УХВАЛА

26.04.2017Справа № 910/10190/15
За заявою Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про відстрочення виконання рішення суду по справі № 910/10190/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Концерн Стирол"

До Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

Про визнання недійсним правочину

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Вєдєрнікова О.С., довіреність № 88/12-16 від 30.12.16

від відповідача: Василенко А.О., довіреність № 6-52 від 10.01.17

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Концерн Стирол" (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (далі по тексту - відповідач) про визнання недійсним правочину.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2015 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/10190/15, розгляд справи призначено на 01.06.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 у справі № 910/10190/15 позов задоволено повністю.

25.07.2016 постановою Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015р. у справі № 910/10190/15 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015р. у справі № 910/10190/15 залишено без змін.

18.10.2016 Постановою Вищого господарського суду України касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 у справі №910/10190/50 Господарського суду міста Києва та рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2015 залишено без змін.

10.04.2017 через канцелярію до суду від Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про відстрочення виконання рішення суду по справі № 910/10190/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2017 року прийнято, розгляд заяви призначено на 26.04.2017.

В судове засідання, призначене на 26.04.2017, представник відповідача (зявника) не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений.

В судове засідання, призначене на 26.04.2017, з'явився представник позивача (стягувача), проти задоволення заяви заперечив.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням суд вважає, що заява боржника (заявника) не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19, п.1 ч.3 ст. 129 Конституції України, суд управнений здійснювати повноваження виключно на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

В свою чергу, відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України суд при наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони у виняткових випадках, залежно від обставин справи може, серед іншого, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до пункту 7.1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012 р., № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пунктом 7.2. Постанови №9 визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарським процесуальним кодексом України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За змістом наведеної норми, відстрочка виконання рішення є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Суд зазначає, ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» у листопаді 2016 року вже зверталось до Господарського суду м. Києва з заявою № 16013/6 від 23.11.2016 про відстрочку виконання рішення суду у справі №910/10190/15 на два роки у зв'язку із скрутним фінансовим становищем підприємства.

Ухвалу Господарського суду м. Києва від 07.12.2016, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 07.03.2017 було відмовлено ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» у наданні відстрочення виконання рішення Господарського суду м. Києва суду у справі № 910/10190/15 на два роки у зв'язку із скрутним фінансовим становищем підприємства.

В обґрунтування відмови у задоволенні заяви ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» про відстрочення суди трьох інстанцій зазначили наступні підстави та встановлені обставини:

наведені Відповідачем підстави для відстрочки виконання судового рішення, зокрема, тяжке фінансове становище не підтверджується ніякими належними доказами;

Відповідач жодним чином не обгрунтовує запропонованого строку відстрочення та не надає жодних доказів на підтвердження того, що після спливу вказаного строку рішення суду у даній справі буде виконане;

надані відповідачем довідки про заборгованість підприємств перед ПАТ «Укртрансгаз», звіт про фінансові результати, службова записка за підписом директора фінансово-економічного департаменту тощо не є належними та допустимими доказами на підтвердження неможливості боржника виконати рішення в повному обсязі;

відповідач (ПАТ «УКРТРАНСГАЗ») безпідставно застосовує приписи статті 121 ГПК України до рішення суду, прийнятого про задоволення вимог, щодо яких не видається наказ на виконання (недійсність правочину).

Відповідно до статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже судами трьох інстанцій при розгляді заяви ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» від 23.11.2016 року про відстрочення виконання судового рішення встановлені наступні обставини:

А) відсутність винятковості випадку (наявність «винятковості» є обов'язковою передумовою застосування приписів статті 121 ГПК України);

Б) відповідачем не вживалося жодних заходів до виконання судового рішення з моменту його прийняття 18.11.2015 року;

В) відсутність виключних обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення (як то особливий статус Відповідача, відсутність грошових коштів, наявність заборгованості перед ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» його контрагентів), які б могли стати підставою для надання відстрочення виконання судового рішення.

Постанова Вищого господарського суду України від 07.03.2017 стосовно розгляду первинної заяви ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» набрала законної сили з 07.03.2017 року, а отже встановлені у цій справі обставини не потребують доказування.

У повторній заяві ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» від 06.04.2017 про надання відстрочення виконання судового рішення зазначені ті самі обставини, які вже досліджувалися судами трьох інстанцій, нових або інших підстав Відповідач не зазначив.

Відповідно до приписів статті 22 ГГІК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони.

Добросовісність користування процесуальними правами полягає в тому, що особи, які беруть участь у справі, повинні використовувати процесуальні права виключно з метою, з якою ці права надані, і не зловживати наданими їм правами. Метою зловживання процесуальними правами є перешкоджання суду (державі) у здійсненні правосуддя, винесення у стислі строки законного і обґрунтованого рішення з господарського спору через порушення чи недобросовісне виконання прав і обов'язків, передбачених процесуальним законодавством, зловживання правом на позов, правом на клопотання і заяви в процесі судочинства тощо з метою затягнути судовий процес і не допустити якнайскорішого поновлення визначеності у відносинах сторін судового процесу. Зловживання процесуальним правом визначається як використання його з метою, яка суперечить іметі процесу - розкрити дійсне правопорушення і надати швидкий захист існуючому праву.

