ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 року Справа № 904/6279/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Дон О.Я.

за участю представників сторін:

від відповідача: Бутко О.В., представник, довіреність №б/н від 21.03.2017 року;

від позивача: Шпакова О.С., представник, довіреність №б/н від 10.01.2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2016 року у справі №904/6279/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група", м. Миколаїв

до Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств", м. Новомосковськ Дніпропетровської області

про стягнення 74 546, 00 грн.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просило стягнути з Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" 32 600 грн. заборгованості, 3 164 грн. пені, 482 грн. 3% річних, 38 300 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року, яке постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 року залишено без змін, позов задоволено частково: стягнуто з Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна Фінансова група" суму 32 600,00 грн. основного боргу, 3 164,00 грн. пені, 482,00 грн. 3% річних, 22 999,89 грн. інфляційних, 1 452,02 грн. судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2016 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області в іншому складі суду.

За результатами нового розгляду справи, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2016 року у справі №904/6279/15 (суддя Золотарьова Я.С.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що підставою для складання між сторонами акту виконаних робіт є відомості щодо фактично відпрацьованого часу роботи бульдозеру на міському сміттєзвалищі, які щодня вносяться сторонами до журналу "Фактичний час роботи бульдозера на міському звалищі" та підтверджується підписами уповноважених осіб обох сторін, який сторонами не надано до суду.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи журналу "Фактичний час роботи бульдозера на міському звалищі" місцевий господарський суд зазначив про неможливість встановити та перевірити фактичний обсяг наданих позивачем послуг.

Також, місцевим господарським судом прийнято до уваги відсутність в матеріалах справи рахунків на оплату наданих послуг та докази їх виставлення відповідачу, тобто позивачем не надано доказів дотримання порядку оплати наданих послуг у порядку пункту 4.3 договору.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2016 року у справі №904/6279/15 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що умовами договору не передбачено надання замовнику журналу "Фактичний час роботи бульдозеру на міському звалищі". Апелянт зазначає, що підписуючи акт виконаних робіт замовник погоджується з усіма розрахунками. Крім того, умовами договору не передбачено, хто саме із сторін має вести вказаний журнал. Доказом надання послуг є акт звірки взаєморозрахунків за 2013 рік, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Обов'язок замовника сплатити надані послуги випливає з факту їх отримання виконавцем, а не з факту отримання рахунків на оплату, які не є первинними документами.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.11.2016 року (колегія у складі суддів: Джихур О.В., Верхогляд Т.А., Виноградник О.М.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2016 року скасовано; позов задоволено частково: стягнуто з Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" 32 600 грн. основного боргу, 3 164 грн. пені, 482 грн. 3% річних, 22 999,89 грн. інфляційних, 1 452,02 грн. судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2017 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.11.2016 року скасовано, справу № 904/6279/15 передано на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 20.02.2017 року для розгляду справи №904/6279/15 визначено колегію суддів у складі головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2016 року у справі №904/6279/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А, Чередко А.Є., розгляд скарги призначений у судове засіданні на 21.03.2017 року.

Розгляд справи був відкладений з 21.03.2017 року на 11.04.2017 року.

11.04.2017 року представником позивача подано до апеляційного господарського суду належним чином завірену копію договору використання автотранспортної техніки від 01.12.2013 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.04.2017 року, представником позивача надано для огляду оригінал договору використання автотранспортної техніки від 01.12.2013 року та оригінал додаткової угоди №1 від 30.10.2013 року до договору надання послуг №01/09-1.

У судовому засіданні 11.04.2017 року оголошувалась перерва до 18.04.2017 року.

У судових засіданнях, які відбулися 21.03.2017 року, 11.04.2017 року та 18.04.2017 року представник апелянта апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Міське комунальне підприємство "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" проти задоволення апеляційної скарги заперечувало та просило залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 01 вересня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" (виконавець) та Міським комунальним підприємством "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" (замовник) був укладений договір надання послуг №01/09-1, відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах визначених цим договором виконавець надає послуги замовнику з використання бульдозера Т-170 для переміщення твердих побутових відходів на міському сміттєзвалищі, а замовник приймає ці послуги.

Розмір оплати за місяць складається на підставі актів виконаних робіт з врахуванням відпрацьованих годин. Вартість однієї фактично відпрацьованої години по переміщенню твердих побутових відходів бульдозера Т-170 складає 120,00 грн. з ПДВ (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пункту 4.3 договору плата за надані послуги сплачується замовником щомісячно не пізніше 20 банківських днів після підписання актів виконаних робіт, на підставі виставлених замовнику рахунків-фактур.

Згідно з пунктом 6.1 договору акт виконаних робіт складається на підставі фактично відпрацьованого часу бульдозером по переміщенню твердих побутових відходів, на звалищі, яке належить замовнику, зафіксованому в журналі "Фактичний час роботи бульдозера на міському звалищі" підтверджене підписами уповноважених осіб обох сторін, щодня.

Цей договір набуває законної сили з моменту підписання сторонами та діє до 31 жовтня 2014 року, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (пункт 5.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 30.10.2013 року, копія якої міститься в матеріалах справи, оригінал - оглянуто в судовому засіданні).

Згідно акту приймання-передачі до договору №01/09-1 від 01 вересня 2013 року позивач передав, а відповідач прийняв бульдозер Т-170, свідоцтво про реєстрацію № 061653, реєстраційний номер 39621 АЕ, двигун № 382524. Як зазначено в цьому акті, замовник підписанням даного акту зобов'язується забезпечити збереження та охорону бульдозеру Т-170.

На виконання умов договору №01/09-1 від 01.09.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" надало Міському комунальному підприємству "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" послуги з використання бульдозера Т-170 для переміщення твердих побутових відходів на міському сміттєзвалищі, про що складені, акти наданих послуг: №18 від 30.09.2013 року на суму 24 000,00 грн., №25 від 31.10.2013 року на суму 9 600 грн., №1 від 31 січня 2014 року на суму 24 600,00 грн. та №5 від 28 лютого 2014 року на суму 9 600,00 грн.

Міським комунальним підприємством "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" здійснювалась оплата за договором №01/09-1 від 01.09.2013 року, що підтверджується платіжними дорученнями: №535 від 08.10.2013 року на суму 4 200,00 грн., №537 від 09.10.2013 року на суму 1 000,00 грн., №580 від 24.10.2013 року на суму 5 000,00 грн., №608 на суму 2 800,00 грн., №609 від 11.11.2013 року на суму 2 200,00 грн., №545 від 27.11.2013 року на суму 2 000,00 грн., №655 від 05.12.2013 року на суму 3 000,00 грн., №5 від 10.01.2014 року на суму 10 000,00 грн., №40 від 29.01.2014 року на суму 5 000,00 грн. (копії платіжних доручень містяться в матеріалах справи - а.с. 7-15, в призначенні платежу зазначено про оплату послуг оренди бульдозера згідно договору №01-09-1 від 01.09.2013 року).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" посилається на неналежне виконання Міським комунальним підприємством "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" умов договору №01/09-1 від 01.09.2013 року в частині оплати послуг наданих згідно актів виконаних робіт №1 від 31 січня 2014 року у сумі 23 000,00 грн. (24 600,00 грн. - 1 600,00 грн. - часткова оплата) та №5 від 28 лютого 2014 року у сумі 9 600,00 грн., проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Позивачем заявлена до стягнення заборгованість за надані роботи за договором №01/09-1 від 01.09.2013 року в частині оплати послуг наданих згідно актів виконаних робіт №1 від 31 січня 2014 року у сумі 23 000,00 грн. (24 600,00 грн. - 1 600,00 грн. - часткова оплата) та №5 від 28 лютого 2014 року у сумі 9 600,00 грн.

За приписами пунктів 2.1, 3.1.4, 4.3 договору надання послуг з використання бульдозеру Т-170 для переміщення твердих побутових відходів на міському сміттєзвалищі оформлюється актом про надання послуг.

В матеріалах справи містяться належним чином завірені копії актів про надання послуг №1 від 31 січня 2014 року на суму 24 600 грн. та №5 від 28 лютого 2014 року на суму 9 600 грн. підписані посадовими особами виконавця та замовника без будь-яких зауважень.

З урахуванням приписів п.4.3 договору оплата за актом №1 від 31 січня 2014 року має бути здійснена до 03 березня 2014 року, за актом №5 від 28 лютого 2014 року - до 29 березня 2014 року.

