донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.04.2017 року справа №908/3038/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
За участі представників сторін: від позивача: від відповідача: розглянувши апеляційну скаргу не зявились; не зявились; Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Росія", с. Верхній Токмак, Чернігівського району Запорізької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від16.01.2017 року
у справі№908/3038/16 (суддя Науменко А.О.)
за позовомПриватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Росія", с. Верхній Токмак, Чернігівського району Запорізької області
до відповідача проГоловного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя визнання договорів оренди землі №25, №26, №27 від 13.11.2009 року поновленими

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.01.2017 року у справі №908/3038/16 відмовлено в задоволенні позовних вимог Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Росія", с. Верхній Токмак, Чернігівського району Запорізької області до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя про визнання договорів оренди землі №25, №26, №27 від 13.11.2009 року поновленими.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Приватне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма "Росія", с. Верхній Токмак, Чернігівського району Запорізької області звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 16.01.2017 року у справі №908/3038/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та визнати поновленими Договори оренди землі №25, №26, №27 від 13.11.2009 року строком на 5 років на тих самих умовах, згідно Додаткових угод, направлених листом №135 від 09.10.2014 року.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду необґрунтованим, незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що користування спірними земельними ділянками підтверджується копіями податкових декларацій з орендної плати за 2014 - 2016 року, а позивачем належно виконуються обовязками за спірними договорами оренди землі, що підтверджується довідкою виконкому Чернігівської селищної ради та копіями платіжних доручень, які свідчать про сплату орендної плати. Крім того, зазначив, що орендодавцем не направлялось на адресу орендаря заперечення у поновленні договорів оренди землі у місячний строк після закінчення строку дії спірних договорів. Вважає, що спірні договори оренди землі мають бути поновлені на 5 років.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2017 року визначено колегію суддів у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Малашкевич С.А., Агапов О.Л.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.03.2017 року у звязку із перебуванням судді Малашкевича С.А. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Будко Н.В., Агапов О.Л.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.04.2017 року у звязку із перебуванням судді Будко Н.В. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Агапов О.Л., Сгара Е.В.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.04.2017 року у звязку із перебуванням судді Сгара Е.В. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Агапов О.Л., Будко Н.В.

Позивач у судове засідання 19.04.2017 року не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, яке мотивовано неможливістю прибуття уповноваженого представника через складні погодні умови.

Відповідач у судове засідання 19.04.2017 року не з'явився, через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, яке мотивовано неможливістю прибуття уповноваженого представника через складні погодні умови.

Розглянувши вищевказані клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо залишення їх без задоволення, з огляду на той факт, що явка сторін у судове засідання не визнавалась обовязковою, а також недопустимість затягування строку розгляду апеляційної скарги, що цілкомо узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2009 року між Приватним сільськогосподарським підприємством Агрофірма "Росія" (далі - Орендар) та Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області (далі - Орендодавець) були укладені Договори оренди землі №№ 25, 26, 27, які зареєстровані в Токмацькому міськрайонному відділі Запорізької регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 24.03.2010 року, про що в Державному реєстрі земель були зроблені відповідні записи за №№ 25, 26, 27 (далі - Договори оренди землі).

Згідно з пунктом 1 Договору оренди землі №25 від 13.11.2009 року Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка надана на підставі розпорядження Голови Чернігівської районної державної адміністрації №429 від 10.11.2009 року, яка знаходиться на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, за рахунок земель державної власності в контурі №471.

Пунктом 1 Договору оренди землі №26 від 13.11.2009 року визначено, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка надана на підставі розпорядження Голови Чернігівської районної державної адміністрації № 429 від 10.11.2009 року, яка знаходиться на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, за рахунок земель державної власності в контурі №698-(Ділянка Р2).

Пунктом 1 Договору оренди землі №27 від 13.11.2009 року визначено, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка надана на підставі розпорядження Голови Чернігівської районної державної адміністрації №429 від 10.11.2009 року, яка знаходиться на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, за рахунок земель державної власності в контурі № 698-(Ділянка Р1).

Відповідно до п. 2 Договору оренди землі № 25 від 13.11.2009 року, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 29,6972 га, у т.ч. 29,6972 га земель сільськогосподарського призначення (сіножаті), розташована на схилі вододільного плато до 30 із чорноземами звичайними малогумусними - слабозмитими легкоглинистими на лесах, - середньозмитими легкоглинистими на лесах.

Згідно п. 2 Договору оренди землі №26 від 13.11.2009 року, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 29,9793 га, у т.ч. 29,9793 га земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташована на схилі вододільного плато до 30 із чорноземами звичайними малогумусними - слабозмитими легкоглинистими на лесах, - середньозмитими легкоглинистими на лесах.

Відповідно до п. 2 Договору оренди землі № 27 від 13.11.2009 року, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 63,8740 га, у т.ч. 63,8740 га земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташована на схилі вододільного плато до 30 із чорноземами звичайними малогумусними - слабозмитими легкоглинистими на лесах, - середньозмитими легкоглинистими на лесах.

Земельна ділянка, яка передається в оренду не має недоліків, які могли б перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки за цільовим призначенням. (п. 6 Договорів оренди землі).

Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки, по Чернігівській селищній раді, що складає 3109,56 грн. в рік (п. 9 Договору оренди землі № 25 від 13.11.2009 року).

Орендна плата відповідно до п. 9 Договору оренди землі №26 від 13.11.2009 року вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, по Чернігівській селищній раді, що складає 10045,44 грн. в рік.

Орендна плата відповідно до п. 9 Договору оренди землі №27 від 13.11.2009 року вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, по Чернігівській селищній раді, що складає 21402,84 грн. в рік.

Орендна плата вноситься щомісячно по 1/12 частині річної суми до 30 числа кожного місяця (п. 11 Договорів оренди землі).

Пунктом 15 Договорів оренди землі передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення (п. 16 Договорів оренди земельної ділянки).

Згідно п.п. 18, 20 Договорів оренди землі, передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у тижневий строк після підписання цього Договору за актом її приймання-передачі.

Зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Цей договір підлягає перегляду кожні три роки в звязку зі зміною законодавства. Пропозиції сторін затверджуються додатковими угодами. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується в судовому порядку (п. 36 Договорів оренди землі).

Відповідно до п. 8 Договорів оренди землі, договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Кадастровий номер земельної ділянки за Договором оренди землі №25 від 13.11.2009 року :04:009:0003.

Кадастровий номер земельної ділянки за Договором оренди землі №26 від 13.11.2009 року :04:011:0007.

Кадастровий номер земельної ділянки за Договором оренди землі №27 від 13.11.2009 року :04:011:0005.

Договори оренди землі зареєстровані Токмацьким міськрайонним відділом Запорізької регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 24.03.2010 року, про що в Державному реєстрі земель були зроблені відповідні записи № № 025, 26, 27.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 43 Договорів оренди землі).

Таким чином, термін дії спірних Договорів оренди землі встановлено до 24.03.2015 року.

Факт передачі Орендарю зазначених в Договорах оренди землі земельних ділянок підтверджується підписаними обома сторонами та скріплені печатками Акта прийому-передачі земельних ділянок від 13.11.2009 року.

За твердженням Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма "Росія", останнє листом-повідомленням №135 від 09.10.2014 року повідомило Головне управління Держземагенства у Запорізькій області про зацікавленість в продовженні орендних відносин щодо вказаних земельних ділянок, додавши примірники Додаткових угод щодо поновлення Договорів оренди землі на тих саме умовах та на той самий строк, яке було проігноровано відповідачем.

В подальшому, вже після закінчення строку дії спірних Договорів оренди землі, Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма "Росія" направило на адресу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області лист-повідомлення №55 від 11.04.2016 року яким просило підписати додаткові угоди до договорів оренди не менше як на 7 років, додавши відповідні проекти Додаткових угод, посилаючись на п. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області листом №27-8-0.41-3599/2-16 від 29.04.2016 року було надано відповідь на вищевказаний лист Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма "Росія" відповідно до якої повідомлено про відмову в поновленні Договорів оренди землі на новий строк, в звязку із закінченням строку, на який їх було укладено. Крім того, нагадано про необхідність виконання обовязку щодо повернення обєкта оренди, відповідно до ст. 34 Закону України "Про оренду землі".

Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма "Росія" листом-повідомленням №88 від 26.07.2016 року повторно просило Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області поновити Договори оренди землі на сім років, додавши проекти відповідних Додаткових угод.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області листом №27-8-0.41-6324/2-16 від 18.08.2016 року повідомило Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма "Росія" про те, що питання поновлення Договорів оренди землі розглядалося в листі №27-8-0.41-3599/2-16 від 29.04.2016 року та надавалась обґрунтована відповідь на нього.

Не погодившись із вищевикладеними обставинами, Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма "Росія" звернулась із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області про визнання поновленими Договорів оренди землі №25, № 26, № 27 від 13.11.2009 року строком на сім років на тих самих умовах, згідно Додаткових угод, направлених Приватним сільськогосподарським підприємством Агрофірма "Росія" на адресу Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області листом №88 від 26.07.2016 року.

При розгляді вищезазначених вимог, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 2013 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності надавалися в оренду за рішенням районних державних адміністрацій (ст. 122 Земельного кодексу України в редакції до 2013 року).

Законом України від 06.09.2012 року за №5245-УІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" (який набрав чинності 01.01.2013 року) внесено зміни до Земельного кодексу України відповідно до яких з 01.01.2013 року повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності перейшли до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів (Держземагентство України). Таким чином, з 01.01.2013 року від імені та в інтересах держави України право власності земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності здійснював центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальні органи, а отже, районні державні адміністрації з 2013 року позбавлені таких повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 року за №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" останній постановив (…) утворити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України (…).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року за №5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1. Реорганізувати територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2 (п. 2). Установити, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру (п. 3).

Враховуючи наведене, після укладення між Приватним сільськогосподарським підприємством Агрофірма "Росія" та Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області договорів оренди землі від 13.11.2009 року та станом на час закінчення 5-річного терміну, на який останні було укладено, відбулись зміни в чинному законодавстві, які регламентують порядок укладення договорів оренди землі із земель державної та комунальної власності.

Як наслідок, через таку зміну законодавчих та інших підзаконних нормативно-правових актів, змінився і Орендодавець земельної ділянки за Договорами оренди землі від 13.11.2009 року, яким є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються насамперед Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 ст. 792 Цивільного кодексу України також встановлено, що відносини по найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із статтями 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частинами 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень ст. 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Частиною 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами 8, 9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд України в постановах від 23.03.2016 року у справі №6-146цс16, від 25.05.2016 року у справі №3-312гс16, від 13.04.2016 року у справі №6-2027цс15.

Як вже зазначалось вище, за твердженням Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма "Росія", останнє листом-повідомленням №135 від 09.10.2014 року повідомило Головне управління Держземагенства у Запорізькій області про зацікавленість в продовженні орендних відносин щодо спірних земельних ділянок та додало примірники Додаткових угод щодо поновлення Договорів оренди землі на тих саме умовах та на той самий строк, яке було проігноровано відповідачем.

В підтвердження направлення зазначеного вище листа позивачем до матеріалів справи додано копію Журналу реєстрації вихідної кореспонденції за 2014 рік, в якому зазначено про направлення 09.10.2014 року листа про поновлення строку договору оренди на імя В.о. начальника Головного управління Держземагенства у Запорізькій області ОСОБА_4 та копію Реєстру на кореспонденцію, здану на поштовому відділені поштового звязку с. Верхній Токмак Чернігівського району від 09.10.2014 року.

В той же час, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області як правонаступник Головного управління Держземагенства у Запорізькій області заперечило в отримані вищевказаного листа.

З цього приводу, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку визначено Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року за №270.

За приписами п. 2 Правил надання послуг поштового звязку, належним доказом направлення копії позовної заяви з додатком відповідачу є розрахунковий документ встановленої форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

За змістом п. 19 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 61 Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Отже, належними доказами направлення відповідачу листа-повідомлення №135 від 09.10.2014 року є розрахунковий документ поштового відправлення та опис вкладення до цінного листа.

Факт отримання чи неотримання поштового відправлення, також не може бути зясовано судом, враховуючи відсутність відповідного витягу з веб-сайту Укрпошти, який дозволяє відстежити рух поштового відправлення за відповідним штрих кодовим ідентифікатором.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних доказів в розумінні ст. 34 ГПК України, які б свідчили про направлення на адресу Головного управління Держземагенства у Запорізькій області саме листа-повідомлення №135 від 09.10.2014 року, що свідчить про невикористання орендарем свого переважного права на укладення спірних договорів оренди землі на новий строк, передбаченого ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Що стосується наступних звернень позивача до відповідача, то такі звернення відбулись вже після закінчення строку дії спірних Договорів оренди землі, до того ж Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області було висловлено заперечення в поновленні спірних договорів оренди.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позивач під час звернення до суду із позовною заявою просив суд визнати поновленими Договори оренди землі №25, №26, №27 від 13.11.2009 року на сім років згідно Додаткових угод, надісланих разом з листом №88 від 26.07.2016 року.

В той же час, спірні Договори оренди землі №25, №26, №27 від 13.11.2009 року були укладені на 5 років.

Таким чином, позивач фактично просив змінити строк дії договорів оренди, тобто їх істотну умову, що передбачена ст. 15 Закону України "Про оренду землі", а не поновити спірні Договори оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк, що унеможливлює його поновлення на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що посилання позивача на ч. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" є безпідставними, враховуючи той факт, що вимога стосовно того, що строк дії договору не може бути меншим як сім років, стосується лише випадків первинної передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства, та не стосується продовження діючих договорів.

Враховуючи наведене, з огляду на той факт, що переважне право Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Росія" на укладення спірних договорів оренди землі на новий строк припинилось, а позивачем заявлено вимогу про поновлення зазначених договорів не на тих самих умовах і на той самий строк, що унеможливлює його поновлення на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у відповідності до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Під час звернення до суду першої інстанції, позивач просив визнати поновленими Договори оренди землі №25, №26, № 27 від 13.11.2009 року на сім років згідно Додаткових угод, надісланих разом з листом № 88 від 26.07.2016 року.

За таких обставин, Приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма "Росія", під час подання апеляційної скарги, безпідставно заявлено вимогу про поновлення Договорів оренди землі №25, №26, №27 від 13.11.2009 року строком на 5 років на тих самих умовах, згідно Додаткових угод, направлених листом №135 від 09.10.2014 року.

Посилання апелянта на той факт, що місцевий господарський суд відступив від позиції, викладеної Верховним судом України в постанові №6-2540цс16 від 23.11.2016 року є безпідставними, враховуючи той факт, що в справі №6-2540цс16 орендар просив поновити строк дії договору оренди на той самий строк та на тих самих умовах, а не на інший строк як в межах даної справи.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у звязку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Запорізької області від 16.01.2017 року у справі №908/3038/16 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Росія", с. Верхній Токмак, Чернігівського району Запорізької області на рішення господарського суду Запорізької області від 16.01.2017 року у справі №908/3038/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 16.01.2017 року у справі №908/3038/16 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Судді: Н.В. Будко

ОСОБА_3