КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р. Справа№ 910/11996/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Борух А.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Лафазан О.О. (дов. від 20.02.2017 р.);

від відповідача: Лисаченко Д.М.(дов. від 08.11.2016), Кузьміна Г.А. (дов. № Ц/3-04/19-17 від 03.02.2017 р.);

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглевидобувні технології"

на рішення господарського суду міста Києва від 08.08.2016р.

по справі № 910/11996/16 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглевидобувні технології"

до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 36 783,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Вуглевидобувні технології" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 36 783,50 грн. заборгованості за договором № Д/КМЦ-15030-прибут від 29.01.2015 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.08.2016 р. у справі № 910/11996/16 у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглевидобувні технології" відмовлено повністю.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки Державне підприємство "Донецька залізниця " з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не виключено, а комісією з утворення ПАТ "Українська залізниця" передавальний акт майна не підписано та Міністерством інфраструктури України не затверджено, суд приходить до висновку, що публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" на день розгляду позовної заяви зобов'язань Держаного підприємства "Донецька залізниця" за договором №Д/КМЦ-15030-прибут від 29.01.2015 не набуло, а тому позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглевидобувні технології" про стягнення з публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" (як правонаступника Державного підприємства "Донецька залізниця") 36 783,50 грн. за договором №Д/КМЦ-15030-прибут, є передчасними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Вуглевидобувні технології " звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 08.08.2016 р. у справі № 910/11996/16 скасувати в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що зведений передавальний акт, відсутністю якого обґрунтоване судове рішення, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, був неодноразово досліджений судами. Апелянт зазначає, що, як свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 21.10.2015 р. створено публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», яке є правонаступником, в тому числі, ДП «Донецька залізниця». Вказаний запис не скасовано та не оскаржено.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 р. апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглевидобувні технології" прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі № 910/11996/16.

16.01.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення господарського суду міста Києва від 08.08.2016 р. у справі № 910/1196/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

17.01.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги.

17.01.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить витребувати у відповідача, Печерської районної державної адміністрації в місті Києві та в господарського суду міста Києва (з матеріалів справи № 910/11455/16) передавальний акт та зведений передавальний акт, які підтверджують, що майно ДП "Донецька залізниця" було передано ПАТ "Українська залізниця". Акт затверджено Міністром інфраструктури України 18.08.2015 р., підписано головами та членами комісії з утворення ПАТ "Українська залізниця", головами комісій з реорганізації підприємств залізничного транспорту, а також головою комісії з реорганізації ДП "Донецька залізниця" Брюховецьким В.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 р. клопотання позивача було задоволено частково, витребувано у відповідача та Печерської районної державної адміністрації в місті Києві передавальний акт та зведений передавальний акт, які підтверджують, що майно ДП "Донецька залізниця" було передано ПАТ "Українська залізниця". Акт затверджено Міністром інфраструктури України 18.08.2015 р., підписано головами та членами комісії з утворення ПАТ "Українська залізниця", головами комісій з реорганізації підприємств залізничного транспорту, а також головою комісії з реорганізації ДП "Донецька залізниця" Брюховецьким В.А.

В подальшому в судових засіданнях оголошувались перерви.

В судовому засіданні 14.03.2017 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Станом на 14.03.2017 р. позивачем та Печерською районною державною адміністрацією в місті Києві витребувані документи суду надані не були.

Відповідно до п. 3.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29.01.2015 р. між Державним підприємством "Донецька залізниця" (далі - виконавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вуглевидобувні технології" (далі - Ваговласник) укладено договір на виконання метрологічних робіт № Д/КМЦ - 15030-прибут (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов'язався на підставі Закону України "Про метрологію і метрологічну діяльність" від 01.01.2005 р., ДСТУ -2682-98 "Метрологічне забезпечення. Загальні положення", Інструкції "Про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України", затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 № 442 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 11.10.2012 р. № 1716/822028 і відповідно до експлуатаційних паспортів засобів ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) виконати метрологічні роботи ваговласнику, а ваговласник - прийняти і сплатити їх. (а.с. 36-37).

У пункті 2.4. Договору визначено строк виконання робіт - протягом одного місяця з дати перерахування грошових коштів ваговласником виконавцю згідно з п. 3.2. даного Договору.

Відповідно до п. 3.2. договору оплата метрологічних робіт здійснюється за договірною ціною у розмірі 100% вартості робіт, які будуть проводитись згідно з п. 2.3. цього договору, шляхом перерахування ваговласником грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок виконавця. Оплата здійснюється за місяць до строку виконання робіт згідно графіку (додаток №1), по платіжним реквізитам, указаним згідно цього договору у письмовій вимозі виконавця. Рахунок (письмова вимога), акт виконаних робіт на виконання метрологічних робіт направляється у товарну контору станції примикання вагонних ваг на адресу ваговласника.

Згідно з п. 8.1. договору цей договір укладений і набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2015 р.

У Додатку № 3 до договору сторони узгодили вартість робіт на 2015 рік, у тому числі за виконання робіт у грудні 2015 - у розмірі 36 783,50 грн. (а.с. 40).