Відмовляючи у позові місцевий господарський суд зазначив, що підставою для складення між сторонами акту виконаних робіт є відомості щодо фактично відпрацьованого часу бульдозера на міському сміттєзвалищі, який фіксується у журналі "Фактичний час роботи бульдозеру на міському звалищі", але сторонами вказаний журнал не було надано, що унеможливлює перевірку фактичного обсягу наданих позивачем послуг.

Між тим, договором від 01 вересня 2013 року не визначено особу, на яку покладається ведення журналу "Фактичний час роботи бульдозеру на міському звалищі", але відпрацьований бульдозером час по переміщенню твердих побутових відходів зафіксовано в акті №1 від 31 січня 2014 року - 205 год. та в акті №5 від 28 лютого 2014 року - 80 год., акти підписані посадовими особами обох сторін без зауважень, що свідчить про те, що сторони погодили відпрацьований бульдозером час у січні - лютому 2014 року.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача надані під час розгляду справи місцевим господарським судом про те, що акти №1 від 31 січня 2014 року та №5 від 28 лютого 2014 року не проходять по його бухгалтерському обліку і кредиторська заборгованість по ним на користь позивача відсутня з наступних підстав.

Так, в матеріалах справи міститься клопотання представника Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" Бутко О.В. (а.с. 60-62, том 2) про долучення до матеріалів справи актів виконаних робіт, серед яких значаться спірні акти, копії яких посвідчені представником відповідача і печаткою Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств", що свідчить про те, що відповідачу відомо про вказані акти, проте докази оплати наданих послуг за актами №1 від 31 січня 2014 року і №5 від 28 лютого 2014 року до суду не надано.

Твердження відповідача, що спірні акти підписані ОСОБА_4 у період його звільнення відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, станом на 28 лютого 2014 року директором Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" був ОСОБА_4 Згідно розпорядження Новомосковського міського голови №67-к від 25 лютого 2014 року ОСОБА_4 звільнено з посади директора Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" з 28 лютого 2014 року, згідно статтею 38 Кодексу Законів про Працю України (за власним бажанням), а день звільнення є останнім днем роботи (т.1, а.с.79).

Таким чином, акти наданих послуг №1 від 31 січня 2014 року, №5 від 28 лютого 2014 року підписані директором Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" ОСОБА_4 в межах своїх повноважень.

Щодо не виставлення позивачем рахунків на оплату, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Міському комунальному підприємству "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" було відомо про розмір оплати за надані послуги, оскільки ним підписані спірні акти наданих послуг, в актах, крім суми до оплати, зазначено дата їх підписання, тобто 20 банківських днів для оплати встановлених пунктом 4.3 договору слід обраховувати саме з дати підписання актів.

Крім того, рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку оплати.

За викладеного апеляційний господарський суд вважає правомірною вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги згідно актів виконаних робіт №1 від 31.01.2014 року та №5 від 28.02.2014 року.

Направляючи справу на новий апеляційний розгляд Вищий господарський суд України у постанові від 06.02.2017 року вказав на необхідність надання оцінки письмовим запереченням на апеляційну скаргу Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" про те, що частину суми заборгованості, що є предметом позовних вимог, ним сплачено також за платіжними дорученнями №69 від 19.02.2014 року в сумі 2 800,00 грн. та за платіжним дорученням № 63 від 14.02.2014 року в сумі 8 500,00 грн. до подання позову, тому позивачем невірно визначено у позові суму боргу.

В матеріалах справи містяться платіжні доручення №63 від 14.02.2014 року на суму 8 500,00 грн. та №69 від 19.02.2014 року на суму 2 800,00 грн., відповідно до яких Міським комунальним підприємством "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" здійснено оплату Товариству з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" послуг автотранспортної техніки згідно договору від 01.12.2013 року. Зарахування коштів за вказаними платіжними дорученнями підтверджується банківськими виписками, які надані Міським комунальним підприємством "Новомосковський комбінат комунальних підприємств".

11.04.2017 року Міським комунальним підприємством "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" надані пояснення, відповідно до яких в архівах відповідача не було знайдено договору використання автотранспортної техніки від 01.12.2013 року (а.с. 254, том 2).

11.04.2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" подано до апеляційного господарського суду належним чином завірену копію договору використання автотранспортної техніки від 01.12.2013 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" та Міським комунальним підприємством "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" (а.с. 250-251, том 2).

У судовому засіданні, яке відбулося 11.04.2017 року, представником Товариством з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" надано для огляду оригінал договору використання автотранспортної техніки від 01.12.2013 року та оригінал додаткової угоди №1 від 30.10.2013 року до договору надання послуг №01/09-1.

Згідно пояснень Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група", викладених у заяві, яка подана до апеляційного господарського суду 11.04.2017 року (а.с. 245-249, том 2), грошові кошти, отримані згідно платіжних доручень №63 від 14.02.2014 року на суму 8 500,00 грн. та №69 від 19.02.2014 року на суму 2 800,00 грн. були зараховані (як і зазначено в призначенні платежу) як оплата за договором використання автотранспортної техніки від 01.12.2013 року, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" та Міським комунальним підприємством "Новомосковський комбінат комунальних підприємств".

У судовому засіданні, яке відбулось 18.04.2017 року, представник Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" підтвердив наявність договору використання автотранспортної техніки від 01.12.2013 року та сплату за цим договором коштів згідно платіжних доручень №63 від 14.02.2014 року та №69 від 19.02.2014 року.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із доводами позивача, про те, що оплата у сумі 11 300,00 грн. (8 500,00 грн. + 2 800,00 грн.) згідно платіжних доручень №63 від 14.02.2014 року та №69 від 19.02.2014 року здійснена відповідачем не за спірним договором, а за іншою угодою (договором використання автотранспортної техніки від 01.12.2013 року) та не може бути доказом часткової сплати заборгованості за договором надання послуг №01/09-1 від 01.09.2013 року.

В матеріалах справи містяться також копії платіжних доручень №42 від 29.02.2016 року та №43 від 01.03.2016 року про перерахування відповідачем позивачу грошових коштів у сумі 49 397,91 грн. та 11 300,00 грн. відповідно (а.с. 18, 19, том 2). Оскільки вказані кошти перераховані згідно судового наказу від 01.10.2015 року у справі №904/6279/15, тобто на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року, яке скасоване постановою Вищого господарського суду України від 16.05.2016 року, вказані кошти не можуть бути зараховані як оплата за спірним договором та підлягають поверненню відповідачу в порядку, передбаченому статтею 122 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене апеляційний господарський суд вважає правомірними позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором №01-09-1 від 01.09.2013 року у сумі 32 600,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 7.1 договору за несвоєчасну оплату, а також при затриманні прийняття робіт і несвоєчасному підписанню актів, виконавець має право вимагати від замовника сплати пені в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, діючої на період коли сплачується пеня.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня по акту №1 від 31.01.2014 року на суму боргу 23 000,00 грн. за період з 03.03.2014 року по 03.09.2014 року у сумі 2 169,00 грн. по акту №5 від 28.02.2014 року на суму боргу 9 600,00 грн. за період з 30.03.2014 року по 30.09.2014 року у сумі 995,00 грн.).

Пеня нарахована на підставі договору, з урахуванням приписів частини 6 статті 232 Господарського кодексу України та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 482,00 грн. за загальний період з 03.03.2014 року по 07.07.2015 року та інфляційні втрати у сумі 38 300,00 грн. за загальний період з 03.03.2014 року по 07.07.2015 року за прострочення оплати по актам №1 від 31.01.2014 року на суму боргу 23 000,00 грн. та №5 від 28.02.2014 року на суму боргу 9 600,00 грн.

Оскільки прострочення виконання грошового зобов'язання має місце, 3% річних нараховані в межах суми боргу, позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 482,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З урахуванням приписів пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню частково у сумі 22 999,89 грн. за період з квітня 2014 року по червень 2015 року включно.

За викладеного є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги у сумі 59 245,89 грн. (32 600,00 грн. - основний борг, 3 164,00 грн. - пеня, 482,00 грн. - 3% річних, 22 999,89 грн. - інфляційні втрати).

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року у справі №904/6279/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" 32 600,00 грн. основного боргу, 3 164,00 грн. пені, 482,00 грн. 3% річних, 22 999,89 грн. інфляційних втрат, 1 452,02 грн. судового збору, про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1 597,22 грн., про що видати наказ.

Видачу наказів доручити господарському суд Дніпропетровської області.

Повна постанова складена - 19.04.2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко