ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78, Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

14 квітня 2017 року Справа № 923/333/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д., при секретарі Литвиненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. до гр. ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" про визнання недійсним правочину (договору) боржника по справі

за заявою: ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1,

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ", ідентифікаційний код 34395918, вул. Комсомольська, буд. 11, м. Цюрупинськ, Цюрупинський район, Херсонська область,

про банкрутство,

за участю представників сторін:

від кредиторів: ОСОБА_4 - представник ОСОБА_5, довіреність № 543 від 09.02.2016;

від боржника: ліквідатор Дудкін Р.А.

представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6, довіреність № 179 від 13.01.2016;

представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8, ордер серія НОМЕР_3 від 22.03.2017, договір про надання правової допомоги від 22.03.2017

в с т а н о в и в:

Справа знаходиться в процедурі ліквідації, введеній постановою господарського суду від 09.06.2016 року, якою призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Дудкіна Романа Анатолійовича, судове засідання для розгляду звіту ліквідатора призначено на 08.06.2017 року.

Від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. 05.12.2016 до господарського суду надійшла заява, відповідно до якої він просить визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 22.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" та гр. ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. 22.08.2014 за реєстровим № 3682.

Ухвалою господарського суду від 08.12.2016 заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" про визнання недійсним правочину (договору) боржника по справі № 923/333/16, - прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.01.2017 року; залучено до участі у справі гр. ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, АДРЕСА_2. Згодом судові засідання для розгляду заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна призначалися на 14.02., 02.03., 23.03. і 14.04.2017 року.

Ухвалою господарського суду від 02.03.2017 залучено до участі у справі засновника і керівника боржника гр. ОСОБА_7 як заінтересовану особу стосовно боржника.

За результатами судового засідання 14.04.2017 господарським судом винесено ухвалу, якою розгляд заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" про визнання недійсним правочину (договору) Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" було призначено на 13.04.2017 року.

У судовому засіданні 13.04.2017 ліквідатор ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 22.08.2014 між ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" та гр. ОСОБА_3, підтримав, з наступних підстав.

Зазначені у заяві, об'єкти нерухомого майна були передані ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" гр. ОСОБА_3 без сплати повної вартості нерухомого майна, відчуження відбулося з порушенням права кредитора при наявності заборгованості перед ним, здійснене з метою ухилення від сплати боргу, що випливає, на думку ліквідатора, із наданих до заяви доказів про пов'язаність між собою вказаних у заяві фізичних осіб та створених ними юридичних осіб, що обумовлює їх заінтересованість щодо боржника та його майнових активів.

Щодо посилання представника гр. ОСОБА_3 про обґрунтування факту розрахунку за нерухоме майно внесенням готівкових коштів у розмірі 1 220 000, 00 грн. до каси ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" відповідно до прибуткового касового ордеру № 1 від 08.05.2015 року, оформленого на підставі Додаткового договору № 1 до оскаржуваного договору, ліквідатор додаткового пояснив наступне.

Додатковим договором № 1 від 20.10.2014 року, укладеного сторонами, передбачено розрахування гр. ОСОБА_3 частинами, та можливість зміни ціни договору за спільною згодою сторін. У той же час, п. 2.2 ст. 2 оскаржуваного договору, який залишено без змін, передбачено, що розрахунок за придбане майно здійснюється гр. ОСОБА_3 шляхом безготівкового перерахування всієї суми зі свого рахунку на рахунок ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ".

Також, ліквідатор вказує на те, що квитанція до прибуткового касового ордеру № 1 від 08.05.2015 не може бути належним доказом здійснення розрахунків, оскільки: по-перше, в ордері відсутні відомості, які підтверджують прийняття ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" грошових коштів саме щодо оплати оскаржуваного договору; по-друге, оскаржуваним договором не була передбачена готівкова форма його оплати; по-третє, відсутні докази фактичного передавання-приймання сторонами оскаржуваного договору грошових коштів в рахунок оплати нерухомого майна боржника.

Щодо наявності у гр. ОСОБА_3 грошових коштів для здійснення розрахунків по оскаржуваному договору, ліквідатор зазначив, що на момент укладання договору у гр. ОСОБА_3 були відсутні кошти для повного розрахунку за майно підприємства. У зв'язку із зазначеним, укладання договору позики у 2013 не є наслідком та пов'язаним фактом придбання нею нерухомого майна ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" у 2014 році та здійснення розрахунку за це майно у 2015 році. Також, на підтвердження факту неспроможності гр. ОСОБА_3 самостійно здійснити оплату за оскаржуваним договором, ліквідатор посилається на відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податку про суми виплачених доходів за період із 01.01.2014 по 31.12.2016 рік.

Стосовно строку і підстав звернення до суду із заявою про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, ліквідатор вказав, що посилається на ЦК України, зокрема, ст. ст. 203, 215, 257. ЦК України встановлює загальні підстави для визнання правочинів недійсними, тоді, як ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", - спеціальні.

Представник відповідача гр. ОСОБА_3 проти задоволення вимог ліквідатора заперечив та просив у їх задоволенні відмовити повністю з наступних підстав.

Відповідач вважає, що відповідно до вимог ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатором пропущений спеціальний строк для оскарження правочинів боржника. Законом встановлено, що оскарженню підлягають правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство. Справу про банкрутство порушено 12.04.2016 року, а оскаржуваний правочин укладений 22.08.2014 року.

Також, на його думку, договір купівлі-продажу нерухомого майна оспорюється позивачем на підставі ст. 234 ЦК України (фіктивний правочин), що вимагає доведення умислу сторін, які його вчинили. Здійснення передання нерухомого майна свідчить про відсутність такого умислу.

Окрім того, відповідач стверджує, що ним сплачена повна сума вартості придбаного за спірним договором майна, але ліквідатор безпідставно не враховує сплату гр. ОСОБА_3 вартості об'єктів нерухомого майна за оспорюваним правочином, посилаючись на відсутність документів, які б це підтверджували.

Додатково зазначив, що у 2014 році гр. ОСОБА_3, у зв'язку з браком коштів, за договором купівлі-продажу нерухомого майна було сплачено лише 70 000, 00 грн. Через це, як вказує представник, сторонами було укладено додатковий договір 22.10.2014 року до договору купівлі продажу від 22.08.2014 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. про розстрочення сплати: 80 000,00грн. - протягом 30 днів, а 1 220 000,00грн. - протягом п'яти років по 244 000,00грн. кожного року до 1 жовтня кожного наступного року.

В той же час, у 2015 році ОСОБА_3 сплачено ще 1 220 000, 00 грн., які у неї з'явилися в цей час, на підставі, зокрема, договору позики від 04.09.2013 року, чим завершено розрахунки. Сплата коштів підтверджена квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 08 травня 2015 року на суму 1 200 000,00грн., прийнятих від імені гр. ОСОБА_3 на користь ТОВ "МЦ"Мед-СИТИ" гр. ОСОБА_7, який підписався як бухгалтер та касир підприємства. Підставою сплати вказані договір купівлі-продажу та видаткова накладна № ЛНА-7 від 22.08.2014 року.

Представник ініціюючого кредитора гр. ОСОБА_4 заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" про визнання недійсним правочину (договору) боржника підтримав та просив суд її задовольнити з підстав, вказаних ліквідатором, та, у тому числі , - з наступних підстав.

У період, протягом якого, як вказує відповідач, відбувалися розрахунки з ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ", а саме - 08.05.2015 року, на кошти підприємства державною виконавчою службою було накладено арешт за виконавчими провадженнями, стягувачем по яким був ОСОБА_4 Таким чином, при наявності такого розрахунку кошти від продажу належної підприємству нерухомості мали бути стягнуті державним виконавцем на користь ОСОБА_4 Зазначене, на думку представника кредитора гр. ОСОБА_4, підтверджує факт відсутності розрахунку за оспорюваним договором, у зв'язку з чим даний договір підлягає визнанню недійсним.

Представник заінтересованої особи стосовно боржника гр. ОСОБА_7 проти задоволення вимог ліквідатора заперечив та просив у їх задоволенні відмовити повністю з підстав, вказаних представником відповідача гр. ОСОБА_3 Додатково пояснив, що бухгалтерські документи і печатки ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" 14.04.2016 були викрадені з автомобіля гр. ОСОБА_7 Тієї ж дати відбулося звернення із відповідною заявою до правоохоронних органів. Станом на сьогоднішній день бухгалтерські документи і печатки підприємства не повернуті і в установленому законодавством порядку не відновлені.

Заслухавши ліквідатора та представників учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Ухвалою господарського суду від 12.04.2016 порушено справу про банкрутство ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ".

Відповідно до ухвали господарського суду від 24.05.2016 року, затверджено реєстр вимог кредиторів, до якого включено вимоги: ОСОБА_4 на суму 2 071 153,72 грн. основного боргу та 16 536,00грн. витрат на сплату судового збору та Цюрупинської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області на суму 141 902, 41 грн. основного боргу і штрафних санкцій та пені на суму 126 176, 71 грн.

Постановою господарського суду від 09.06.2016 введено процедуру ліквідації ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Дудкіна Романа Анатолійовича.

Під час здійснення арбітражним керуючим Дудкіним Р.А. обов'язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ", від нього до господарського суду надійшла заява, відповідно до якої ліквідатор просить визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 22.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" та гр. ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. 22.08.2014 за реєстровим № 3682. Підставами визнання недійсними договору зазначено приписи ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду від 08.12.2016 заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" про визнання недійсним правочину (договору) боржника по справі № 923/333/16, - прийнято до провадження та призначено до розгляду на 24.01.2017 року; залучено до участі у справі гр. ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, АДРЕСА_2.

Ухвалою господарського суду від 02.03.2017 залучено до участі у справі засновника і керівника боржника гр. ОСОБА_7 як заінтересовану особу стосовно боржника.

Як встановлено судом, і даний факт не заперечується гр. ОСОБА_3 та її представником, між банкрутом Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ", ідентифікаційний код 34395918, від імені якого діяла директор ОСОБА_9, з одного боку, та з іншого боку гр. ОСОБА_3 22.08.2014 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (т.III а.с. 26-28), посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. 22.08.2014 за реєстровим № 3682. Предметом цього договору є наступне нерухоме майно:

- вбудоване приміщення аптеки літ. "А", загальною площею 455, 8 кв. м, стіни цегляні, розташоване за адресою: АДРЕСА_3;

- вбудоване приміщення аптеки-офіс літ. "А", загальною площею 171, 0 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_4;

- вбудоване приміщення стоматологічного медичного центру літ. "А", загальною площею 244, 0 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_5;

- нежитлова будівля, аптека літ. "А", загальною площею 46, 7 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_6, розташована на земельній ділянці комунальної власності загальною площею 0, 0054 га, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_4.

Згідно п. 1.3 зазначеного договору, нерухоме майно продано згідно з протоколом № 1 зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" від 21.08.2014 за 1 300 000, 00 грн.

Відповідно до п. 1.4 зазначеного договору, згідно із довідкою про балансову вартість нерухомого майна, наданою Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" за вих. № 237 від 22.08.2014 року, балансова вартість нерухомого майна, що відчужується за цим договором, станом на 22.08.2014 разом складає 1 981 815, 91 грн.

Факт відчуження нерухомого майна боржника встановлено ліквідатором під час виконання своїх обов'язків.

Відповідно до виписки по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" у ПАТ "Банк Національний кредит" № 2600.9.065245.001 за період з 01.08.2014 по 02.08.2016 року (т. III а.с. 60-63), грошові кошти, згідно із п.п. 2.1-2.2 оскаржуваного договору, у повному обсязі гр. ОСОБА_3 не сплачено.

Згідно із виписок по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" у ПАТ "Банк Національний кредит" № 2600.9.065245.001 від 26.08.2014 року (т. III а.с 112-117), 26.08.2014 гр. ОСОБА_3 здійснено оплату грошових коштів у сумі 10 000, 00 грн.

Відповідно до виписки по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" у ПАТ "Банк Національний кредит" № 2600.9.065245.001 від 11.09.2014 року (т. III а.с 148-151), 11.09.2014 гр. ОСОБА_3 здійснено оплату грошових коштів у сумі 60 000, 00 грн.

Доказів здійснення розрахунків за придбання об'єктів у безготівковому порядку ОСОБА_3 не надано. Натомість, додано до справи копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 08.05.2015 на суму 1 200 000,00 грн., про прийняття від імені гр. ОСОБА_3 до каси ТОВ "МЦ"Мед-СИТИ" гр. ОСОБА_7, що діяв як бухгалтер та касир.

На вимогу суду ОСОБА_7 доказів внесення зазначених коштів до каси підприємства та їх відповідного відображення в бухгалтерському обліку боржника як господарської операції не надав, мотивуючи ненадання доказів втратою документів (їх викраденням невідомими особами).

Суд зазначає, що згідно із визначеннями, що містяться у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші звітності ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок створення, прийняття та відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджених наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.95 року.

Пунктом 2.4. Положення встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 637.

У відповідності до п. 2.2. Положення, підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. (п. 2.6. Положення)

За змістом п. 3.3. Положення, приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Отже, Положенням чітко врегульовано, що прибуткові касові ордери підписуються саме головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

В той же час, на час вказаного прийняття гр. ОСОБА_7 в касу боржника грошей він був не бухгалтером чи касиром, а керівником боржника, що підтверджується Витягом з ЄДР юридичних осіб (том 3 а.с. 54), але зазначив, що діяв від імені продавця як бухгалтер та касир.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Внутрішньогосподарський (управлінський) облік визначається як - система обробки та підготовки інформації про діяльність підприємства для внутрішніх користувачів у процесі управління підприємством. Господарською операцією - є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. Внутрішньогосподарський (управлінський) облік визначається як - система обробки та підготовки інформації про діяльність підприємства для внутрішніх користувачів у процесі управління підприємством. Господарською операцією - є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, складання та підписання гр. ОСОБА_7 квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 08.05.2015 на суму 1 200 000,00 грн. не є бухгалтерським документом та не відображає господарську операцію, оскільки складений з порушенням законодавства, не підтверджує події, яка викликала зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Сам прибутковий касовий ордер № 1 від 08.05.2015 на суму 1 200 000,00 грн. відсутній, інші документи що підтверджують правдивість його складання відсутні, що свідчить про неправдивість як отримання так і сплати вказаної суми.

Отже, суд приходить до висновку, що вказаний корінець прибуткового касового ордеру складений для прикриття домовленості осіб, що його склали, щодо приховування факту безоплатного відчуження майна боржником, а також наміри приховати факт виконання боржником зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, ОСОБА_3, - є фіктивним.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши суб'єктний склад учасників оспорених ліквідатором договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного 22.08.2014 між ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" та гр. ОСОБА_3, господарський суд встановив наступне.

Ліквідатором надано до справи достатньо доказів, що підтверджують твердження ліквідатора, що договір купівлі-продажу укладено з метою ухилення від виконання зобов'язань перед кредитором, з наміром завдати шкоди кредитору.

Як вбачається з наданих ліквідатором матеріалів (том 3 а.с. 162-174), ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" входило до групи підприємств "Содружество инициативных трудоспособных инвалидов" (ТОВ СИПИ, засновник ОСОБА_11, генеральний директор ОСОБА_7, директор з економіки ОСОБА_3, начальник департамента безпеки ОСОБА_12, фінансовий директор ОСОБА_13). Отже, учасниками, засновниками, керівниками та службовими особами ТОВ СИПИ є ті ж самі особи які є учасниками договору купівлі-продажу та інших обставин, пов'язаних з оформленням продажу активів боржника.

Зокрема, керівником боржника ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" станом на день укладання договору купівлі-продажу майна 22.08.2014 була ОСОБА_9 З 17.09.2014 директором став ОСОБА_7, засновниками підприємства є ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_14

Керівником (генеральним директором) ТОВ "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів" є ОСОБА_7, засновники: ОСОБА_7 та ОСОБА_11

Директором по економіці та заступником генерального директора ТОВ "Співдружність ініціативних працездатних інвалідів" є гр. ОСОБА_3

Спірний договір купівлі-продажу 22.08.2014, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. 22.08.2014 за реєстровим № 3682 (том 3 а.с. 26) підписано від ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" ОСОБА_9, а покупцем є ОСОБА_3 (вона ж директор з економіки ТОВ "СИПИ").

Після укладання спірного договору ОСОБА_3 виступила засновником нової юридичної особи - Приватне підприємство "Медичний центр "Мед-СИТИ" (ідентифікаційний код 39398604), яке зареєстроване за юридичною адресою приміщення, що вибуло з володіння боржника: вбудоване приміщення аптеки-офіс літ. "А", розташоване за адресою: АДРЕСА_4.

Керівником (директором) вказаної новоствореної юридичної особи стала гр. ОСОБА_15, яка як директор діяла від імені ТоОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ", укладаючи 22.08.2014 з відповідачем гр. ОСОБА_3 договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Запис про державну реєстрацію Приватного підприємства "Медичний центр "Мед-СИТИ" внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.09.2014 року. Таким чином, реєстрація підприємства, в користуванні якого знаходяться активи, які належали банкруту, відбулася протягом наступного місяця після укладення оскаржуваного договору, а серед засновників і керівників Приватного підприємства "Медичний центр "Мед-СИТИ" є тіж самі особи, які підписали зазначений договір.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказані заінтересовані особи створили нову юридичну особу з подібним найменуванням спеціально з метою переведення активів у користування нової юридичної особи - Приватного підприємства "Медичний центр "Мед-СИТИ", передавши право власності на виведені активи боржника відповідачеві і засновнику нового підприємства - гр. ОСОБА_3

Приймаючи ухвалу від 12.04.2016 про порушення провадження у цій справі № 923/333/16 суд зазначав, що відповідно до п. 4.4. статуту боржника його учасниками і володільцями часток у статутному капіталі є громадяни ОСОБА_14, ОСОБА_11 та ОСОБА_7

Кредитор ОСОБА_4, також був засновником боржника, але вийшов з їх складу, на час порушення справи не був учасником товариства.

Розмір грошових вимог кредитора підтверджено такими, що набрали законної сили рішеннями Господарського суду Херсонської області від 29.04.2014 у справі №923/1097/13, яким стягнуто з боржника 1 103 120,00 грн. вартості частини майна пропорційну частці у статутному капіталі зазначеного товариства, а також інші грошові кошти. Наказ про примусове стягнення боргу виданий на підставі Постанови Верховного Суду України від 13 травня 2015 року. Загальна сума заявлених безспірних вимог відповідно до заяви та наданих доказів становить 1 347 241,59грн.

Виходячи із вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що укладення оспорюваного правочину відбулося у період, коли ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" мало заборгованість перед кредитором ОСОБА_4, метою якого є невиконання зобов'язань боржника перед кредитором. Мета завдати шкоди кредитору проглядається з балансу боржника (звіту про фінансовий стан) ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" на 31.12.2014 року, де на початок звітного періоду за підприємством обліковувалися основні засоби на суму 3607,00 тис.грн., а на кінець звітного періоду - 23,00 тис.грн.

Відповідно до протоколу рішення загальних зборів засновників ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" від 21.08.2014 (том 3 а.с. 29-30) про продаж об'єктів нерухомого майна, рішення прийнято учасниками ОСОБА_14, ОСОБА_11 та ОСОБА_7

Продаж майна відповідно до вказаного рішення відбувся на наступний день - 22.08.2014 року, що вказує на домовленість вказаних осіб щодо оформлення договору відчуження активів.

За зазначених обставин, суд погоджується з твердженням ліквідатора про те, що метою укладання оскаржуваного договору було виведення майнових активів з власності ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" та ухилення від виконання зобов'язань перед кредиторами боржника. Після відчуження майнових активів ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" за оспорюваним договором, виконання боржником грошових зобов'язань перед кредиторами стало неможливим.

Доводи представника відповідача про те, що у 2015 році гр. ОСОБА_3 сплачено ще 1 220 000, 00 грн., джерелом надходження яких, зокрема, є договір позики від 04.09.2013 року, чим завершено розрахунки, та надану на підтвердження цієї обставини квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 08.05.2015 на суму 1 200 000,00 грн., прийнятих від імені гр. ОСОБА_3 на користь ТОВ "МЦ"Мед-СИТИ" гр. ОСОБА_7, - суд не бере до уваги.

Відповідно до пояснень представника відповідача, завершення розрахунків із Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ" згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 08.05.2015 на суму 1 200 000,00 грн., відбулося на підставі Додаткового договору № 1 до Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 22.08.2014 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за реєстровим номером 3682 (т. VI а.с. 16).

Згідно із зазначеного Додаткового договору, сторони дійшли згоди про внесення змін до пунктів 2.1 та 2.3 ст. 2 оскаржуваного договору, зокрема, погодивши те, що гр. ОСОБА_3 зобов'язана була внести 1 300 000, 00 грн. за придбане нерухоме майно у наступному порядку: 80 000, 00 грн. - протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення Додаткового договору на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ"; 1 220 000, 00 грн. - з розстроченням сплати на 5 років з погашенням по 244 000, 00 грн. до 01 жовтня кожного наступного року. Наступний платіж за оскаржуваним договором покупець зобов'язаний був здійснити до 01.10.2015 року.

У той же час, п. 2.2 ст. 2 оскаржуваного договору, який передбачав, що розрахунки за придбане нерухоме майно здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування всієї суми зі свого рахунку на рахунок продавця, - змінений сторонами договору не був.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про те, що способом здійснення розрахунків по договору сторонами було визначено безготівковий розрахунок.

Частиною 1 п. 2.7. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року, визначено, що, виходячи з потреби прискорення обігу готівкових коштів і своєчасного їх надходження до кас банків для підприємств, що здійснюють операції з готівкою в національній валюті, установлюються ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) відповідно до вимог глави 5 цього Положення.

Згідно із ч. 1 п. 2.8. Положення, підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб.

Підпунктом а) п. 5.1. Положення встановлено, що строки здавання підприємствами готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках визначаються підприємством і встановлюються за погодженням з відповідним банком (у якому відкрито рахунок підприємства, на який зараховуються кошти), зокрема, для підприємств, що розташовані в населених пунктах, де є банки, - щодня (у день надходження готівкової виручки (готівки) до їх кас).

Згідно наявних у матеріалах справи виписок про рух коштів на розрахункових рахунках у банківських установах Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ", не вбачається відомостей щодо зарахування грошових коштів у період із 08.05.2015 у сумі 1 220 000,00 грн. Також, відповідно до Балансу (Звіту про фінансовий стан) підприємства станом на 31.12.2015 року (т. III а.с. 38), показники за статтями балансових рахунків "Гроші та їх еквівалент", "Готівка та їх еквівалент", "Готівка", "Рахунки в банках" - відсутні.

Посилання представника заінтересованої особи стосовно боржника гр. ОСОБА_7 на викрадення бухгалтерських документів і печаток ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" 14.04.2016 суд не бере до уваги з наступних підстав.

Пунктом 5 ст. 44 Податкового кодексу України, визначено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити орган державної податкової служби за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та митний орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до органу державної податкової служби, митного органу.

До суду заінтересованою особою стосовно боржника гр. ОСОБА_7 не надано доказів, які б свідчили про вчинення ним дій, передбачених ст. 44 Податкового кодексу України. Станом на теперішній час втрачені бухгалтерські документи і печатки підприємства в установленому законодавством порядку не відновлені, ліквідатору не передані.

Зазначене, на думку суду, може свідчити про навмисні дії гр. ОСОБА_7 по приховуванню вчинення протиправних дій відносно ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ", які, у тому числі, могли призвести до фінансової неспроможності підприємства. Про дії щодо безоплатного відчуження майна, відчуження за цінами нижчими від ринкових тощо.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Щодо доводів представника гр. ОСОБА_3 про можливість сплати нею грошових коштів по оскаржуваному договору у сумі 1 220 000,00 грн., то суд не бере їх до уваги, виходячи з наступного.

На підтвердження своєї спроможності здійснити розрахунки із ТОВ "Медичний центр "Мед-СИТИ" гр. ОСОБА_3 надано суду наступні докази: копії банківських виписок по особових рахунках відповідача у ПАТ "Банк національний кредит"; копію договору позики від 04.09.2013 року, укладеного між відповідачем і гр. ОСОБА_13, предметом якого є позика відповідачу грошових коштів у розмірі 1 150 000, 00 грн., додаткову угоду № 1 до договору позики від 04.09.2013 року, відповідно до якої у якості забезпечення відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення позики в сумі 1 150 000,00 грн. визначене наступне нерухоме майно: вбудоване приміщення аптеки літ. "А", загальною площею 455,8 кв. м, стіни цегляні, розташоване за адресою: АДРЕСА_3; вбудоване приміщення аптеки-офіс літ. "А", загальною площею 171,0 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_4; вбудоване приміщення стоматологічного медичного центру літ. "А", загальною площею 244,0 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_5; нежитлова будівля, аптека літ. "А", загальною площею 46, 7 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_6; копію договору іпотеки від 28.08.2014 року, укладеного між відповідачем і гр. ОСОБА_13, предметом якого є передача гр. ОСОБА_3 в іпотеку гр. ОСОБА_13 у якості забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за договором позики від 04.09.2013 з урахуванням додаткової угоди № 1 до договору позики від 04.09.2013 року, вищезазначеного нерухомого майна; копії податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за 2012-2016 роки (т. VI а.с. 77-106).

Наданий до справи договір позики між відповідачем і гр. ОСОБА_13 (фінансовим директором ТОВ СИПИ) від 04.09.2013 року на загальну суму 1 150 000, 00 грн., та додаткової угоди № 1 до нього від 26.08.2014 року, то суд зазначає, що вказані угоди не мають юридичного значення для підтвердження факту оплати вартості переданого боржником гр. ОСОБА_3 майна.

Окрім того, відповідно до наданих, на вимогу суду, органом ДФС відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів щодо гр. ОСОБА_3, а саме: у 2014 році - 54 896,18 грн., у 2015 році - 90 876,22 грн., у 2016 році - 81 206,92 грн.

Зазначене свідчить, що на дату укладання оскаржуваного договору у гр. ОСОБА_3 були відсутні грошові кошти для повного розрахунку за придбані об'єкти нерухомого майна.

У той же час, суд не бере до уваги надані представником відповідача копії податкових декларацій із зазначеними у них відомостями, оскільки вони не містять відміток органу ДФС про їх прийняття, не відповідають відомостям, отриманим до справи від ДФС, а тому не можуть бути належним і допустимим доказом по справі.

Щодо твердження представника відповідача про пропуск, відповідно до вимог ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатором спеціального строку для оскарження правочину боржника, то господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати: поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку;

боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна;

боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 3-304гс16, статтею 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено спеціальні підстави, за наявності яких можливе визнання правочинів (договорів) недійсними у межах провадження у справі про банкрутство. Вона передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. З огляду на положення ст.ст. 4, 104, 110 і 112 ЦК України, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є частиною цивільного законодавства України, що не виключає можливості застосування до правовідносин, які регулює цей спеціальний закон, також норми ЦК України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсним правочинів за участю боржника. Визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за ст. 16 ЦК України і загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлено ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 16 ГПК України ця справа є підсудною суду, у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство та розглядається у межах справи про банкрутство.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданій заяві, ліквідатор боржника посилався, зокрема, саме на положення ст. 203 ЦК України для визнання укладеного договору недійним, яку гр. ОСОБА_3 не спростувала.

Усі фактичні обставини вказують, що за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 22.08.2014 до порушення справи про банкрутство безоплатно відчужено на користь гр. ОСОБА_3 майно боржника.

Досліджені судом обставини та їх аналіз судом вказує, що спірний договір купівлі-продажу було вчинено не з метою отримання боржником як продавцем грошових коштів за наявне майно та їх використання з правомірною метою, зокрема - здійснення розрахунків з кредитором, а мав на меті позбавлення власності колишнього засновника (учасника) товариства та кредитора - ОСОБА_4

Суд зазначає, що майно боржника, яке є вільним від застави, з моменту виникнення права вимоги до боржника, є об'єктом правового інтересу незабезпеченого (конкурсного) кредитора. Особа боржника та усе майно боржника, права щодо його комерційного використання, за виключенням заставленого, є об'єктом конкурсних прав. За правовою концепцією "законних очікувань" право вимоги до боржника прирівнюється до права власності. Законні очікування розглядаються як елемент верховенства права та юридичної визначеності. "Законні очікування" у справі про банкрутство, відповідно до приписів ст. 20 Закону, є об'єктом правового, у тому числі судового захисту (охорони). Це означає, що з моменту виникнення права вимоги до боржника, останній, по суті, володіє і управляє майном, права на яке мають інші особи, і боржник має враховувати цю обставину. Право на майно належить кредитору, допоки боржник не розрахується з кредитором. Звідси, вважається, що в цей період зменшення боржником своїх майнових активів шкодить кредиторам. Усі розпорядження майном боржника, які вчинені протягом року до дня порушення справи про банкрутство у межах справи про банкрутство можна поставити під сумнів, якщо кредитор не отримає задоволення своїх вимог, зокрема визнати недійсними угоди і повернути майно до ліквідаційної маси.

Відповідно до ст. 3 ЦК України встановлено загальні засади цивільного законодавства, якими є, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, справедливість, добросовісність та розумність.

Як встановлено судом, боржник в особі його колишнього керівника спірною угодою (договором) позбавив боржника майнових об'єктів, право на задоволення вимог з вартості яких належало кредиторам, чим порушено засади цивільного законодавства, позбавлено особу права власності.

За таких обставин і правових підстав, суд задовольняє заяву ліквідатора, визнає угоди недійсними та застосовує наслідки, передбачені ч. 2 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", за якою власник визнаного недійсним договору зобов'язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника.

За результатами розгляду цієї заяви суд на підставі ч. ст. 49 ГПК України судовий збір покладає на громадянку ОСОБА_3

Ліквідатором сплачений судовий збір у розмірі 2756, 00 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір", заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство оплачуються судовим збором у 2 розмірах мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Керуючись ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 82, 86 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1. Заяву ліквідатора арбітражного керуючого Дудкіна Романа Анатолійовича, - задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 22.08.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ", ідентифікаційний код 34395918, м. Цюрупинськ Херсонської області, та громадянкою ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2, посвідчений 22.08.2014 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г., зареєстрований в реєстрі за № 3682.

3. Стягнути з громадянки ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "Мед-СИТИ", ідентифікаційний код 34395918, м. Олешки Херсонської області, відшкодування витрат із сплати судового збору в сумі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень 00 копійок).

Наказ видати після закінчення строку подання апеляційної скарги.

4. Копію ухвали надіслати: ліквідатору, Олешківському відділенню Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області, учасникам провадження.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 21.04.2017 року

Суддя П.Д. Пригуза