КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

12.04.2017 Справа №910/5369/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Борух А.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, представник за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача : Собко С.Л., представник за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТіДіСі Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016р.

у справі №910/5369/16 (суддя Якименко М.М.)

за позовом ОСОБА_5

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТіДіСі Україна"

про зобов'язання надати інформацію,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТіДіСі Україна" про зобов'язання надати інформацію.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2016р. у справі № 910/5369/16, позовні вимоги задоволені повністю. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Тідісі Україна" надати ОСОБА_5 наступні документи:

- Останню редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Тідісі Україна" затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства;

- Положення про загальні збори учасників товариства, наглядову раду, виконавчий орган, ревізійну комісію, затверджені рішенням загальних зборів;

-Протоколи загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Тідісі Україна" з 2005 по 2016рр.; Звіти, акти та висновки ревізійної комісії про проведення планових та позапланових перевірок товариства з 2005 по 2016 роки;

- Квартальні звіти про фінансово-господарську діяльність та річні баланси товариства (форма 1 та 2) з 2005 по 2016 роки: баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал та примітки до звітів;

-Комплекти корпоративних документів (внутрішніх положень товариства), положень про філіали, представництв, афільованих юридичних осіб;

- Документи з інформацією про всі наявні та відкриті банківські рахунки товариства, основні фонди товариства, оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі товариства із зазначенням найменування майна, місця його розташування та балансової вартості станом на теперішній час; Документи з інформацією про утворення в установленому порядку філій, представництв, інших відокремлених структурних підрозділів та дочірніх підприємств як на території України, так і за її межами, про наділення їх основними та обіговими засобами;

-Документи з інформацією чи виступає Товариства з обмеженою відповідальністю "Тідісі Україна" засновником або учасником якихось господарських товариств;

- Документи з інформацією чи Товариства з обмеженою відповідальністю "Тідісі Україна" разом з іншими господарськими товариствами, підприємствами та організаціями утворювало спілки, асоціації та інші об'єднання для координації діяльності та захисту своїх інтересів;

-Документи з інформацією про перебування Товариства з обмеженою відповідальністю "Тідісі Україна" в стані судового провадження в якості позивача, відповідача, третьої сторони у цивільному, адміністративному, господарському, кримінальному судочинстві;

-Документи, що підтверджують наявність власних або орендованих виробничих потужностей, складських приміщень;

- Документи з інформацією про продаж, обмін, здачу в оренду, суборенду, надання безоплатно, в тимчасове користування або в позику належні Товариству з обмеженою відповідальністю "Тідісі Україна" будинки, споруди, устаткування, транспортні засоби, інвентар, сировину та інші матеріальні цінності, засоби виробництва іншим підприємствам, організаціям, установам, громадянам, а також інформацію щодо списання їх з балансу;

- Господарські договори (контракта), угоди та додатки і доповнення до них, або їх аналоги щодо взаємовідносин зі всіма контрагентами Товариства з обмеженою відповідальністю "Тідісі Україна" з 2005 по 2016 p.p.: журнали-ордери; оборотно-сальдові відомості; книги обліку придбання і продажу товарів, робіт (послуг); доручення; товарно-транспортні документи; податкові та видаткові накладні; реєстри податкових накладних; рахунки; акти виконаних робіт (послуг); акти приймання - передачі товару (робіт, послуг); листування; платіжні документи; документи складського обороту; документи здачі товару (робіт, послуг) на збереження; довіреності на отримання товару від контрагентів; договори на транспортування вантажу; документи, що містять відомості про штатний розклад співробітників товариства, наказів про призначення/звільнення службових осіб (директора, головного бухгалтера);

- Фінансово-господарські документи, що підтверджують сплату грошових коштів по взаємовідносинам зі всіма контрагентами Товариства з обмеженою відповідальністю "Тідісі Україна" з 2005 по 2016 pp.: платіжні доручення, виписки банківських установ, прибуткові та видаткові касові ордери, чеки РР та інші.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тідісі Україна" на користь ОСОБА_5 1 378 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/5369/16 від 20.12.2016р. та прийняти нове рішення, яким в позовних вимогах відмовити повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2017р., вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді Смірнова Л.Г, Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2017р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тідісі Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016р. у справі №910/5369/16 було прийнято до провадження, у визначеному складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г, Пономаренко Є.Ю. та призначено до розгляду на 08.02.2017р.

19.01.2017р. до суду від відповідача надійшли письмові доповнення до апеляційної скарги.

07.02.2017р. до суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017р., у зв'язку з відсутністю в судовому засіданні 07.02.2017р представника позивача, розгляд справи №910/5369/16 було відкладено на 01.03.2017р.

27.02.2017р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тідісі Україна" до суду надійшли пояснення по справі.

В судовому засіданні 01.03.2017р. по справі оголошено перерву №910/5369/16 до 15.03.2017р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.03.2017р. у зв'язку з тим, що суддя Смірнова Л.Г. приймає участь у підготовці для підтримання кваліфікації з 13.03.2017р. до 17.03.2017р., змінено та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017р., апеляційну скаргу було прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів.

14.03.2017р. до суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 15.03.2017р. по справі оголошено перерву №910/5369/16 до 29.03.2017р.

В судовому засіданні 29.03.2017р. по справі оголошено перерву №910/5369/16 до 12.04.2017р.

10.04.2017р. до суду від позивача надійшла заява про відвід судді Кропивної Л.В.

