредитного договору 1, і вказують, що даний пункт не може розглядатися як установлення строку щодо строку дії кредитного договору до моменту подання заяви кредитора до суду.

Відповідно до п. 7.6. Кредитного договору 1, кредитний договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Таким чином ТОВ «Євротехпласт» та ТОВ «Хімічні технології» безпідставно повязують положення Кредитного договору 1 щодо визначення кінцевої дати повернення кредиту та щодо строку дії кредитного договору.

Отже враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт невиконання Боржником ТОВ «Євротехпласт» свого обовязку за Кредитним договором 1 щодо повернення суми кредиту, Банком правомірно здійснено нарахування процентів відповідно до умов договору за користування кредитом за період до 28.03.2016 (переддень винесення судом постанови у даній справі про визнання ТОВ «Євротехпласт» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури).

Перевіривши надані ПАТ «Златобанк» розрахунки судом встановлено, що розмір процентів за користування кредитом визначено заявником обґрунтовано та арифметично вірно, отже сума заборгованості щодо процентів за користування кредитом становить 1006540,01 дол. США (що включає в себе безспірну суму процентів 476402,50 дол. США, підтверджену рішенням у справі № 911/5503/15 та додатково нараховані проценти за період з 16.04.2015 по 28.03.2016 на загальну суму 530137,51 дол. США) за загальний період з 20.07.2012 по 28.03.2016, що еквівалентно 25609878,60 грн., вказані вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів.

Розглядаючи вимоги заявника щодо пені за прострочену заборгованість за основним боргом за період з 22.09.2015 по 29.03.2016 у сумі 24105477,54 грн., суд зазначає наступне.

В письмових запереченнях проти вимог Банку ТОВ «Євротехпласт» та ТОВ «Хімічні технології» зазначають про пропуск Банком строку позовної давності щодо заявлення вимог щодо пені за період з 02.06.2014 по 25.04.2015, а також зазначають про порушення Банком ч. 6 ст. 232 ГК України при здійсненні нарахування пені.

Як вже зазначено вище, позиція ТОВ «Євротехпласт» та ТОВ «Хімічні технології» щодо позовної давності стосовно пені за період з 02.06.2014 по 25.04.2015 відхиляється судом, оскільки пеня за прострочену заборгованість за основним боргом за вказаний період у сумі 2286588,20 грн. є безспірною на підставі рішення суду у справі № 911/5503/15.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2.5. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Як вбачається з умов Кредитного договору 1, сторонами не було погоджено іншого строку нарахування пені за прострочення виконання зобовязань за договором, ніж встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Так, згідно ОСОБА_6 угоди № 18 від 24.09.2014 про внесення змін до Кредитного договору 1, сторони домовились викласти п. 1.4. Кредитного договору 1 в новій редакції: «Кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 21.09.2015».

Отже з 22.09.2015 у зв'язку з невиконанням Боржником обовязку щодо повернення кредиту, почався період прострочки щодо повернення суми основного боргу, і відповідно ОСОБА_6 в порядку ч. 6 ст. 232 ГК України міг нараховувати пеню за прострочку сплати кредиту до 22.03.2016. При цьому строк позовної давності Банком пропущено не було.

Таким чином заявлена Банком пеня за просточення сплати суми кредиту за період з 23.03.2016 по 29.03.2016 нарахована з порушенням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, отже в даній частині розрахунок Банку не є обґрунтованим.

Крім цього, як вже зазначено вище, ухвалою господарського суду Київської області від 11.02.2016 порушено провадження у даній справі про банкрутство та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Згідно ч. 3 ст. 19 Закону про банкрутство, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Таким чином нарахування Банком пені за прострочку сплати кредиту за період з 11.02.2016 по 22.03.2016 здійснено з порушенням положень ст. 19 Закону про банкрутство, отже наданий Банком розрахунок пені у вказаній частині також не є обґрунтованим.

Враховуючи викладене вище судом встановлено, що наданий Банком розрахунок пені за прострочку сплати суми кредиту є правильним тільки за період з 22.09.2015 по 10.02.2016 і становить загальну суму 17692892,20 грн.

Всі інші заперечення ТОВ «Євротехпласт» та ТОВ «Хімічні технології» проти заявлених Банком вимог щодо пені, наведені в численних письмових поясненнях та уточненнях, не спростовують викладеного вище, отже відхиляються судом.

В тому числі твердження Боржника та ТОВ «Хімічні технології» про неправомірність нарахування Банком заборгованості за кредитом, процентами та пені у доларах США відхиляються судом з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що умовами Кредитного договору 1 сторони визначили надання кредиту у доларах США та сплату процентів за користуванням кредитними коштами саме у доларах США, а також право вимоги виконання зобов'язання щодо повернення кредитних коштів у тій валюті, в якій вони надавалися, тобто у доларах США та сплати процентів за користування такими коштами у доларах США.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За таких обставин, при укладенні Кредитного договору 1 сторони були вільні у визначенні умов договору, на свій розсуд узгодили ці умови, підписавши кредитний договір, а тому всі умови кредитного договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

За таких обставин, розмір пені за прострочення сплати суми кредиту за Кредитним договором 1, який підлягає визнанню судом, становить 19979480,40 грн. (2286588,20 грн., що є безспірною на підставі рішення суду у справі № 911/5503/15 + 17692892,20 грн. за період з 22.09.2015 по 10.02.2016, обґрунтованість якої наведена судом вище).

Перевіряючи надані Банком розрахунки пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне.

Заперечуючи проти заявлених вимог ТОВ «Євротехпласт» та ТОВ «Хімічні технології» зазначають про безпідставність нарахування Банком процентів за користування кредитом починаючи з 22.09.2015, і як наслідок відсутність підстав для нарахування пені за вказаними процентами, однак судом вище надано оцінку правомірності нарахування Банком процентів за користування кредитом, отже відповідні твердження ТОВ «Євротехпласт» та ТОВ «Хімічні технології» відхиляються судом.

Крім цього Боржник та ТОВ «Хімічні технології» зазначають про пропуск Банком строку позовної давності щодо пені за прострочення сплати процентів за період з 03.03.2014 по 25.04.2015, а також про порушення Банком приписів ч. 6 ст. 232 ГК України.

Зазначені твердження Боржника та ТОВ «Хімічні технології» відхиляються в частині пропуску строку позовної давності за період з 03.03.2014 по 25.04.2015, оскільки вказані вимоги на загальну суму 1335823,82 грн., що були нараховані по 16.04.2015 є безспірними на підставі рішення суду у справі № 911/5503/15.

В той же час, перевіривши розрахунки Банку щодо пені за прострочення сплати процентів, які виникли починаючи з 08.05.2015, суд погоджується з позицією Боржника та ТОВ «Хімічні технології», що при розрахунку пені за вказаними процентами Банком порушено приписи ч. 6 ст. 232 ГК України.

Враховуючи викладене судом здійснено власний розрахунок пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за загальний період з 08.05.2015 по 10.02.2016, з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України та ст. 19 Закону про банкрутство, згідно визначеної заявником формули розрахунку.

Підстава і загальний періодСума боргу, дол. СШАДата початкуДата закінченняКількість днів простроченняОблікова ставкаСума пені, грн.
Проценти за квітень 2015 08.05.15-07.11.1545701,5108.05.201527.08.21123,40
28.08.201524.09.752,76
25.09.201507.11.704,60
Проценти за травень 2015 09.06.15-08.12.1547224,8909.06.201527.08.3210,11
28.08.201524.09.411,19
25.09.201508.12.2206,95
Проценти за червень 2015 08.07.15-07.01.1645701,5108.07.201527.08.0690,12
28.08.201524.09.752,76
25.09.201507.01.52022,34
Проценти за липень 2015 10.08.15-09.02.1647224,8910.08.201527.08.722,28
28.08.201524.09.411,19
25.09.201509.02.06460,79
Проценти за серпень 2015 08.09.15-10.02.1647224,8908.09.201524.09.213,93
25.09.201510.02.07956,89
Проценти за вересень 2015 08.10.15-10.02.1645701,5108.10.201510.02.82426,80
Проценти за жовтень 2015 10.11.15-10.02.1647224,8910.11.201510.02.9136,62
Проценти за листопад 2015 08.12.15-10.02.1645701,5108.12.201510.02.109,07
Проценти за грудень 2015 12.01.16-10.02.1647224,8912.01.201610.02.882,78
Проценти за січень 2016 09.02.16-10.02.1647224,8909.02.201610.02.2,19
Всього:1961186,77

Таким чином загальний розмір пені за прострочення сплати процентів за Кредитним договором 1, що підлягає визнанню судом, становить 3297010,59 грн. (1335823,82 грн. пені, що є безспірною на підставі рішення суду у справі № 911/5503/15 + 1961186,77 грн. пені за процентами за загальний період з 08.05.2015 по 10.02.2016).

Крім цього Банком заявлено суму 3% річних, нарахованих у зв'язку з простроченням Боржником сплати суми основного боргу, за загальний період з 02.06.2014 по 29.03.2016.

Як вже встановлено судом, вимоги щодо 3% річних за період з 02.06.2014 по 25.09.2014 є безспірними на підставі рішення суду у справі № 911/5503/15.

Перевіривши надані заявником розрахунки 3% річних за період з 22.09.2015 по 29.03.2016 суд зазначає, що Банком не було враховано положень ч. 3 ст. 19 Закону про банкрутство, отже судом зроблено власний розрахунок 3% річних за правильний період з 22.09.2015 по 10.02.2016, і встановлено, що правильна сума 3% річних за вказаний період становить 1200564,46 грн.

Враховуючи викладене, сума 3% річних за прострочення повернення суми кредиту за Кредитним договором 1, яка підлягає визнанню судом становить 1539949,42 грн. за загальний період з 02.06.2014 по 10.02.2016.

Беручи до уваги все зазначене вище судом встановлено, що заявлені ПАТ «Златобанк» до Боржника вимоги за кредитним договором № 179/12-KL від 20.07.2012 підлягають визнанню наступним чином: 99669028,78 грн. заборгованість за кредитом + 25609878,60 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом + 1539949,42 грн. 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту - 4 черга задоволення вимог кредиторів; 19979480,40 грн. пені за прострочення сплати кредиту + 3297010,59 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом + 5000,00 грн. штрафу (безспірний на підставі рішення суду у справі № 911/5503/15) - 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Розглядаючи грошові вимоги заявника за Кредитним договором 2, судом встановлено таке.

Заявник просить суд визнати грошові вимоги на загальну суму 272419819,65 грн., з яких: заборгованість за основним боргом в розмірі 5442466,68 доларів США (еквівалентно 138475281,23 грн.), заборгованість за процентами в розмірі 1359329,46 доларів США (еквівалент 34586069,21 грн.), пеня в розмірі 94654010,86 грн., штраф в розмірі 5000,00 грн. та 3% річних в розмірі 4699458,35 грн.

Вимоги Заявника є частково забезпечені заставою майна ТОВ «Євротехпласт» на підставі договору застави № 121/12- KLMV/S-6 від 24.09.2014.

Так, 29.05.2012 між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Хімічні технології» (позичальник) укладено кредитний договір № 121/12-KLMV, умовами якого передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови даного кредитного договору. В подальшому між сторонами було укладено низку договорів про внесення змін до Кредитного договору 2.

Кредитодавець надає позичальнику кредитні кошти у наступних валютах: у гривні та/або доларах США у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного цим кредитним договором. Базовою валютою є долар США. Кредит може надаватися траншами у будь-якій валюті, зазначеній в кредитному договорі, відповідно до письмової заяви позичальника. Позичальник має право в будь-який час без повідомлення банку здійснювати погашення поточної заборгованості по кредиту і за умови дотримання умов надання кредитним коштів, встановлених цим кредитним договором, може знову отримувати кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією (абз. 1 п. 1.2. Кредитного договору 2).

Приписами п. 2.1. Кредитного договору 2 встановлено, що надання позичальнику кредитних коштів в межах максимального ліміту за кредитною лінією здійснюється банком після набуття чинності цим кредитним договором, у разі дотримання та наявності сукупності наступних умов, зокрема укладення договорів забезпечення з позичальниками та/або будь-якими третіми особами, у тому числі договору поруки з ТОВ «Євротехпласт».

За несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати кредиту та/або процентів до моменту фактичного погашення заборгованості (п. 4.1. Кредитного договору 2).

Згідно п. 4.3. Кредитного договору 2, за кожен випадок невиконання/неналежного виконання зобов'язань за цим кредитним договором, передбачених п. 3.4. (зокрема, але не виключно, ненадання/несвоєчасне надання документів, передбачених цим кредитним договором (баланс, звіт про фінансові результати тощо), позичальник сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 5000,00 грн.

Договором про внесення змін № 19 від 29.01.2015 до Кредитного договору 2 сторони домовились викласти п. 1.4. кредитного договору в наступній редакції:

Кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 26.02.2015 включно.

Сторони домовились встановити строк сплати нарахованих процентів за період з 01.06.2014 по 31.01.2015 за користування кредитним коштами по кредитному договору № 121/12-KLMV від 29.05.2012 до 07.02.2015 включно.

29.05.2012 між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Євротехпласт» (поручитель) укладено договір поруки № 121/12-KLMV/Р-4, умовами якого передбачено, що поручитель поручається перед кредитором та зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником своїх боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, а саме кредитний договір № 121/12-KLMV від 29.05.2012, в повному обсязі таких зобов'язань.

Сторони домовились, що зобов'язання поручителя перед кредитором є безумовними та для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим договором поруки та кредитним договором, не потребується.

Поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, в такому ж порядку та строки, що і боржник. Банк має право вимагати виконання боргових зобов'язань частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. Банк у разі одержання виконання боргових зобов'язань боржником та/або поручителем не в повному обсязі має право вимагати/отримати неодержані/невиконані боргові зобов'язання від боржника та/або поручителя. Боржник та поручитель залишаються зобов'язаним доти, доки боргові зобов'язання не будуть виконані в повному обсязі. Видача боргового документа за цим договором поруки не передбачена (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому разі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі або можуть виникнути на підставі кредитного договору в майбутньому.

ОСОБА_6 посилається на те, що заявлені вимоги за Кредитним договором 2 є частково безспірними на підставі рішення господарського суду м. Києва від 30.06.2016 у справі № 910/3627/16.

В той же час, як встановлено судом, вказане вище рішення у справі № 910/3627/16 на даний час оскаржене до суду апеляційної інстанції, ухвалою від 19.01.2017 Київський апеляційний господарський суд призначив судову експертизу та зупинив провадження у справі № 910/3627/16, отже рішення від 30.06.2016 є таким, що не набрало законної сили, і не може мати преюдиційної сили в порядку ст. 35 ГПК України при розгляді даної справи.

Поряд з цим, відповідно до наданих учасниками у справі доказів вбачається, що рішенням господарського суду Харківської області від 17.10.2016 у справі № 922/5037/15 вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Хімічні технології» перед ПАТ «Златобанк» за кредитним договором 121/12/KLMV від 29.05.2012, яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) - 5442466,68 доларів США; заборгованості за процентами - 607966,67 доларів США; пені - 10257744,18 гривень; штрафу за неналежне виконання зобов'язання - 5000,00 грн.; 3% річних - 473255,32 грн., шляхом визнання права власності за ПАТ «Златобанк» на нежитлові приміщення 1-го поверху №39-1-:-39-13 (тридцять дев'ять тире дві крапки тире тридцять дев'ять тире тринадцять) в літ. А-7 (А тире сім) загальною площею 152 кв.м., що знаходяться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Римарська, будинок 22 (оціночна вартість 7198616,00 грн., станом на вересень 2016 року без урахування ПДВ), належне майновому поручителю - ДП «Сентекс».

