УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27.04.2017Справа № 910/6715/17

Суддя Усатенко І.В., розглянувши

позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГ"

2) Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК"

про визнання права власності на автомобіль та виведення його з під арешту

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою від 20.04.2017 № 04/20-1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГ"; Публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК" про визнання права власності на автомобіль та виведення його з під арешту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог; якщо позов подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Відповідачами у справі зазначені Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГ" та Публічне акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК".

Тобто у позовній заяві позивач має визначити зміст позовних вимоги щодо кожного з зазначених відповідачів.

Позивач звернувся до суду з двома позовними вимогами:

1) про визнання права власності на автомобіль;

2) виведення автомобіля з під арешту.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст.1 ГПК України особи мають право звертатися до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Позивачем не вказано обставин на яких грунтуються вказані позовні вимоги щодо обох відповідачів та не визначено зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Позивачем не наведено обставин та не надано відповідних доказів, що б свідчили про порушення відповідачами його законних прав та інтересів та не обгрунтовано обов"язку вчиняти дії, які позивач просить зобов"язати вчинити в судовому порядку (вивести автомобіль з під арешту) та хто саме з відповідачів має вчинити цю дію.

У поданому позові не вказано обставин та доказів щодо наявності спору між позивачем та відповідачами по позовних вимогах, що є підставою для звернення до суду відповідно до вимог ст.1 ГПК України.

Отже позивач не визначив зміст позовних вимог щодо кожного з двох відповідачів та не вказав обставин з долученням належних та допустимих доказів, в обгрунтування своїх позовних вимог.

Враховуючи рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За змістом Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р., про прийняття до пересилання реєстрованого поштового відправлення (в тому числі листа) відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" видається розрахунковий документ, що підтверджує надання такої послуги (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), надані в оригіналі.

До позовних матеріалів долучено фіскальні чеки та описи вкладення на підтвердження факту направлення відповідачам копії позовної заяви з додатками. В описах вкладення вказано про направлення відповідачам позовних матеріалів на 83 аркушах, а до суду позовні матеріали, згідно відмітки "прошито та пронумеровано" подані на 108 аркушах. Отже позивач направив відповідачам інші позовні матеріали, ніж ті, що подані до суду. Законодавством не передбачено застережень, щодо не обов'язковості направлення відповідачу тих чи інших документів. Законом чітко встановлено обов'язок позивача направити відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї документами, без будь-яких винятків.

Позивач не надав доказів направлення відповідачам копії позовної заяви з додатками, поданої до Господарського суду м. Києва.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заявником не дотримано вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Судом враховано правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 3, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Суддя І.В. Усатенко