Як зазначено у п. 3.14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», зловживанням процесуальними правами слід вважати також і подання учасниками судового процесу подання другого і наступних клопотань (заяв) з одного й того самого питання, яке вже вирішено господарським судом. Відповідна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання, про що виноситься ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» у своїй заяві посилається на те, що підприємство Відповідача є складовою частиною нафтогазової галузі, є оператором ГТС та газосховищ, здійснює суспільно- важливу і стратегічну функцію по своєчасному й безперебійному забезпеченню населення та промислових об'єктів України природним газом, підприємство перебуває у важкому фінансовому становищі, у нього наявна кредиторська заборгованість його контрагентів, відсутні необхідні обсяги природного газу для поновлення в обліку та грошові кошти. У зв'язку із зазначеними обставинами Відповідач просить відстрочити виконання рішення суду, оскільки для поновлення в обліку в ПСГ природного газу Позивача в об'ємі 125 664,800 тис. куб. м. ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» необхідно здійснити закупівлю вказаних обсягів природного газу, на що у підприємства немає вільних грошових коштів.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін. їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Як вбачається з вимог ст. 121 ГПК України, задоволення заяви про відстрочку виконання рішення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення. При цьому, винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Разом з тим, в даній справі відсутні виняткові випадки, які мали б своїм наслідком відстрочку виконання судового рішення. Така позиція Позивача підтверджується і матеріалами справи, зокрема Постановою ВГСУ від 14.03.2017 року, яка набрала законної сили.

Крім того, наведені Відповідачем ймовірні підстави для відстрочки виконання судового рішення, зокрема, його тяжке фінансове становище та відсутність як самих обсягів газу, так і коштів для його закупівлі не відповідає дійсності з огляду на таке.

Відповідно до відкритої інформації з офіційного сайту ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» (Чууууу.ига.иа) в розділі «Оперативна інформація» зазначені оперативні дані по ПСГ ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» за 22.04.2017 р. в загальному обсязі 8289,98 млн.м3.

Крім того за офіційною інформацією на сайті ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» станом на 02.11.2016 року ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» зекономив 79,97 млн.грн.

Зазначені обставини дають підстави стверджувати, що ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» мав об'єктивну можливість виконати рішення Господарського суду м. Києва від 18.1 1.2015 року, принаймні частково.

Відсутність у річних планах закупівель на 2016 та 2017 рік даних про необхідність закупівлі природного газу в обсязі 125 664,800 тис. куб. м свідчить про повне ігнорування ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» судового рішення Господарського суду м. Києва від 18.11.2015 року.

Про наявність грошових коштів у ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» свідчить додаток до річного плану закупівель, що здійснюється без проведення процедур закупівель на 2017 рік.

Важкий фінансовий стан Позивача підтверджується Звітом про фінансовий стан ПАТ «Концерн СТИРОЛ» за 2016 рік, копія якого додається. Збитки за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року зросли майже на 18% (код рядка 1420 консолідованого балансу) і склали за 2016 рік 5 232 986 000,00 грн.

Оскільки юридична особа ПАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» територіально знаходиться у зоні проведення антитерористичної операції, що була розпочата на підставі Указу Президента України № 405/2014 р. від 14 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», пункт 1 якого передбачає введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», керівництвом підприємства було прийняте рішення про повну зупинку виробництва, завершенню розпочатих технологічних процесів, зменшенню до мінімуму виходів на роботу співробітників підприємства.

Внаслідок дії вказаних негативних факторів, у зв'язку з настанням обставин непереборної сили, на які ПАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» не може вплинути, Позивач не може здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток, тому несе величезні збитки. Зазначена обставина підтверджується Звітом про фінансовий стан підприємства.

Крім того, відносно ПАТ «КОНЦЕРН СТИРОЛ» відкрито декілька виконавчих проваджень № 46937780, № 49067990 на загальну суму понад 221 878 271,00 грн..

Отже довготривале невиконання ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» рішення Господарського суду м. Києва від 18.11.2015 року є суттєвою перешкодою для здійснення ПАТ «Концерн СТИРОЛ» своєї статутної діяльності та реалізації своїх повноважень власника природного газу.

ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» посилається на наявність кількох судових рішень (справи №№910/10186/15, 910/10187/15, 910/10190/15), за якими Відповідач має поновити в ПСГ природний газ в загальному обсязі 345 906,844 тис.куб.м., та стверджує про відсутність у нього зазначеного обсягу газу, що і унеможливлює виконання судового рішення.

Така позиція Відповідача є безпідставною, оскільки нівелює саме судове рішення у даній справі, порушує принцип рівності сторін перед законом та підриває довіру суспільства до судової системи України.

Негативна для ПАТ «Укртрансгаз» судова практика не може бути підставою для надання відстрочення виконання судового рішення в іншій справі, оскільки не відноситься до виняткових обставин.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (див. § 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004).

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що "затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції" (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004).

Слід звернути особливу увагу, що даний спір виник саме з вини Відповідача, а саме в результаті його неправомірних дій щодо одностороннього відбору (без погодження з ПАТ «Концерн СТИРОЛ») природного газу Позивача, що беззаперечно встановлено судами трьох інстанцій і судове рішення з цього питання набрало законної сили.

Крім того, як вже було зазначено вище, відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 р. № 9, підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» не навів конкретних обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

Також необхідно відзначити, що відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадзюення», при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 121 ГПК України, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутністю у нього майна, яке має бути передано стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо).

В даному випадку посилання ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» на відсутність у нього необхідних коштів та ресурсів не можуть вважатися незвичайними і винятковими обставинами.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків...».

Тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю.

Також Відповідач просить відстрочити виконання рішення у даній справі на 2 роки, проте жодним чином не обґрунтовує запропонованого строку відстрочення та не надає жодних розрахунків та доказів на підтвердження того, що після спливу вказаного строку рішення суду у даній справі буде беззаперечно і в повному обсязі виконане.

Таким чином, при ненаданні доказів відсутності у нього на рахунках коштів, неможливо вважати винятковими обставинами в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене Господарський суд міста Києва у задоволенні заяви боржника про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/10190/15 від 18.11.2015 відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про відстрочення виконання рішення суду по справі № 910/10190/15.

Суддя М.О. Лиськов