Зазначене рішення залишене без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31.01.2017, отже рішення набрало законної сили.

З наданих Заявником доказів вбачається, що в межах справи № 922/5037/15 було заявлено 5442466,68 доларів США заборгованості за кредитом, 607966,67 доларів США заборгованості за процентами за період з 06.12.2013 по 02.04.2015, 10257744,18 грн. пені, з якої: 8760481,73 грн. пені за прострочену заборгованість за кредитом за період з 27.01.2015 по 09.04.2015 і 1497262,45 грн. пені за прострочену заборгованість за процентами за період з 03.03.2014 по 09.04.2015; а також 3% річних за прострочення сплати кредиту в сумі 473255,32 грн. за період з 27.01.2015 по 09.04.2015 і штраф за неналежне виконання зобовязань 5000,00 грн.

Зазначені вище суми заборгованості, які були предметом розгляду в межах справи № 922/5037/15 в силу ст. 35 ГПК України не потребують повторного доведення і підлягають визнанню судом в даній справі про банкрутство.

Крім цього за Кредитним договором 2 заявником ПАТ «Златобанк» заявлено вимоги, що не були охоплені рішенням суду у справі № 922/5037/15, а саме: проценти за користування кредитом за період з 03.04.2015 по 28.03.2016 на загальну суму 751362,79 дол. США (еквівалент 19117282,62 грн.); пеня за прострочену заборгованість за основним боргом за період з 10.04.2015 по 29.03.2016 у сумі 72073524,86 грн.; пеня за прострочену заборгованість за відсотками за період з 10.04.2015 по 29.03.2016 у сумі 12313741,82 грн. та 3% річних за простроченою заборгованістю з основного боргу за період з 10.04.2015 по 29.03.2016 у сумі 4226203,03 грн.

В письмових запереченнях Боржника та ТОВ «Хімічні технології» проти вимог Банку за Кредитним договором 2 ТОВ «Євротехпласт» та ТОВ «Хімічні технології» посилаючись на Договір про внесення змін № 19 від 29.01.2015 заперечують проти нарахування Банком пені за прострочку сплати кредиту за період з 27.01.2015 по 29.01.2015.

Так, Договором про внесення змін № 19 від 29.01.2015 до Кредитного договору 2 сторони домовились викласти п. 1.4. Кредитного договору 2 в наступній редакції: Кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 26.02.2015 включно.

Отже, з позиції ТОВ «Євротехпласт» та ТОВ «Хімічні технології», за період з 27.01.2015 по 29.01.2015 не мало місця прострочення сплати кредиту.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 7.2. Кредитного договору 2, зміни та доповнення до цього кредитного договору вважаються його невід'ємною частиною, якщо вони укладені у письмовій формі та підписані належним чином сторонами/уповноваженими представниками сторін, за виключенням випадків, передбачених в цьому кредитному договорі.

Частиною 3 статті 653 ЦК України визначено, що у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Так, відповідно до договору про внесення змін № 18 від 26.12.2014 до Кредитного договору 2, сторони домовились викласти п. 1.4. Кредитного договору 2 в наступній редакції: « 1.4. Кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 26.01.2015 включно».

В свою чергу, договором про внесення змін № 19 від 29.01.2015 до Кредитного договору 2 сторони домовились викласти п. 1.4. Кредитного договору 2 в наступній редакції: «1.4. Кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 26.02.2015 включно».

Таким чином, за період з 27.01.2015 по 29.01.2015 обовязок позичальника по сплаті кредиту був прострочений, отже вказана вище позиція ТОВ «Євротехпласт» та ТОВ «Хімічні технології» відхиляється судом як необґрунтована.

Крім цього, Боржник та ТОВ «Хімічні технології» зазначають про пропуск Заявником строку позовної давності щодо пені за прострочену заборгованість за основним боргом за період з 27.01.2015 по 25.04.2015, та пені за прострочену заборгованість за процентами за період з 03.03.2014 по 25.04.2015.

В той же час, як вказано вище, заявлена пеня за період до 09.04.2015 є безспірною на підставі рішення у справі № 922/5037/15, отже відповідна позиція Боржника та ТОВ «Хімічні технології» відхиляється судом.

Також Боржник і ТОВ «Хімічні технології» посилаючись на положення Кредитного договору 2 та приписи ч. 1 ст. 251, ст. 530, ч. 1 ст. 631 ЦК України заперечують проти визнання кредиторських вимог щодо процентів за користування кредитом за період з 27.02.2015 по 26.04.2016. Крім цього ТОВ «Євротехпласт» і ТОВ «Хімічні технології» вказують на безпідставність нарахування Банком заборгованості по кредиту, процентам і пені в доларах США; неправомірність нарахування штрафу 5000,00 грн., а саме з порушенням, на думку Боржника, ст. 61 Конституції України; пропуск строку позовної давності щодо штрафу; порушення норм ч. 6 ст. 232 ГК України при розрахунку пені; нарахування 3% річних з порушенням ст. 19 Закону про банкрутство; неврахування Банком обставин щодо зарахування зустрічних однорідних вимог ТОВ «Хімічні технології», ДП «Інтергласт» Фірми «Гласт ГМБХ» та ДП «Сентекс» до Банку за Кредитним договором 2.

Розглянувши вказані вище заперечення проти вимог Банку суд зазначає, що позиція Боржника і ТОВ «Хімічні технології» щодо неправомірності нарахування процентів за користування кредитом за період з 27.02.2015 по 26.04.2016; нарахування вимог в доларах США, відхиляється судом з тих же підстав, правова оцінка яких надана судом вище при дослідженні вимог за Кредитним договором 1.

Щодо обставин зарахування зустрічних однорідних вимог ТОВ «Хімічні технології», ДП «Інтергласт» Фірми «Гласт ГМБХ» та ДП «Сентекс» до Банку за Кредитним договором 2 суд зазначає таке.

Відповідно до позиції Боржника і ТОВ «Хімічні технології», вказані особи звернулися до Банку із відповідними заявами про зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме коштів, що перебували на їхніх рахунках в ПАТ «Златобанк», в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором.

Відповідно до положень ст. 202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами, а також згідно частини 2 цієї статті в разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 203 ГК України, господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

На підставі ч. 1 ст. 601 ЦК України, зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, спрямованим на припинення зобов'язання, та внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника.

Отже, заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язань. Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов'язання (наприклад, за відсутністю зобов'язання другої сторони або в разі недопустимості зарахування зустрічних вимог згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 203 ГК України, статтею 602 ЦК України), то друга сторона вправі звернутися до суду з позовом про примусове виконання зобов'язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.

Разом з тим, судом встановлено, що Постановою Правління Національного банку України № 105 від 13.02.2015 було віднесено ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 ст. Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 30 від 13.02.2015 було розпочато процедуру виведення ПАТ «Златобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 14.02.2015 року по 13.05.2015 року включно.

Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Частиною 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Як передбачено п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Постановою правління Національного банку України № 310 від 12.05.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк» вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Златобанк».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 99 від 13.05.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію» вирішено розпочати ліквідацію банку.

Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 строком на 1 рік з 13.05.2015 по 12.05.2016 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 391 від 24.03.2016 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Златобанк» та делегування повноважень ліквідатора, продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Златобанк» на два роки по 13.05.2018 включно.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до заяв ТОВ «Хімічні технології», ДП «Інтергласт» Фірми «Гласт ГМБХ» та ДП «Сентекс» прямо заборонено п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином зазначені вище твердження Боржника і ТОВ «Хімічні технології» щодо неврахування Банком обставин зарахування зустрічних однорідних вимог, відхиляються судом як безпідставні і необґрунтовані.

У письмових поясненнях і запереченнях ТОВ «Євротехпласт» і ТОВ «Хімічні технології», посилаючись на рішення господарського суду Харківської області від 17.10.2016 у справі № 922/5037/15 просять суд зменшити розмір заборгованості за Кредитним договором 2 на 7198616,00 грн., оскільки вимоги Заявника в межах даної суми задоволені шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, як зазначив Заявник, вказане вище рішення суду на даний час не виконано, та виходячи з системного аналізу ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Відповідна правова позиція також зазначена в Постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-1206цс15.

Так, задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

Враховуючи викладене судом відхиляється позиція ТОВ «Євротехпласт» і ТОВ «Хімічні технології» щодо невизнання кредиторських вимог ПАТ «Златобанк» у сумі 7198616,00 грн.

За таких обставин, вимоги Заявника до Боржника щодо заборгованості за кредитом у сумі 5442466,68 доларів США (еквівалентно 138475281,23 грн.) та заборгованості за процентами в розмірі 1359329,46 доларів США (еквівалентно 34586069,21 грн.) за Кредитним договором 2 підлягають визнанню повністю.

Розглядаючи вимоги Банку щодо пені за прострочення сплати кредиту і процентів, суд зазначає, що в останньому, як і при розрахунку за Кредитним договором 1, допущено помилки у визначенні періоду простроченого грошового зобов'язання, а саме розрахунок проведено за період більше 6 місяців в порушення положень ч. 6 ст. 232 ГК України.

Як вже зазначено вище, частина вимог щодо пені за прострочення сплати кредиту є безспірною на підставі рішення у справі № 922/5037/15 у сумі 8760481,73 грн. за період з 27.01.2015 по 09.04.2015.

Крім цього судом здійснено власний розрахунок пені за прострочення сплати кредиту за загальний період з 10.04.2015 по 27.07.2015, з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно визначеної заявником формули розрахунку.

Підстава і загальний періодСума боргу, дол. СШАДата початкуДата закінченняКількість днів простроченняОблікова ставкаСума пені, грн.
Заборгованість за кредитом 10.04.15-27.07.155442466,6810.04.201527.07.4811735,27

Також судом здійснено власний розрахунок пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом за загальний період з 08.05.2015 по 10.02.2016, з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України та ст. 19 Закону про банкрутство, згідно визначеної заявником формули розрахунку.

