ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 квітня 2017 року Справа № 905/1162/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Картере В.І. (доповідач),

суддів: Губенко Н.М.,

Євсікова О.О.

перевіривши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Донецький металопрокатний завод"

на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 20.01.2017

у справі № 905/1162/16 господарського суду Донецької області

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електросталь"

про звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Донецький металопрокатний завод" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 20.01.2017 у справі № 905/1162/16.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 3 ст. 111 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу, або її уповноваженим представником.

Згідно з ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника; керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище; представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Як вбачається з поданої касаційної скарги, остання підписана представником ПАТ "Донецький металопрокатний завод" ОСОБА_1 Разом з тим, до касаційної скарги довіреність на вказану особу не додана. Відсутня така довіреність і в матеріалах справи, які надіслані до Вищого господарського суду України. Відтак, наведені обставини не дають підстав дійти висновку про те, що касаційна скарга підписана тією особою, яка має на це право.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази надсилання її копії іншій стороні у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з пунктом 5.27 наказу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, яким затверджено Національний стандарт України Державної уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003" (далі - стандарт), визначено порядок засвідчення копій документів, а саме: відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Проте, всупереч зазначених вимог, ПАТ "Донецький металопрокатний завод" до поданої касаційної скарги не додано належних доказів надсилання її копії сторонам у справі, оскільки додані до касаційної скарги ксерокопії фіскальних чеків № 8676 від 04.04.2016 та № 0005 від 14.02.2017 не відповідають вимогам, що ставляться до письмових доказів, встановлених у ст. 36 ГПК України та у п. 5.27 вказаного стандарту.

Крім того, із опису вкладення до цінного листа на ім'я: ПАТ "ВТБ Банк" вбачається, що на адресу сторони було направлено апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Донецької області від 24.03.2016 у справі 905/1188/16. Також, з опису вкладення до цінного листа на ім'я: ТОВ "Електросталь" вбачається, що на адресу сторони було направлено апеляційну скаргу № б/н від 13.02.2017 на ухвалу господарського суду Запорізької області від 09.02.2017 у справі 908/3864/14.

При цьому, додана до касаційної скарни ксерокопія фіскального чеку № 8676 датована 04.04.2016, тоді як оскаржувана ухвала Донецького апеляційного господарського суду від 21.01.2017, тобто дата фіскального чеку передує даті прийняття оскаржуваного судового акта.

Відтак суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаржником належним чином не дотримані вимоги ст. 1111 ГПК України щодо надсилання сторонам у справі копії касаційної скарги та представлення відповідних доказів до суду касаційної інстанції, що є підставою для повернення касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, до неї додано ксерокопію квитанції від 14.02.2017 на суму 1 600,00 грн. призначенням платежу якої є: *;101;05838512;22030101 Суд.збір за подання скарги на ухв. від 09.02.17 № 908/3864/14, ДАГС, п. 2.7.

Отже, графа "Призначення платежу" вказаної квитанції містить не вірні відомості про те, у якій справі та за яку ухвалу сплачено судовий збір, тому дана квитанція не є належним доказом сплати судового збору у визначеному чинним законодавством порядку та розмірі.

Крім того, скаржником було заявлене клопотання про звільнення його від сплати судового збору у зв'язку з тим, що ПАТ "Донецький металопрокатний завод" перебуває у скрутному фінансовому становищі, адже знаходиться в зоні проведення активної фази Антитерористичної операції на сході України, де наразі відбуваються відкриті бойові дії, та мають місце численні випадки розбою та мародерства.

Як зазначено в п. 9 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", судовий збір за подання позовних заяв та інших звернень, сплачений при їх поданні до господарських судів, які розташовані в районі проведення АТО, повторно не сплачується і не стягується. Якщо ж такий збір сплачено не було, то його сплата (стягнення) здійснюється на загальних підставах відповідно до Закону України "Про судовий збір" та з урахуванням платіжних реквізитів, визначених для того господарського суду, до якого подається відповідна заява чи інше звернення.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з абзацом 2 п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану скаржника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 ГПК України.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Скаржником не надано доказів існування складної фінансово-економічної ситуації у ПАТ "Донецький металопрокатний завод", а також відсутності можливості сплатити судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі.

Оскільки скаржником до матеріалів касаційної скарги не додано жодних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав сплаті судового збору у встановлених законом розмірі і порядку, не наведено обґрунтованих підстав та не надано відповідних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору, клопотання про звільнення від сплати судового збору підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням місцевого господарського суду чи постановою апеляційного господарського суду законної сили.

У даному разі оскаржувана ухвала апеляційної інстанції згідно з частиною третьою ст. 105 ГПК України набрала законної сили 20.01.2017, а строк її оскарження в касаційному порядку (з урахуванням приписів ст. 51 ГПК України) закінчився 09.02.2017. Касаційну ж скаргу було подано до суду 21.03.2017 (відповідно до поштового штемпелю на конверті), тобто з пропуском встановленого строку для її подання.

Відповідно до ст. 53 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, закон пов'язує можливість відновлення пропущеного процесуального строку з наявністю саме поважних причин його пропуску; поважними причинами його пропуску визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Клопотання про поновлення процесуального строку повинно містити роз'яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Проте, як вбачається з касаційної скарги та доданих до неї документів, скаржником не було наведено жодних причин пропуску ним процесуального строку на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції від 20.01.2017 та не надано доказів на підтвердження їх поважності.

Сам факт подання стороною клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду поновити цей строк, оскільки клопотання про поновлення строку для подання касаційної скарги з огляду на приписи ч. 1 ст. 53 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку.

Отже, враховуючи ту обставину, що касаційну скаргу подано з порушенням вимог Розділу ХІІ1 ГПК України та без мотивованого клопотання про відновлення пропущеного строку для подання касаційної скарги, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відхилення клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 20.01.2017.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ПАТ "Донецький металопрокатний завод" про відновлення строку подання касаційної скарги у справі № 905/1162/16 відхилити.

Клопотання ПАТ "Донецький металопрокатний завод" про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 20.01.2017 у справі № 905/1162/16 відхилити.

Касаційну скаргу на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 20.01.2017 у справі № 905/1162/16 повернути ПАТ "Донецький металопрокатний завод".

Головуючий суддя: В. Картере
Судді: Н. Губенко О. Євсіков