ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Справа № 904/9615/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Вовк І.В. (головуючий, доповідач),
Грек Б.М., Могил С.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 року у справі № 904/9615/15 за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до публічного акціонерного товариства "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 227 431,85 грн., пені в сумі 17 132,88 грн., 3% річних у сумі 17 189,63 грн., 7% штрафу в сумі 15 920,23 грн. та 174 357,81 грн. інфляційних сум у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання з оплати поставленого в листопаді - грудні 2012 року природного газу на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012 року № 12/498-БО-3.

Справа розглядалася господарськими судами неодноразово.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.06.2016 року попередні судові рішення про відмову в позові скасовано, а справу передано на новий розгляд суду першої інстанції.

За наслідками нового розгляду справи рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 року (суддя Загинайко Т.В.) в позові відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 року (судді: Пархоменко Н.В., Парусніков Ю.Б., Чередко А.Є.) зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач вважає, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, і тому просить прийняті ними рішення скасувати, та позов задовольнити.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважає, що судові рішення у справі є законними та просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи і прийняті в ній судові рішення, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що 28.08.2012 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 12/498-БО-3, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповідачу в 2012 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію ст.10 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити поставлений природний газ на умовах цього договору.

За п. 1.2 договору газ, що продається за цим правочином, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Пунктом 3.1.1 договору визначено порядок та умови передачі газу, зокрема, покупець зобов'язаний укласти технічну угоду щодо порядку обліку газу з газотранспортними, газодобувними або газорозподільними підприємствами в пунктах приймання - передачі газу.

Відповідно до п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

В п. 3.4. договору сторони угодили, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцю підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцю та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмові від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 4.1 договору купівлі-продажу природного газу кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця з урахуванням вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.2010 року № 288 "Про затвердження Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів", зареєстрованого в Мінюсті 11.08.2010 року за № 671/17966 (далі - Методика № 288).

Відповідно до п. 5.1 договору ціна (граничний рівень ціни) на газ та послуги з його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ).

Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 3 509 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість за ставкою -20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 305,60 грн., ПДВ 20% - 61,12 грн., всього з ПДВ 366,72 грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу 3 884,78 грн., крім того ПДВ 20% - 776,96 грн., всього з ПДВ 4 661,74 грн. (п. 5.2 договору).

За умовами п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% від суми простроченого платежу.

31.08.2012 року на виконання пункту 3.1.1. договору купівлі-продажу природного газу № 12/498-БО-3 між ПАТ "Дніпровський КПК" (замовник) та ПАТ "Дніпропетровськгаз" (виконавець) було укладено Технічну угоду на здійснення контролю за обліком газу, за умовами п. 2.13 якої фактична кількість поданого замовнику газу визначається виконавцем за показами ЗВТ (засоби вимірювальної техніки) вузла обліку газу встановленого у замовника, з додаванням розрахункових технологічних втрат і витрат. При цьому, покази цих приладів і розрахунки є обов'язковими, як для виконавця так і для замовника, і є підставою для складання актів приймання-передачі природного газу.

На виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 28.08.2012 року №12/498-БО-3, у період з жовтня по грудень 2012 року ПАТ "НАК "Нафтогаз України" здійснило постачання ПАТ "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" природного газу у загальному обсязі 528,832 тис. м3, у тому числі: у жовтні 2012 року - 69,754 тис.м3; у листопаді 2012 року - 163,978 тис.м3; у грудні 2012 року - 295,100 тис.м3, що підтверджується підписаними ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Дніпропетровськгаз" реєстрами реалізації природного газу з ресурсів Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" газорозподільними мережами ПАТ "Дніпропетровсьгаз" за жовтень - грудень 2012 року, а також підписаними ПАТ "Дніпропетровськгаз" та ПАТ "Дніпровський крохмалепатоковий комбінат" актами про кількість прийнятого газу від 31.10.2012 року № 034203-106 за жовтень 2012 року, від 30.11.2012 року № 034203-107 за листопад 2012 року та від 31.12.2012 року №034203-108 за грудень 2012 року.

У розшифровках до зазначених актів наведено розподіл кількості використаного природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організаціями та населенням, зокрема:

- для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організаціями було використано: у період з 01.10.2012 року по 31.10.2012 року - 11,854 тис.м3 згідно з актом від 31.10.2012 року №034203-106; у період з 01.11.2012 року по 30.11.2012 року - 50,131 тис.м3 згідно з актом від 30.11.2012 року №034203-107 ; у період з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року - 66,778 тис.м3 згідно з актом від 31.12.2012 року №034203-108;

- для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням було використано: у період з 01.10.2012 року по 31.10.2012 року - 57,900 тис.м3 згідно з актом від 31.10.2012 року №034203-106; у період з 01.11.2012 року по 30.11.2012 року - 113,847 тис.м3 згідно з актом від 30.11.2012 року №034203-107; у період з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року - 113,847 тис.м3 згідно з актом від 31.12.2012 року №034203-108.

Відповідачем надані звіти за жовтень-грудень 2012 року про використання теплоенергоресурсів, відпущених стороннім організаціям, на підставі яких здійснено розрахунки перераховування обсягів теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб'єктів господарювання, в обсяги газу, використаного на її вироблення за жовтень-грудень 2012 року теплогенеруючим підприємством ПАТ "Дніпровський крохмалопатоковий комбінат" та розрахунки перераховування обсягів теплової енергії, отриманої населенням, в обсяг газу, використаного на її вироблення за жовтень-грудень 2012 року теплогенеруючим підприємством ПАТ "Дніпровський крохмале-патоковий комбінат".

Відповідачем оплачено природний газ, отриманий протягом жовтня-грудня 2012 року згідно з платіжними дорученнями від 09.11.2012 року №211090028 у сумі 55 260,22 грн., від 19.11.2012 року №211150086 у сумі 116 543,50 грн., від 28.11.2012 року №211270050 у сумі 116 543,50 грн., від 10.12.2012 року №212100033 у сумі 610,48 грн., від 21.12.2012 року №212210033 у сумі 163 160,90 грн. та від 25.12.2012 року у сумі 163 160,90 грн.

Предметом даного судового розгляду є вимоги постачальника до покупця про стягнення заборгованості, пені, штрафу, інфляційних сум та 3% річних у зв'язку з порушенням виконання зобов'язання з оплати одержаного природного газу.

Висновки судів попередніх інстанцій про відмову в позові обгрунтовано недоведеністю позовних вимог.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до пункту 3 Методики №288, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, обсяги поставленого теплогенеруючому підприємству газу визначають комерційними засобами вимірювальної техніки (витратомірами).

Обсяги газу (Q г), тис. м 3 (приведені до стандартних умов), які газотранспортне підприємство поставило теплогенеруючому підприємству за звітний період (місяць), оформлюють двостороннім Актом приймання-передачі природного газу (додаток 1), який складають протягом п'яти днів місяця, наступного за звітним. Для складання зазначеного акта необхідно виконати розрахунок пропорційного перераховування обсягу теплової енергії, отриманої окремим споживачем, в обсяг газу, використаного на її вироблення, згідно з формулами (1 - 5) розділу IV цієї Методики за зразком розрахунку за звітний період (додаток 2).

Спосіб формування та узгодження звітності та спожиті обсяги природного газу, використаного на виробництво теплової енергії для населення та інших споживачів, наведено в додатку № 4 Методики № 228, в якому зазначено, що для кожного теплогенеруючого підприємства, яке веде окремий облік газу, таблиця розрахунку за звітний період містить такі розділи: загальний обсяг газу, поставленого теплогенеруючим підприємством від газотранспортного підприємства; загальний обсяг виробленої теплогенеруючим підприємством теплової енергії; обсяг теплової енергії, відпущеної за звітний період теплогенеруючим підприємством населенню (окремому або груповому споживачу); перерахований обсяг газу, використаний для виробництва теплової енергії для населення.

За цим зразком готують та підписують звітну інформацію відповідальні технічні фахівці теплогенеруючого підприємства. За результатами приладового обліку використаних обсягів газу за звітний період та виконаних розрахунків теплогенеруюче підприємство, газотранспортне підприємство та постачальник газу складають та підписують акт приймання-передачі природного газу, у якому обов'язково зазначають обсяги природного газу, використаного на виробництво теплової енергії для населення.

Судами обох інстанцій встановлено, що природний газ, який постачався позивачем відповідачу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами на підставі договору купівлі-продажу природного газу №12/498-БО-3 від 28.08.2012 року, та для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями на підставі договору купівлі-продажу природного газу №12/369-ТЕ-3 від 28.08.2012 року, транспортувався одним магістральним трубопроводом та обліковувся одним комерційним вузлом обліку газу, що унеможливлює розділити отриманий за двома договорами природний газ, оскільки існуючі прилади обліку фіксують загальний обсяг природного газу, отриманого відповідачем.

Тобто, для визначення обсягів газу, поставленого позивачем відповідачу для потреб бюджетних установ та організацій та інших споживачів, необхідно із загального обсягу природного газу, поставленого позивачем відповідачу у відповідному місяці, відняти обсяг природного газу, використаний останнім для виробництва теплової енергії для населення, який розраховується у відповідності до Методики.

Саме в такий спосіб відповідачем визначені обсяги газу, поставленого йому позивачем для потреб бюджетних установ та організацій, що підтверджується наявними у справі доказами.

Виходячи із порядку визначення обсягів газу для юридичних осіб, враховуючи таку складову як проведення розрахунків за Методикою № 228 для визначення обсягів газу для населення, що проводить саме покупець, пояснюється і покладення на останнього, в силу умов договору №12/498-БО-3, обов'язок визначення кількості газу, яка подається покупцеві (п. 4.1), та складання актів (пункти 3.3, 3.4).

При цьому інших умов щодо порядку визначення обсягу спожитого відповідачем природного газу пункт 4.1 договору не передбачає та не покладає на продавця обов'язку самостійно проводити розрахунки за Методикою № 228 і визначати кількість газу, яка подається покупцеві за договором №12/498-БО-3.

Судами обох інстанцій також встановлено, що відповідачем надано акти про кількість прийнятого газу, узгоджені з газопередавальною організацією ПАТ "Дніпропетровськгаз" (Верхньодніпровське УЕГГ) та розшифровки до актів, відповідно до умов Технічної угоди на здійснення контролю за обліком газу від 31.08.2012 року. За змістом розшифровок до вказаних актів та розрахунків перераховування обсягів теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб'єктів господарювання, в обсяг газу, використаного на її вироблення за жовтень-грудень 2012 року ПАТ "Дніпровський КПК", відповідач у спірному періоді отримав від позивача природний газ в обсязі 128,762 тис. м3 на загальну суму 600 259,11 грн., який було своєчасно оплачено, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Отже, позивачем не доведено обставин неналежного виконання відповідачем договору купівлі-продажу природного газу в частині зобов'язання з оплати отриманого газу за спірний період, що також виключає наявність підстав для нарахування пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, суди обох інстанцій дали належну оцінку обставинам справи і, з урахуванням вимог застосованих правових норм та умов договорів, дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові за недоведеністю.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів.

За таких обставин, оскаржені судові рішення є законними й обґрунтованими, і тому підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 року - без змін.

Головуючий суддя І.Вовк

Судді Б.Грек

С.Могил