На виконання умов договору позивачем було здійснено попередню оплату за виконання робіт у грудні 2015 року у сумі 36 783,50 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 57 від 12.11.2015 року на суму 36 783,50 грн. (а.с. 45).

Проте, як зазначає позивач, державним підприємством "Донецька залізниця", всупереч умовам договору та наявності попередньої оплати роботи виконано не було.

У зв'язку з невиконанням робіт у визначені договором строки, позивач зазначає, що звертався до Держаного підприємства "Донецька залізниця" з листами № 2 від 20.01.2016 р. та № 16 від 14.03.2016 р. про повернення попередньої оплати, здійсненою за платіжним дорученням № 57 від 12.11.2015 року. Відповіді на дані листи у позивача відсутні. (а.с. 46-47).

Позивач звернувся з позовними вимогами про стягнення 36 783,50 грн. до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" обґрунтовуючи це тим, що відповідач є правонаступником прав та обов'язків ДП "Донецька залізниця" у спірних правовідносинах.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскільки Держане підприємство "Донецька залізниця" з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не виключено, а комісією з утворення ПАТ "Українська залізниця" передавальний акт майна не підписано та Міністерством інфраструктури України не затверджено, суд приходить до висновку, що публічне акціонерне товариство "Українська залізниця " на день розгляду позовної заяви зобов'язань Держаного підприємства "Донецька залізниця " за договором №Д/КМЦ-15030-прибут від 29.01.2015 не набуло, а тому позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглевидобувні технології" про стягнення з публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця " (як правонаступника Державного підприємства "Донецька залізниця ") 36 783,50 грн. за договором №Д/КМЦ-15030-прибут, є передчасними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як передбачено, ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, договір № Д/КМЦ - 15030-прибут від 29.01.2015 р. був укладений між позивачем та ДП «Донецька залізниця», та кошти за зазначеним договором сплачувались позивачем саме ДП «Донецька залізниця», як стороні договору.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду, що доводи позивача про те, що відповідач є правонаступником прав та обов'язків ДП "Донецька залізниця" у спірних правовідносинах, є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Законом України № 4442-VI «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 % акцій якого належать державі (далі - Товариство).

Зазначений Закон містить наступні положення.

Утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 % акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України (далі - Укрзалізниця), а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту).

Статут Товариства затверджується Кабінетом Міністрів України. Засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Вищим органом Товариства є загальні збори. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України.

Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Комісія з утворення Товариства у чотиримісячний строк з дня затвердження її складу подає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, для затвердження у місячний строк зведений передавальний акт, зведений акт оцінки майна залізничного транспорту загального користування, а також проект статуту Товариства для подання Кабінетові Міністрів України. Зведені передавальний акт та акт оцінки складаються на основі узагальнених даних передавальних актів та актів оцінки, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту.

Розмір статутного капіталу Товариства визначається під час його утворення згідно із зведеним актом оцінки майна залізничного транспорту загального користування.

Частиною 2 Перехідних та прикінцевих положень Закону України № 4442-VI встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що спеціальним Законом України № 4442-VI визначено пріоритет у застосуванні його норм, а саме: утворення товариства залізничного транспорту загального користування відбувається за рішенням Кабінету Міністрів України, який, крім іншого, виконує функції загальних зборів Товариства.

На виконання вимог Закону України № 4442-VI постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 року "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Держаної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

До переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено й ДП «Донецька залізниця».

За змістом п. 5 Постанови № 200 Міністерству інфраструктури доручено вжити заходів для припинення Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1.

У межах своїх повноважень та на часткову зміну п. 5 Постанови № 200 Кабінет Міністрів України 12 листопада 2014 року прийняв Постанову № 604, якою установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до п. 5 зазначеної Постанови, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за ПАТ «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п. 2 цієї Постанови.

Згідно з п. 2 Постанови № 604 комісії з утворення ПАТ «Українська залізниця» разом із Міністерством інфраструктури після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції доручено провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця» згідно із законодавством.

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 735 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут ПАТ «Українська залізниця».

Згідно з п.п. 1, 2 Статуту ПАТ «Українська залізниця» є юридичною особою, утвореною відповідно до Закону № 4442-VI, Постанови № 200; Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації (п. 12 Статуту).

Товариство має у власності майно, внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту. За Товариством закріплено на праві господарського відання державне майно, що передане йому відповідно до законодавства. Товариство здійснює користування та розпорядження цим майном відповідно до мети своєї діяльності з урахуванням обмежень, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами та цим Статутом (п.п. 20, 21 Статуту).

Відповідно до п.п. 25, 26, 53, 54 Статуту засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Управління корпоративними правами держави стосовно Товариства здійснює Кабінет Міністрів України. Управління корпоративними правами держави, переданими до статутного капіталу Товариства, здійснює Товариство. Єдиним акціонером Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Вищим органом є загальні збори акціонерів. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України. Функції вищого органу, які передбачені законодавством, цим Статутом, а також внутрішніми документами Товариства, крім функцій, зазначених у п. 56 цього Статуту, здійснюються Кабінетом Міністрів України одноосібно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2015 року № 815 затверджено склад правління Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", а розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 року № 1239-р- склад наглядової ради та ревізійної комісії.