Підстава і загальний періодСума боргу, дол. СШАДата початкуДата закінченняКількість днів простроченняОблікова ставкаСума пені, грн.
Проценти за квітень 2015 08.05.15-07.11.1563495,4508.05.201527.08.97437,31
28.08.201524.09.923,47
25.09.201507.11.690,33
Проценти за травень 2015 09.06.15-08.12.1565611,9609.06.201527.08.9537,01
28.08.201524.09.154,10
25.09.201508.12.0931,73
Проценти за червень 2015 08.07.15-07.01.1663495,4508.07.201527.08.5440,21
28.08.201524.09.923,47
25.09.201507.01.04488,21
Проценти за липень 2015 10.08.15-09.02.1665611,9610.08.201527.08.395,71
28.08.201524.09.154,10
25.09.201509.02.77714,29
Проценти за серпень 2015 08.09.15-10.02.1665611,9608.09.201524.09.986,57
25.09.201510.02.79726,87
Проценти за вересень 2015 08.10.15-10.02.1663495,4508.10.201510.02.45385,81
Проценти за жовтень 2015 10.11.15-10.02.1665611,9610.11.201510.02.7155,35
Проценти за листопад 2015 08.12.15-10.02.1663495,4508.12.201510.02.6587,92
Проценти за грудень 2015 12.01.16-10.02.1665611,9612.01.201610.02.372,79
Проценти за січень 2016 09.02.16-10.02.1665611,9609.02.201610.02.4,90
Всього:2638030,15

Таким чином загальний розмір пені за прострочення сплати кредиту і процентів за Кредитним договором 2, що підлягає визнанню судом, становить 37707509,60 грн. (10257744,18 грн. пені, що є безспірною на підставі рішення суду у справі № 922/5037/15 + 24811735,27 грн. пені за прострочення сплати кредиту за період з 10.04.2015 по 27.07.2015 + 2638030,15 грн. пені за процентами за загальний період з 08.05.2015 по 10.02.2016).

Заявлена сума штрафу за неналежне виконання зобовязань за Кредитним договором 2 у розмірі 5000,00 грн. підлягає визнанню, оскільки вказана сума є безспірною на підставі рішення у справі № 922/5037/15.

Крім цього Банком заявлено суму 3% річних, нарахованих у зв'язку з простроченням позичальником за Кредитним договором 2 сплати суми основного боргу, за загальний період з 27.01.2015 по 29.03.2016.

Як вже встановлено судом, вимоги щодо 3% річних за період з 27.01.2015 по 09.04.2015 в сумі 473255,32 грн. є безспірними на підставі рішення суду у справі № 922/5037/15.

Перевіривши надані Заявником розрахунки 3% річних за період з 10.04.2015 по 29.03.2016 суд зазначає, що Банком не було враховано положень ч. 3 ст. 19 Закону про банкрутство, отже судом зроблено власний розрахунок 3% річних за правильний період з 10.04.2015 по 10.02.2016, і встановлено, що правильна сума 3% річних за вказаний період становить 3494129,68 грн.

Враховуючи викладене, сума 3% річних за прострочення повернення суми кредиту за Кредитним договором 2, яка підлягає визнанню судом становить 3967385,00 грн. за загальний період з 27.01.2015 по 10.02.2016.

Поряд з викладеним вище судом встановлено, що відповідно до п. 2.1. Кредитного договору 2 (в ред. договору про внесення змін № 15 від 24.09.2014) щодо забезпечення виконання зобовязань позичальника за Кредитним договором 2 окрім укладення договору поруки з ТОВ «Євротехпласт» передбачено укладення договору застави обладнання ТОВ «Євротехпласт», що знаходиться за адресою: Харківська обл., Золочівський р-н, смт. Золочів, вул. Привокзальна, 1Б.

24.09.2014 між ПАТ «Златобанк» (заставодержатель) та ТОВ «Євротехпласт» (заставодавець) було укладено договір застави № 121/12-KLMV/S-6, відповідно до умов якого ТОВ «Євротехпласт» в забезпечення виконання зобовязань ТОВ «Хімічні технології» перед заставодержателем за Кредитним договором 2 надає заставодержателю в заставу майно, визначене у статті 3 цього договору, а саме визначене рухоме майно, виробниче обладнання в кількості 11 одиниць.

Згідно п. 3.3. Договору застави, заставна вартість предмета застави відповідає ринковій вартості та складає 2400000,00 грн.

Як вбачається з наданого ліквідатором ОСОБА_2 реєстру вимог кредиторів, ліквідатором вимоги Заявника до Боржника за Кредитним договором 2 визнано в розмірі 188016755,56 грн. та віднесено в повному обсязі окремо до реєстру вимог кредиторів як такі, що забезпечені заставою майна Боржника.

З такою позицією ліквідатора Банкрута суд не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до вимог статті 1 Закону, кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Виходячи з вимог ст. 23, 24, 25 Закону про банкрутство, обов'язок розгляду грошових вимог та надання правового аналізу наданих кредитором письмових доказів, підставам виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру та змісту, а також, обов'язок встановлення розміру та моменту виникнення грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя в процедурах банкрутства.

Правовідносини між ТОВ «Євротехпласт» та ПАТ «Златобанк», реалізуються в провадженні у справі про банкрутство, врегульовані нормами цивільного законодавства, а саме: ЦК України, Законом України «Про заставу».

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, порукою, заставою.

