ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" квітня 2017 р.Справа № 916/410/17

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

при секретарі судового засідання Воровіній Т.О.

розглянувши справу №916/410/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ

до відповідача ОСОБА_1 басейнової лікарні на водному транспорті

про стягнення 480282,52 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №21/р8-17-014 від 03.01.2017р.

від відповідача: не зявився

Суть спору: ТОВ „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 басейнової лікарні на водному транспорті 480282,52 грн., з яких: 460375,64 грн. основного боргу, який виник з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) від 05.04.2016р. №008311-БТ, а також 16455,45 грн. пені, 1763, 51 грн. 3% річних та 1763,51 грн. індексу інфляції.

20.03.2017р. за вх.№2-1533/17 господарський суд одержав заяву про зменшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить суд стягнути з відповідача 23518,74 грн. пені, 2520,29 грн. 3% річних та 11442,08 грн. індексу інфляції, з посиланням при цьому на те, що основний борг в сумі 460375,64 грн. сплачений відповідачем позивачу.

Вказана заява позивача фактично є заявою про збільшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних.

20.03.2017р. за вх.№2-1530/17 господарський суд одержав заяву, згідно з якою позивач просить суд повернути 5604,24 грн. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №1867 від 07.02.2017р. у звязку зі зменшенням розміру позовних вимог.

У відзиві на позов від 10.04.2017р. за вх.№8443/17 відповідач повідомив про сплату основного боргу в повному обсязі, а також погодився із позовними вимогами про стягнення 3% річних та індексу інфляції, але просив зменшити розмір пені до 500 грн., з посиланням при цьому на те, що відповідачем в повному обсязі сплачено суму основного боргу, відповідач є некомерційною установою, яка безпосередньо підпорядковується Департаменту охорони здоров'я Одеської обласної ради, та не є розпорядником коштів, а тому не має можливості своєчасно та в повному обсязі сплачувати надані позивачем послуги. Окрім того, відповідач вважає розмір заявленої пені занадто великим та недоведеним позивачем факту завдання позивачу збитків у звязку з порушення відповідачу грошового зобовязання.

Ухвалою від 10.04.2017р. строк вирішення спору продовжений господарським судом на 15 днів у звязку із задоволенням відповідного клопотання позивача.

Позивач надав до суду заперечення на відзив від 13.04.2017р. за вх.№8756/107, згідно з якими заперечує проти зменшення розміру пені до 500 грн., з посиланням на те, що позивач не є газодобувною компанією та змушений розраховуватись зі своїми постачальниками кредитними коштами, зменшення пені до заявленої відповідачем суми дозволить відповідачу і в подальшому порушувати договірні умови в частині проведення розрахунків.

На підставі ст.77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва 10.04.2017р., до 26.04.2017р.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні 26.04.2017р. за участю представника позивача оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

05.04.2016р. між ТОВ „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ (Постачальник, позивач) та ОСОБА_1 басейновою лікарнею на водному транспорті (Споживач, відповідач) укладений

договір на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) №008311-БТ, відповідно до якого Постачальник постачає природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач сплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно з умовами п.3.6. договору обсяг спожитого природного газу підтверджується підписаними сторонами актами прийому-передачі природного газу та прийняття послуг з його транспортування розподільними газопроводами (далі-акт), що оформлюються на підставі даних комерційних вузлів обліку.

У п.3.7. договору встановлено, що Постачальник до 5-го числа місяця, наступного за звітним, надає Споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг та звітний місяць, які підписані уповноваженим представником Газорозподільного підприємства, погоджені Постачальником та скріплені печатками.

У відповідності до п.3.8 договору Споживач протягом двох днів з дня одержання акту наданих послуг зобовязується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Споживача (при наявності), або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акту наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до законодавства. До вирішення спірних питань обсяг спожитого газу та сума для оплати наданих послуг з постачання природного газу установлюються відповідно до даних Газорозподільного підприємства.

Згідно п.3.9 договору акти прийму-передачі природного газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

Відповідно до п.4.5 договору обсяг спожитого природного газу визначається за допомогою комерційних вузлів обліку.

Згідно з п.5.1 договору постачання природного газу здійснюється за ціною, що встановлюється між Постачальником та Споживачем та оприлюднюється Постачальником на своєму сайті.

У п.5.4 договору встановлено, що вартість послуг по договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу Споживачу і орієнтовно складає: 587104,10 грн.

Відповідно до п.5.5 договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку-фактури. У випадку недоплати вартості послуг за спожитий у розрахунковому періоді природний газ, Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим. У випадку переплати за фактично спожитий газ, сума переплати повертається на поточний рахунок Споживача за його письмовою вимогою.

У п.5.7 договору встановлено, що звірка розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу Споживачем та акту приймання-передачі газу 1 раз на квартал, або протягом 10-ти днів з дати предявлення вимоги однієї із сторін. Акт звірки є підставою для остаточних розрахунків.

Відповідно до п.6.3.2 договору Споживач зобовязується оплачувати Постачальнику вартість послуг згідно з умовами договору.

Згідно з п.7.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України.

У відповідності до п.7.2.1 договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом V договору, із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У п.11.1 договору встановлено, що договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31.12.2016р., а у частині оплати за надані послуги - до їх повного здійснення. Даний договір розповсюджує свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2016р. згідно Цивільного кодексу України статті 631 п.3.

Відповідно до п.11.2 договору встановлено, що згідно частини 6 статті 40 Закону України „Про здійснення державних закупівель №1197-VІІ від 10.04.2014р. (із змінами та доповненнями) дія цього договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у даному договорі.

Додатковою угодою від 20.10.2016р. №1 до договору на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) від 05.04.2016р. №008311-БТ сторони дійшли згоди, зокрема, пункт 5.4 розділу V договору викласти в наступній редакції: "ціна цього договору, з урахуванням змін, становить 602977,47 грн."

Додатковою угодою від 30.12.2016р. №2 до договору на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) від 05.04.2016р. №008311-БТ сторони дійшли згоди про наступне: "Згідно пункту 11.2 договору №008311-БТ від 05.04.2016р. дія договору може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у даному договорі, відповідно до чинного законодавства. Загальну сума послуг договору складає 602977,47 грн. У тому числі 20% 120595,49 грн."

Також судом встановлено, що на виконання умов договору позивач надав, а відповідач прийняв послуги з постачання природного газу, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі природного газу за жовтень 2016р. (обсяг природного газу - 3874 куб.м.), листопад 2016р. (обсяг природного газу - 21205 куб.м.), грудень 2016р. (обсяг природного газу - 2997 куб.м.).

Поставлений природний газ станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом відповідач сплатив частково, а саме: 27.10.2016р. відповідачем сплачено 31994,40 грн. за надані позивачем послуги з газопостачання за договором №008311-БТ від 05.04.2016р., про що свідчить відповідна виписка по рахунку позивача за період з 01.10.2016р. по 01.02.2017р. Решту поставленого природного газу не відповідачем не оплачено.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) від 05.04.2016р. №008311-БТ в частині повної та своєчасної оплати природного газу стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом між сторонами у справі укладений договір на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) від 05.04.2016р. №008311-БТ, умовами якого позивач зобовязаний постачати природний газ відповідачу, а відповідач зобовязаний оплачувати позивачу вартість газу і наданих послуг.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, як вище встановлено господарським судом, відповідачем не належним чином виконувались зобовязання щодо оплати поставленого позивачем природного газу у листопаді-грудні 2016 року, внаслідок чого у відповідача виник борг перед позивачем в сумі 460375,64 грн.

В процесі розгляду справи відповідачем повністю сплачено наявний борг за договором на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (для бюджетних установ та організацій) від 05.04.2016р. №008311-БТ у сумі 460375,64 грн., що підтверджується відповідною випискою по рахунку позивача за період з 01.03.2017р. по 17.03.2017р., листом відповідача від 03.04.2017р. №228, в якому він просив позивача вважати суму 460375,64 грн. сплачену 06.03.2017р. в рахунок погашення боргу по договору №008311-БТ від 05.04.2016р., а також поясненнями обох сторін.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Така ж правова позиція викладена і у п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2012р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції.

Таким чином, виходячи з того, що на момент розгляду справи основний борг в сумі 460375,64 грн., стягнення якого з відповідача є предметом спору у даній справі, сплачений відповідачем, провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 460375,65 грн. припиняється господарським судом на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, за відсутністю предмету спору.

Щодо решти позовних вимог ТОВ „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або атом цивільного законодавства.

Умовами п.7.2.1. укладеного між сторонами договору встановлено, що у разі порушення відповідачем строків оплати, передбачених розділом V договору, із відповідача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За порушення відповідачем строків оплати поставленого позивачем природного газу, останнім здійснено нарахування пені за період з 11.12.2016р. по 05.03.2017р.

Розрахунок пені, який здійснений позивачем, та згідно з яким, розмір нарахованої відповідачу пені становить 23518,74 грн., перевірений господарським судом та встановлено невідповідність цього розрахунку вимогам ч.5 ст. 254 ЦК України, згідно з якою якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За таких обставин, господарський судом самостійно, з урахуванням конкретних обставин справи, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, виконано здійснений розрахунок пені та визначено, що за період з 11.12.2016р. по 05.03.2017р. розмір пені становить 23235,71 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, в силу вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Розрахунок 3% річних, який здійснений позивачем, та згідно з яким, розмір нарахованих відповідачу 3% річних за період з 11.12.2016р. по 05.03.2017р. становить 2520,29 грн., перевірений господарським судом та встановлено невідповідність цього розрахунку вимогам ч.5 ст. 254 ЦК України.

Господарський судом самостійно, з урахуванням конкретних обставин справи, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання зобовязання, виконано здійснений розрахунок 3% річних та визначено, що за період з 11.12.2016р. по 05.03.2017р. розмір 3% річних становить 2489,54 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Перевіривши розрахунок індексу інфляції, згідно з яким розмір індексу інфляції за загальний період з грудня 2016року по березень 2017 року становить 11442,08 грн., господарським судом встановлено, що останній відповідає обставинам справи, а отже 11442,08 грн. індексу інфляції підлягають стягненню з відповідача.

Водночас відповідно до ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), які підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Згідно з розясненнями, що містяться у п.3.17.4 постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011р.№18 „Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

На підставі аналізу поданих доказів, із врахуванням відсутності в матеріалах справи доказів завдання збитків іншим учасникам господарських відносин, приймаючи до уваги повне погашення відповідачем суми основного боргу та причини неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань (в т.ч., що відповідач є бюджетною некомерційною організацією), і оскільки необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій та розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду, господарський суд дійшов висновків про необхідність використання такого права суду та про зменшення розміру нарахованої пені на 50% - до 11617,86 грн.

Таким чином позовні вимоги ТОВ „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ задовльняються господарським судом частково.

На підставі ст.44,49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на обох сторін у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог, із урахуванням визначення судом часткової необґрунтованості заявлених позовних вимог в частині заявлення до стягнення з відповідача 283,003 грн. пені (23518,74 грн. заявлених - 23235,71 грн. обґрунтованих) та 30,75 грн. 3% річних (2520,29 грн. заявлених - 2489,54 грн. обґрунтованих), а також враховуючи покладення судового збору за позовними вимогами про стягнення пені, розмір якої зменшено судом на підставі п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, на відповідача в порядку ч.2 ст. 49 ГПК України.

Окрім того, відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги припинення провадження по справі №916/410/17 в частині стягнення з відповідача 460375,64 грн. основного боргу господарський суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача від 20.03.2017р. за вх.№2-1530/17 про повернення судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №1867 від 07.02.2017р., про що господарським судом Одеської області винесено відповідну ухвалу від 26.04.2017р.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 басейнової лікарні на водному транспорті (68606, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Железнякова, буд. 182/1, , р/р 9869 в ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ (65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, , р/р 1 в ПАТ "Марфін Банк", МФО 328168) 11617 (одинадцять тисяч шістсот сімнадцять) грн. 86 коп. пені, 2489 (дві тисячі чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 54 коп. 3% річних, 11442 (одинадцять тисяч чотириста сорок дві) грн. 08 коп. індексу інфляції та 1586 (одну тисячу пятсот вісімдесят шість) грн. 61 коп. судового збору.

3.Провадження у справі №916/410/17 в частині стягнення основного боргу в сумі 460375,64 грн. припинити.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 26 квітня 2017 р.

Суддя Г.Є. Смелянець