ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.04.2017 Справа № 904/1719/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут"

до Дніпропетровського Державного аграрно-економічного університету в особі Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського Державного аграрно-економічного університету

про стягнення заборгованості за спожитий природний газ та штрафних санкцій у розмірі 105 638,17 грн

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_1, дов. № б/н від 20.12.16р.

Відповідача - ОСОБА_2, дов. №46-11-1563 від 22.12.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 104 134,64 грн. основного боргу, 1 358,03 грн. пені та 145,50 грн. 3% річних за договором на постачання природного газу № 11410QABQXAB017 від 31.01.17р.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначив, що навчальним закладом вживаються заходи щодо погашення суми основного боргу, зокрема, Відповідачем 14.04.17р. сплачено 900,00 грн. в рахунок часткового погашення боргу. Крім того, Відповідач зазначив, що несплата повязана із затримками держаного фінансування витрат Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського Державного аграрно-економічного університету. Також Відповідач вважає, що навчальний заклад не повинен нести відповідальність у вигляді штрафних санкцій та відсотків за користування коштами, оскільки ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Відповідач зазначив, що закладом підготований текст мирової угоди та заяви про затвердження мирової угоди у даній справі та направлені із супровідним листом Позивачу.

У відзиві Відповідач також просив надати розстрочку сплати основного боргу в наступному порядку: квітень 2017р. 16300,00 грн., травень 2017р. 0,00 грн., червень 2017р. 20000,00 грн., липень 2017р. 19500,00 грн., серпень 2017р. 47434,64 грн.

Представник Позивач повідомила, що Позивач не надав згоди на укладання мирової угоди, про що листом № Dpz7/2-СЛ-3030-0317 від 30.03.17р. повідомив Відповідачеві. Також представник Позивача заперечувала проти клопотання Відповідача про розстрочку рішення.

Розгляд справи відкладався.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

31.01.17р. сторонами укладено Договір № 11410QABQXAB017 на постачання природного газу (далі Договір), за п.1.1 якого Постачальник (Позивач) зобов'язався передати у власність Споживачеві (Відповідачеві) у 2017 році природний (далі Газ), а Споживач зобов'язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, визначені Договором.

Пунктом 11.1. Договору встановлено, що Договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.17р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. Сторонами досягнуто згоди, що в силу положень ч.3 ст. 631 ЦК України, умови цього договору застосовуються до відносин, які склалися між Сторонами до дати його укладення, а саме з 01.01.17р.

Згідно з п.4.1 Договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

На виконання умов Договору, у січні 2017р. Позивач поставив Відповідачеві природного газу на загальну суму 104 134,64 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу №ДОЗ00003434 від 31.01.17р., за яким у січні 2017р. спожито 11,542 тис. м3 газу.

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем не пізніше 30 (31) числа розрахункового місяця, у якому здійснюється постачання природного газу (п.4.2.1. Договору).

Як зазначив Позивач, Відповідач не розрахувався за поставлений у січні 2017р. природний газ, внаслідок чого у нього виник борг у розмірі 104 134,64 грн.

Пунктом 6.2.1 Договору визначено, що у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу.

З посиланням на п. 6.2.1. Договору, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував пеню 1 358,03 грн. за період прострочення з 01.02.17р. по 17.02.17р.

Крім того, з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивачем нараховані 3% річних - 145,50 грн. за період з 01.02.17р. по 17.02.17р.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Під час розгляду справи Відповідач надав суду квитанцію № 0.0.745352657.1 від 14.04.17 р., відповідно до якої Відповідач сплатив частину основного боргу у розмірі 900,00 грн., тобто після звернення Позивача до суду з позовом.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд визнає їх обґрунтованими.

Разом з тим, ст. 83 ГПК України надає право суду у виняткових випадках зменшувати розмір штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що Відповідач є бюджетною організацією, борг виник у звязку з недостатнім бюджетним фінансуванням, суд вважає за можливе задовольнити клопотання Відповідача, зменшивши пред'явлену до стягнення пеню до 679,02 грн.

Розглянувши заяву Відповідача про розстрочку сплати основного боргу, суд бере до уваги, заяву Відповідача, у якій він повідомив, що виникнення боргу повязане із затримками держаного фінансування витрат Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського Державного аграрно-економічного університету. Крім того, Відповідач зазначає, що примусове стягнення боргу в загальному порядку призведе до арешту рахунків і майна навчального закладу та спричинить такі негативні наслідки, як припинення надання житлово-комунальних послуг внутрішньо переміщеним особам, які мешкають в гуртожитках коледжу, через припинення розрахунків за вказані послуги, припинення електропостачання навчального закладу, зупинення діяльності навчального та неможливість виплати заробітної плати працівникам, зрив проведення капітального ремонту памятки архітектури № 158, яка перебуває під охороною держави.

Згідно з ч.1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У п. 7.1.2., 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення…

З урахуванням обставин справи, суд вважає за можливе заяву Відповідача про розстрочку сплати основного боргу задовольнити частково, погашення боргу у сумі 103 234,64 грн. провести за наступним графіком:

- до 30.04.17р. 16 300,00 грн.;

- до 31.05.17р. 21 733,66 грн.;

- до 30.06.17р. 21 733,66 грн.;

- до 31.07.17р. 21 733,66 грн.;

- до 31.08.17р. 21 733,66 грн.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, стягненню підлягають 103 234,64 грн. основного боргу, 679,02 грн. - пені, 145,50 грн. 3% річних.

У частині вимог про стягнення 900,00 грн. основного боргу, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

При розподілі сум судового збору суд враховує, що відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.11р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки (штрафу, пені) покладається на Відповідача без урахування зменшення такої неустойки.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, п. 1-1 ч.1. ст. 80, ст.ст. 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, 49000, м. Дніпро, вул. Сергія Єфремова (Ворошилова), буд. 25 (код 00493675) в особі Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, 51600, Дніпропетровська область, м Верхньодніпровськ, вул. Дедишка, 1 (код 26371969) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", 49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2, (код 39572642) 103 234,64 грн. основного боргу, 679,02 грн. пені, 145,50 грн. 3% річних, 1 600,00 грн. судового збору.

Розстрочити сплату основного боргу строком на 5 місяців, погашення основного боргу у сумі 103 234,64 грн. провести за наступним графіком:

- до 30.04.17р. 16 300,00 грн.;

- до 31.05.17р. 21 733,66 грн.;

- до 30.06.17р. 21 733,66 грн.;

- до 31.07.17р. 21 733,66 грн.;

- до 31.08.17р. 21 733,66 грн.

Провадження у справі у частині вимог про стягнення з Відповідача основного боргу у розмірі 900,00 грн. - припинити.

У решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 24.04.2017

Суддя С.Г. Юзіков