Згідно з ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до частини першої статті 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Заставодавцем, відповідно до частини першої ст. 583 ЦК України, може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про заставу», застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 589 ЦК України та статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт» в даному випадку не є позичальником за основним кредитним договором, та не є особою, яка отримувала кредитні кошти.

Проте, норми Закону про банкрутство не обмежують право Банку звернутися з грошовими вимогами до майнового поручителя, якщо основний боржник не сплатив борг.

В той же час, майновий поручитель несе відповідальність перед заставодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави.

Отже, відповідальність майнового поручителя, як заставодавця, який не є одночасно боржником в основному зобов'язанні, обмежується переданим у заставу майном (його вартістю, визначеною в договорі застави).

У визначенні господарським судом розміру вимог кредитора, що забезпечені майном боржника, до уваги має братися оцінка майна, погоджена сторонами у відповідному договорі застави (іпотеки).

Наведена правова позиція узгоджується із правовою позицією, що висловив Верховний Суд України у постанові №14/030 від 03.06.2014 у справі №25/5005/6641/2012 та у постанові від 26.08.2014 справі № 5024/948/2012. У наведених постановах Верховний Суд України дійшов висновку про те, що майновий поручитель та основний боржник, зобов'язання якого перед кредитором забезпечені заставою майна, що належить майновому поручителю на праві власності, відповідають перед кредитором солідарно, тому заставодержатель, як кредитор, вправі вимагати виконання основного зобов'язання як від основного боржника, так і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо. При цьому, вимоги кредитора-заставодержателя, заявлені у справу про банкрутство майнового поручителя, є грошовими, оскільки забезпечують виконання позичальником основного зобов'язання (кредитного договору), яке за своєю правовою природою є грошовим, та забезпечені заставою майна майнового поручителя, тому повинні включатися до реєстру вимог кредиторів окремо та задовольняються у першу чергу. (Дані висновки підлягають врахуванню щодо черговості задоволення вимог кредиторів, зокрема з посиланням на ч. 9 ст. 45 Закону про банкрутство (в новій редакції), відповідно до якої погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна боржника, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку).

Вказані вище Постанови Верховного Суду України не містять висновку про те, що майновий поручитель повинен нести відповідальність перед заставодержателем за невиконання боржником основного зобовязання у розмірі більшому, ніж вартість предмета застави.

Відтак, у разі невиконання основним боржником зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою) майна майнового поручителя, заставодержатель (іпотекодержатель), як кредитор, вправі вимагати виконання основного зобов'язання як від основного боржника, так і його майнового поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, а у разі пред'явлення таких вимог до майнового поручителя у справі про банкрутство, останній відповідає в межах взятих на себе зобов'язань перед заставодержателем (іпотекодержателем) згідно умов договору застави (іпотеки) з відповідним відображенням вимог кредитора-заставодержателя у реєстрі вимог кредиторів та з дотриманням процедури реалізації заставного майна в ході провадження у справі про банкрутство.

Здійснивши аналіз вищезазначених норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини та проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що на підставі Договору застави банк вправі вимагати від майнового поручителя (ТОВ «Євротехпласт») виконання зобовязання за Кредитним договором 2 виключно в межах вартості переданого в заставу банку майна.

Аналогічної позиції дотримується також Вищий господарський суд України (постанова від 20.09.2016 у справі № 911/3848/15).

Виходячи з наведеного, враховуючи, що сторонами визначено вартість предмета застави, згідно договору застави № 121/12-KLMV/S-6 від 24.09.2014 в сумі 2400000,00 грн., а також враховуючи, що згідно вищезазначених приписів чинного законодавства майновий поручитель несе відповідальність перед заставодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави, суд визнає грошові вимоги ПАТ «Златобанк» до ТОВ «Євротехпласт», як такі, що забезпечені заставою майна Боржника в сумі 2400000,00 грн.

Беручи до уваги все зазначене вище судом встановлено, що заявлені ПАТ «Златобанк» до Боржника вимоги за кредитним договором № 121/12-KLMV від 29.05.2012 підлягають визнанню наступним чином: 136075281,23 грн. заборгованість за кредитом + 34586069,21 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом + 3967385,00 грн. 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту - 4 черга задоволення вимог кредиторів; 37707509,60 грн. пені за прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом + 5000,00 грн. штрафу (безспірний на підставі рішення суду у справі № 922/5037/15) - 6 черга задоволення вимог кредиторів; 2400000,00 грн. - окремо, позачергово, як забезпечені.

Таким чином загальний розмір вимог ПАТ «Златобанк» до ТОВ «Євротехпласт», який підлягає визнанню судом в межах справи № 911/5250/15, становить 364841592,83 грн. і складається з: 2400000,00 грн. заборгованості за кредитом, що є забезпеченою заставою майна - окремо; + 235744310,01 грн. (99669028,78 грн. + 136075281,23 грн.) заборгованості за кредитом + 60195947,81 грн. (25609878,60 грн. + 34586069,21 грн.) заборгованості за процентами + 5507334,42 грн. (1539949,42 грн. + 3967385,00 грн.) 3% річних - 4 черга; + 60984000,59 грн. (23276490,99 грн. + 37707509,60 грн.) пені за кредитом і процентами + 10000,00 грн. (5000,00 грн. + 5000,00 грн.) штрафу - 6 черга.

Судовий збір, сплачений Заявником за подачу кредиторської заяви у сумі 2756,00 грн. відноситься до 1 черги задоволення вимог кредиторів.

Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/606/2013 від 28.03.2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI), розгляд грошових вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарським судом затверджується реєстр вимог кредиторів.

Дослідивши поданий ліквідатором ОСОБА_2 реєстр вимог кредиторів станом на 14.04.2017, судом встановлено, що до реєстру включені вимоги кредиторів ПАТ «Златобанк» у сумах: 2756,00 грн.; 124709519,46 грн. - 4 черга; 18258549,56 грн. - 6 черга; 188016755,56 грн. - окремо, позачергово; ТОВ «Хімічні технології» у сумах: 2756,00 грн. - 1 черга; 2113663,37 грн. - 4 черга; ДП «Сентекс» у сумах: 2756,00 грн. - 1 черга; 144664,82 грн. - 4 черга.

Однак наведені вище суми визнаних вимог ПАТ «Златобанк» згідно поданого реєстру не є обґрунтованими, про що детально вказано вище, а також ліквідатором ОСОБА_2 взагалі не включено до реєстру вимог кредиторів заборгованість Боржника перед ТОВ «Агросервіс» у сумі 254287,25 грн. і ДП «Інтергласт» Фірми «Гласт ГМБХ» у сумі 65629,17 грн., які були визнані Головою ліквідаційної комісії при зверненні до суду із заявою про порушення справи про банкрутство Боржника та визнані відповідно до постанови господарського суду Київської області від 29.03.2016 у цій справі.

Таким чином, у зв'язку з незверненням заявників до суду в установленому порядку та визнанням відповідних вимог в досудовій процедурі ліквідації, відповідна заборгованість Боржника перед ТОВ «Агросервіс» у сумі 254287,25 грн. і ДП «Інтергласт» Фірми «Гласт ГМБХ» у сумі 65629,17 грн. підлягає віднесенню до 6 черги задоволення вимог кредиторів.

Будь-яких інших заяв з грошовими вимогами до Боржника у встановленому порядку до суду та до ліквідатора ОСОБА_2 не надходило.

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку про затвердження реєстру вимог кредиторів ТОВ «Євротехпласт» станом на 14.04.2017 у наступному складі: ДП «Сентекс» у сумах: 2756,00 грн. - 1 черга; 144664,82 грн. - 4 черга; ТОВ «Хімічні технології» у сумах: 2756,00 грн. - 1 черга; 2113663,37 грн. - 4 черга; ПАТ «Златобанк» у сумах: 2756,00 грн. - 1 черга; 301447592,24 грн. - 4 черга; 60994000,59 грн. - 6 черга; 2400000,00 грн. - окремо, позачергово, як забезпечені; ТОВ «Агросервіс» у сумі 254287,25 грн. - 6 черга; ДП «Інтергласт» Фірми «Гласт ГМБХ» у сумі 65629,17 грн. - 6 черга.

Керуючись ст. 86 ГПК України, ст. 23, 45, 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ДП «Сентекс» від 28.04.2016 № 16/04/28-01 (вх. № 9457/16) задовольнити. Визнати грошові вимоги Дочірнього підприємства «Сентекс» () до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт» () у сумах: 2756,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 144664,82 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

2. Заяву ТОВ «Хімічні технології» від 28.04.2016 № 102 (вх. № 9595/16) задовольнити. Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Хімічні технології» () до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт» () у сумах: 2756,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 2113663,37 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

3. Заяву ПАТ «Златобанк» від 20.04.2016 б/№ (вх. № 9079/16) задовольнити частково. Визнати грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «Златобанк» () до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт» () у сумах: 2756,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів; 301447592,24 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів; 60994000,59 грн. - 6 черга задоволення вимог кредиторів; 2400000,00 грн. - окремо, позачергово, як забезпечені. В іншій частині заяву відхилити.

4. Затвердити реєстр вимог кредиторів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Ломоносова, 40; ) станом на 14.04.2017, до якого включити вимоги:

- ДП «Сентекс» у сумах: 2756,00 грн. - 1 черга; 144664,82 грн. - 4 черга;

- ТОВ «Хімічні технології» у сумах: 2756,00 грн. - 1 черга; 2113663,37 грн. - 4 черга;

- ПАТ «Златобанк» у сумах: 2756,00 грн. - 1 черга; 301447592,24 грн. - 4 черга; 60994000,59 грн. - 6 черга;

- ТОВ «Агросервіс» у сумі 254287,25 грн. - 6 черга;

- ДП «Інтергласт» Фірми «Гласт ГМБХ» у сумі 65629,17 грн. - 6 черга.

5. Окремо включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «Златобанк» () у сумі 2400000,00 грн., як забезпечені заставою майна ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Євротехпласт» згідно договору застави № 121/12-KLMV/S-6 від 24.09.2014, перелік якого, місцезнаходження та детальний опис наведено в Статті 3 Договору застави, і які підлягають задоволенню позачергово.

6. Зобов'язати ліквідатора ОСОБА_2 арбітражного керуючого ОСОБА_5 надати суду уточнений реєстр вимог кредиторів ОСОБА_2 з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

7. Копію ухвали надіслати учасникам у справі про банкрутство.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 24.04.2017

Суддя С.Ю. Наріжний