12.04.2017 р. до суду від відповідача надійшли додаткові уточнення до апеляційної скарги.

В заяві про відвід судді Кропивної Л.В. від розгляду справи № 910/5369/16, представник позивача вказував на можливу упередженість судді Кропивної Л.Г., зазначивши, що вона приймала участь у справі №910/3353/15, де ОСОБА_5 є позивачем, а ОСОБА_6 третьою особою. В даній справі №910/5369/16 позивачем є ОСОБА_5, відповідачем ТОВ «ТіДіСі Україна», підприємство яке контролюється ОСОБА_6

Колегія суддів, розглянувши заяву про відвід, дійшла висновку про її необґрунтованість, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р., ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 р. №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 03.05.2007р. суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013р. зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ii) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява N 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява N 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, № 86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява № 65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Відповідно до статті 20 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

З цих же підстав відвід судді можуть заявити сторони та прокурор, який бере участь в судовому процесі.

Відвід повинен бути мотивованим, заявлятись у письмовій формі до початку вирішення спору. Заявляти відвід після цього можна лише у разі, якщо про підставу відводу сторона чи прокурор дізналися після початку розгляду справи по суті.

Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу, про що виноситься ухвала. Заява про відвід кільком суддям або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів.

У разі задоволення відводу (самовідводу) одному з суддів або всьому складу суду справа розглядається в тому самому господарському суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу.

Згідно абз. 2 п. 1.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

У ГПК України не наведено вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді.

До таких обставин може бути віднесено перебування судді в особливих стосунках з особою, яка бере участь у справі. З огляду на оціночний характер цього поняття суд, розглядаючи заяву про відвід, повинен виходити з мотивів заяви про відвід і наявності доказів того, що такі стосунки можуть свідчити про упереджене ставлення судді щодо результату розгляду справи.

Колегія суддів керується ч. 1 ст. 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя колегії об'єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов'язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 09.11.2006р. сказано: "стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Таким чином, розглянувши заяву про відвід судді Кропивної Л.В., колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування не можуть бути, в розумінні ст. 20 ГПК України, підставою для відводу.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас згідно з частиною третьою статті 22 ГПК сторони (так само як і інші учасники судового процесу) зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р., № 2453-VI, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Загальна (універсальна) хартія судді (ухвалена 17 листопада 1999 року Центральною Радою Міжнародної Асоціації Суддів в Тайпеї (Тайвань) закріплює особисту незалежність судді зокрема - "Ніхто не може надавати або намагатися надавати судді будь-яких інструкцій, що можуть вплинути на юридичне рішення судді, за винятком, у випадках, коли це допускається, думки вищого суду з конкретної справи".

Частинами 1 та 2 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010р. № 2453-VI передбачено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Суддя не зобов'язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вирішує господарські спори на підставі Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, при цьому оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, згідно з вимогами статей 4, 43 ГПК України. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Частина 2 статті 20 ГПК України встановлює, що за наявності підстав, викладених у ч. 1 вказаної статті, суддя повинен заявити самовідвід.

Самовідвід - особиста заява судді про усунення себе від участі у розгляді даної справи. Заявлення самовідводу є обов'язком судді, який він має виконати, як тільки йому стають відомі обставини, що є підставою для відводу, зазначені у ч. 1 коментованої статті.

Питання про відвід судді вирішується судом у нарадчій кімнаті. У такому ж порядку вирішується питання про самовідвід суддів. У разі колегіального розгляду справи винесенню ухвали може передувати відповідна письмова заява судді з наведенням мотивів самовідводу.

Форми заявлення самовідводу судді процесуальним законом не передбачені. Отже, достатнім є зазначення про це у відповідній ухвалі, винесеній згідно з частиною п'ятою статті 20 ГПК України та з урахуванням вимог статті 86 названого Кодексу.

В процесі розгляду в нарадчій кімнаті заяви представника позивача у справі № 910/5369/16 про відвід головуючого судді, Кропивна Л.В. заявила самовідвід у даній справі.

Вказану заяву мотивовано необхідністю виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді при розгляді даної справи, недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості суду апеляційної інстанції та забезпечення довіри до судової влади України, а також виключити суб'єктивні підстави для сумніву заявника в неупередженості суду.

В Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006р., які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 27.07.2006р. зазначено, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

Розглянувши заяву про самовідвід судді Кропивної Л.В. у справі №910/5369/16, з метою уникнення безпідставних звинувачень представника позивача, який дотримується суб'єктивної думки про упередженість судді Кропивної Л.В. при розгляді даної справи, а також з метою недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості колегії суддів апеляційної інстанції та забезпечення довіри до судової влади України, заява про самовідвід судді Кропивної Л.В. у справі № 910/5369/16 підлягає задоволенню на підставі ст. 20 ГПК України.

Частиною 6 статті 20 ГПК України встановлено, що у разі задоволення відводу (самовідводу) одному з суддів або всьому складу суду справа розглядається в тому самому господарському суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, матеріали справи № 910/5369/16 підлягають передачі для повторного автоматизованого розподілу в частині визначення нового складу суду відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 2-1, 4-6, 20, 86 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_5 про відвід судді Кропивної Л.В. від розгляду справи № 910/5369/16 - відмовити.

2. Заяву судді Кропивної Л.В. про самовідвід у справі № 910/5369/16 задовольнити.

3. Справу № 910/5369/16 передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко