ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" квітня 2017 р. Справа № 918/2060/14

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аванті-Буд"

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна будівельна компанія "Град-Буд"

до відповідача 2: Управління міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача 1: ОСОБА_1

про: зобов'язання виконання договору, скасування акту та наказу, зобов'язання вчинення певних дій.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду від 03 липня 2015 року позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/2060/14 (суддя ОСОБА_4.).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аванті - Буд" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна будівельна компанія "Град-Буд" та Управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області про зобов'язання виконання договору, скасування акту та наказу, зобов'язання вчинення певних дій.

Ухвалами суду від 11 серпня 2015 року господарським судом Рівненської області по даній справі призначено судову будівельно-технічну та економічну експертизу, а також зупинено провадження у справі до отримання висновків вищезазначеної експертизи.

14 березня 2017 року від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз на адресу суду повернулася справа № 918/2060/14 та висновок судово-економічної експертизи № 7511 від 31 січня 2017 року.

Розпорядженням В.о. керівника апарату суду від 17 березня 2017 року № 01-04/63/2017 у зв'язку із закінченням повноважень судді ОСОБА_4. призначено повторний автоматичний розподіл справи. Справу передано для розгляду судді Войтюку В.Р.

Ухвалою господарського суду від 20 березня 2017 року справу № 918/2060/14 прийнято до свого провадження.

В подальшому розгляд справи відкладався та справу було призначено до слухання на 25 квітня 2017 року о 12:10 год.

24 квітня 2017р. представником ТОВ "ІБК "Град-Буд" подано заяву про відвід судді Войтюка В.Р., на переконання відповідача 1, головуючий суддя у справі, Войтюк В.Р. може бути не упереджений у розгляді даної справи, що зокрема вбачається у небажанні судді задоволити клопотання відповідача 1 про зобов'язання позивача доплатити належну суму судового збору в розмірі 71 862, 00 грн.

ТОВ "ІБК "Град-Буд" вважає, що не вирішення зазначеного вище клопотання, вказує на те, що суд надає переваги для позивача, оскільки не достягує суму судового збору, а тому порушується принцип рівності сторін перед законом і судом.

Відтак представник відповідача 1, просить суд задоволити заяву про відвід судді Войтюка В.Р.

Розглянувши в нарадчій кімнаті заяву про відвід судді, дослідивши матеріали справи та наявні докази, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, яке базується на повному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності у відповідності до норм чинного законодавства України, суд вбачає наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 20 ГПК України, згідно положень якої суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 21 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

Як вбачається з поданої заяви, підставою для відводу судді за твердженням відповідача 1, є не задоволення судом клопотання про зобов'язання позивача доплатити судовий збір.

Разом з тим, матеріалами справи стверджено, що провадження у даній справі порушено 30 грудня 2014 року, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Аванті - Буд" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна будівельна компанія "Град - Буд" та Управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області про зобов'язання виконання договору, скасування акту та наказу, зобов'язання вчинення певних дій.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 25.02.2015р. в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 20.04.2015р. рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.06.2015р. рішення господарського суду від 25.02.2015р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 20.04.2015р. у справі №918/2060/14 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання ТОВ "ІБК Град-Буд" виконати належним чином п.3.3 договору 08-09/11 від 30.09.2011р.. Справу №918/2060/14 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання ТОВ "ІБК Град-Буд" виконати належним чином п.3.3 договору 08-09/11 від 30.09.2011р. направлено на новий розгляд до господарського суду Рівненської області.

30 липня 2015 року справу було передано на новий розгляд в новому складі суду.

При цьому суд констатує, що ні апеляційною інстанцією, ні касаційною інстанцією не піднімалося питання, щодо необхідності достягнення або доплати судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як вбачається з постанови ВГСУ України 18.06.2015р., вказівок щодо необхідності достягнення судового збору не міститься.

З усього зазначеного вище, суд вбачає, що провадження у справі уже було порушено та розглянуто (в іншому складі суду), за наслідком якого було прийнято рішення, яке в подальшому скасовано в частині.

Отже, усіма інстанціями (в тому числі апеляційною та касаційною) підтверджений той факт, що в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття справи до розгляду та слухання її в судових засіданнях (включаючи квитанцію про сплату судового збору в сумі 3 654 грн. 00 коп.).

Суд зазначає, що в даному розгляді справи, розглядається справа в частині позовних вимог про зобов'язання ТОВ "ІБК "Град-Буд" виконати належним чином п.3.3 договору 08-09/11 від 30.09.2011р.

У своїй заяві про відвід судді, відповідач 1 вказує на те, що суддя Войтюк В.Р., задоволив клопотання про достягнення судового збору, однак не зазначив про це в ухвалі суду.

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача 1 з огляду на наступне.

Згідно статті 49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Пунктом 2.23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.

Крім того, частинами 2, 3 пункту 2.7 тієї ж постанови, роз'яснено, що у разі коли визначена (встановлена) позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, господарський суд з урахуванням припису абзацу першого частини другої статті 6 Закону і частин першої - четвертої статті 49 ГПК попередньо визначає розмір судового збору, виходячи з ціни позову, вказаної позивачем, а за результатами вирішення спору або достягує недоплачену суму судового збору з належної сторони, або повертає суму переплати цього збору. Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, й суми судового збору здійснюється господарським судом на підставі поданих учасниками судового процесу доказів, а за їх недостатності для цього - шляхом призначення відповідної судової експертизи (експертної оцінки майна).

З урахуванням зазначеного, суд вбачає, що питання про необхідність доплати судового збору по даній справі підлягає уточненню та вивченню в процесі вирішення спору і лише за наслідками такого дослідження може бути прийнято законне та обґрунтоване рішення по ньому, оскільки необхідно з'ясувати чи відноситься вимога до майнових та визначити підтверджену суму (вимоги) з якої можливо визначити розмір судового збору з урахуванням постанови ВГСУ, якою справу направлено на новий розгляд лише в частині вимоги, щодо зобов'язання ТОВ "ІБК "Град-Буд" виконати належним чином п. 3.3 Договору 08-09/11 від 30.09.2011 р.

Також, з матеріалів справи вбачається, що даному складу суду, справа була передана 17.03.2017р., після повернення її з матеріалами експертизи з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Волинського відділення, тобто, після направлення справи на новий розгляд ВГСУ, справа уже була прийнята до провадження у іншому складі суду і по ній призначено судову експертизу, а тому суддя Войтюк В.Р. не вирішував питання прийняття справи до розгляду і не міг її повернути в порядку статті 63 ГПК України.

Окрім того, вимога відповідача 1 заявлена у клопотанні від 03.04.2017р. про можливе залишення позову без розгляду у випадку неподання доказів доплати судового збору не ґрунтується на законі і суперечить п. 2.23 постанови, зазначеного вище Пленуму ВГСУ України.

Отже, зазначене свідчить про те, що навіть якщо буде встановлено, про необхідність достягнення судового збору, суд вправі за наслідками вирішення спору, в залежності від того чи буде задоволено чи відмовлено в позові, достягнути судовий збір у рішенні, з позивача або відповідача.

Крім того, судом у судовому засіданні було повідомлено про можливість достягнення судового збору безпосередньо у рішенні по справі уповноважених представників сторін, в тому числі відповідача 1.

Також судом взято до уваги те, що відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 34 ГПК України обумовлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1ст. 43 ГПК України).

Водночас, з матеріалів справи суд вбачає, що заява про відвід судді Войтюка В.Р. базується виключно на припущеннях та домислах відповідача 1, які не підтверджуються нормами чинного законодавства України.

Суд констатує, що заява про відвід судді подається з підстав зазначених у статті 20 ГПК України та підтверджується належними та допустимими доказами.

Відтак, враховуючи, що наведені представником відповідача 1 в заяві мотиви не є підставою для відводу судді, в розумінні ст. 20 ГПК України та не можуть свідчити про наявність обставин, що викликають сумніви у неупередженості судді, керуючись ст. 20, 86 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна будівельна компанія "Град-Буд" про відвід судді Войтюка В.Р. - відмовити.

2. Розгляд справи продовжити у тому ж складі суду.

Суддя Войтюк В.Р.