ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2017 р. Справа № 911/677/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/677/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-СПП», смт. Рокитне, Рокитнянський район

до публічного акціонерного товариства «Бориспільське хлібоприймальне підприємство», смт. Рокитне, Рокитнянський район

про стягнення 1509000,00 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність б/н від 06.03.2016;

від відповідача: не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-СПП» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Бориспільське хлібоприймальне підприємство» (відповідач) про стягнення 1509000,00 грн. заборгованості, яка утворилась у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання поворотної фінансової допомоги № ФД23/11-1 від 23.11.2016, в частині своєчасного повернення грошових коштів.

Ухвалою суду від 10.03.2017 порушено провадження у справі № 911/677/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні 05.04.2017 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання 05.04.2017 не зявився, проте 20.03.2017 через канцелярію суду від останнього надійшла заява від 17.03.2017, в якій останній визнає позовні вимоги, однак у звязку із важким фінансовим становищем, відповідач був позбавлений можливості своєчасно сплатити суму заборгованості.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

23.11.2016 між позивачем (позикодавець) та відповідачем (підприємство) укладений Договір про надання поворотної фінансової допомоги № ФД23/11-1, відповідно до умов п.п. 1.1 2.1, 2.2, 2.3 якого, позикодавець надає підприємству поворотну фінансову допомогу у розмірі 1600000,00 грн., а підприємство зобовязується у строк, до 31.12.2016 повернути надані грошові кошти. Поворотна фінансова допомога надається підприємству на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується.

Умовами п.п. 2.4, 3.1 договору визначено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою позикодавця.

Пунктом 8.1 договору визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного взаєморозрахунку сторін.

Так, виконуючи умови договору позивачем, в рахунок надання поворотної фінансової допомоги перераховано на рахунок відповідача 1509000,00 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи виписка по особовому рахунку позивача.

Проте, відповідач, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, у строки, визначені договором не здійснив повернення позивачу коштів в сумі 1509000,00 грн.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

За своєю правовою природою, договір укладений між позивачем та відповідачем є договором позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Представник відповідача в судове засідання 05.04.2017 не зявився, проте 20.03.2017 через канцелярію суду від останнього надійшла заява від 17.03.2017, в якій останній визнає позовні вимоги, однак у звязку із важким фінансовим становищем, відповідач був позбавлений можливості своєчасно сплатити суму заборгованості.

Оскільки в порушення взятих на себе зобовязань, згідно з умовами Договору про надання поворотної фінансової допомоги № ФД23/11-1 від 23.11.2016, відповідач у строки, визначені договором не здійснив повернення грошових коштів, що підтверджується матеріалами справи, а наявна заборгованість відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 1509000,00 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Бориспільське хлібоприймальне підприємство» (09600, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Вокзальна, 222, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-СПП» (09600, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Ентузіастів, 6, ) 1 509 000 (один мільйон пятсот девять тисяч) грн. 00 коп. заборгованості та 22 635 (двадцять дві тисячі шістсот тридцять пять) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 18.04.2017

Суддя О.О. Христенко