Державна реєстрація публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" здійснена 21.10.2015 року (номер запису: 1 0 60039).

Із комплексного аналізу зазначених норм права та установлених судом дійсних обставин справи можна дійти висновку, що спеціальним Законом № 4442-VI визначено особливості утворення ПАТ «Українська залізниця», на виконання якого Кабінет Міністрів України прийняв відповідні нормативно-правові акти та діяв не тільки як вищий орган у системі органів виконавчої влади, а й як особа, яка здійснює на підставі цього Закону від імені держави функції вищого органу управління Товариством.

Зважаючи на викладене, питання правонаступництва ПАТ «Українська залізниця» стосовно ДП «Донецька залізниця» визначається спеціальним законом та прийнятими на його виконання постановами № 200 та № 604, які пов'язують перехід прав і обов'язків ДП «Донецька залізниця» до ПАТ «Українська залізниця» з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постановах № 3-1586гс16 від 08.02.2017 р. та № 3-1417гс16 від 08.02.2017 р.

Реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення, передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями. Так, зокрема, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст. 104 Цивільного кодексу України); комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обоє зв'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами (ст. 107 Цивільного кодексу України).

Таким чином, відповідно до чинного цивільного законодавства України при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться й у постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", у разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Припинення вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Виходячи з приписів статті 104 Цивільного кодексу України, до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про припинення юридичної особи її цивільна правосуб'єктність не припиняється.

Зважаючи на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що зазначення в Законі України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанові Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 р. та статуті відповідача про те, що публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, не означає автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів і припинення юридичних осіб таких підприємств.

Крім того, постановою № 604 ПАТ «Українська залізниця» разом із Міністерством інфраструктури доручено провести інвентаризацію та оцінку майна лише після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції.

Щодо посилання представника позивача на передавальний акт ДП «Донецька залізниця» від 05.08.2015 року, колегія суддів зазначає, що відповідно до його змісту правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків державного підприємства «Донецька залізниця», яке розташоване на території проведення АТО не включається до зведених актів інвентаризації, а відображається в балансі і закріплюється в частині активів за ПАТ «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки, відповідно до п.2 постанови КМУ від 12.11.2014 року № 604.

Матеріали не містять підписаного між публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" та державним підприємством "Донецька залізниця" передавального акту щодо всіх зобов'язань юридичної особи, що припиняється (в цьому випадку - державного підприємства "Донецька залізниця").

Як вбачається з електронної бази доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розміщеної на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, в реєстрі міститься інформація про те, що ДП «Донецька залізниця» перебуває у стані припинення, проте запис про припинення у реєстрі відсутній. Крім того, в Реєстрі містяться дані про юридичних осіб, правонаступником яких є ПАТ «Українська залізниця», серед яких зазначено ДП «Донецька залізниця». Водночас, у цьому Реєстрі наведено інформацію про здійснення зв'язку з юридичною особою, зокрема відомості про те, що правонаступництво ПАТ «Українська залізниця» щодо ДП «Донецька залізниця» настає згідно з Постановою № 604 після внесення майна до статутного капіталу правонаступника.

Державне підприємство "Донецька залізниця" знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (із юридичною адресою в м. Донецьк), залишається юридичною особою, свої зобов'язання та документи на їх підтвердження до публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" не передавало (відповідні передавальні акти не складалися і не затверджувалися), самостійно продовжує здійснювати свою господарську діяльність та має нести відповідальність за договірними та позадоговірними зобов'язаннями, що виникли за його участі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ПАТ "Укрзалізниця" не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (в тому числі й Державного підприємства "Донецька залізниця"), оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції.

Отже, враховуючи перебування юридичної особи у стані припинення підприємницької діяльності та вчинення дій, пов'язаних з припиненням у зв'язку з реорганізацією, ще не означає, що юридична особа вже є припиненою, тому відсутні підстави вважати, що до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" перейшли всі права і обов'язки Державного підприємства "Донецька залізниця".

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не надано належних та допустимих доказів переходу прав і обов'язків від Державного підприємства "Донецька залізниця" до відповідача, тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позову про стягнення з публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" 36 783,50 грн. заборгованості за договором № Д/КМЦ-15030-прибут від 29.01.2015 р., укладеного позивачем з Державним підприємством "Донецька залізниця".

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у своїх постановах № 34/16 від 15.12.2015 року, № 904/3006/14 від 11.02.2016 року, № 910/24774/15 від 07.06.2016 року, № 910/8080/16 від 08.11.2016 р., № 910/9323/16 від 23.11.2016 р.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 08.08.2016 року у справі № 910/11996/16, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Вуглевидобувні технології" на рішення господарського суду міста Києва від 08.08.2016 року у справі № 910/11996/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 08.08.2016 року у справі № 910/11996/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/11996/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко