ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р.Справа № 916/4433/14

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників:

Прокурор - Бескровний М.О.,

від позивача Міністерства оборони України - Дідух С.П., за довіреністю,

від позивача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси - не з'явився,

від відповідача Одеської міської ради - Бондаренко І.О., за довіреністю,

від відповідача Виконавчого комітету Одеської міської ради - Бондаренко І.О., за довіреністю,

від третьої особи на стороні відповідача Одеського апеляційного адміністративного суду- не з'явився,

від третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_7 - не з'явився,

від третьої особи на стороні відповідача Одеської обласної ради - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення господарського суду Одеської області від 11 січня 2017 року

у справі №916/4433/14

за позовом: військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси

до відповідачів: Одеської міської ради,

Виконавчого комітету Одеської міської ради,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Одеського апеляційного адміністративного суду,

ОСОБА_7,

Одеської обласної ради

про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права державної власності,

Встановив:

У листопаді 2014 року військовий прокурор Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 13.06.2008р. серії НОМЕР_3 на адміністративну будівлю по АДРЕСА_2 в м. Одеса, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради; про визнання за державою Україна в особі Міністерства оборони України права державної власності на об'єкт нерухомого майна, що розташований за адресою м. Одеса, АДРЕСА_2 та складається із нежитлових приміщень загальною площею 1 578,9 кв. м.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.11.2014 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Одеський апеляційний адміністративний суд (65082, м. Одеса, вул. Софіївська,19; код 34380461) та ОСОБА_7 (65000, АДРЕСА_1; код НОМЕР_1).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.02.2015 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Одеську обласну раду (65032, м. Одеса, пр-т Шевченка,4; код 25042882).

12.10.2016 представник Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області із заявою про застосування строків позовної давності.

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.01.2017 в позові відмовлено.

Зазначене судове рішення мотивовано наступним.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно - експлуатаційного відділу міста Одеси в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 13.06.2008 серії НОМЕР_2 на адміністративну будівлю по АДРЕСА_2, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, господарський суд Одеської області послався на те, що станом на момент вирішення спору спірне свідоцтво втратило будь-яку юридичну силу, оскільки вичерпало свою дію, а, відтак, його скасування не породжуватиме жодних правових наслідків для учасників судового процесу, оскільки на сьогоднішній час право власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на спірний об'єкт нерухомості підтверджується договором дарування нежитлових приміщень від 01.06.2010р., укладеним з ТОВ „Аверс строй", який є чинним та в установленому законом порядку недійсним не визнавався.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності, господарський суд Одеської області прийшов до висновку, що виходячи з положень законодавства України, власником спірного нерухомого військового майна є держава Україна в особі уповноваженого органу управління - Міністерства оборони України, якому належить право володіти, користуватися і розпоряджатися майном у визначених законом межах, та який уповноважений виконувати функції власника нерухомого військового майна і здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Разом з тим, господарським судом Одеської області відмовлено у задоволенні позову в цій частині з підстав пропуску строку позовної давності та відсутності будь-яких належних обґрунтувань поважності причин його пропуску позивачами.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Одеської області від 11.01.2017, до суду із апеляційною скаргою звернулося Міністерство оборони України в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

На день звернення до суду із позовом, власниками нерухомого майна, що знаходиться у м. Одеса, АДРЕСА_2, були Одеська міська рада (нежитлове приміщення, загальною площею 1578,9 кв.м.) та ОСОБА_7 (нежитлове приміщення № 101, загальною площею 80,3 кв.м.).

Будь - якого рішення щодо передачі спірної будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зі сторони Міністерства оборони України не приймалося.

Внаслідок прийняття виконавчим комітетом Одеської міської ради рішення від 29.06.05 № 259, за яким право власності на спірну будівлю набула Одеська міська рада, порушено право власності держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м. Одеси на нерухоме майно.

Крім того, скаржник зазначає, що Міністерством оборони України не пропущено строк позовної давності, оскільки позивач дізнався про перебування Одеського апеляційного адміністративного суду в приміщеннях колишнього військового суду Одеського гарнізону після прийняття участі у справі № 5017/1863/2012- у червня 2012 року.

14.03.2017 до суду від Одеського апеляційного господарського суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу.

Одеський апеляційний господарський суд просить апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки господарським судом Одеської області було надано належну оцінку та вірно з'ясовано момент, з якого саме позивачі у справі довідалися або могли б довідатися про порушення свого права.

10.04.2017 до суду від представника Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник відповідачів просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На думку відповідачів, власником спірного об'єкта є територіальна громада міста Одеси.

Позивачами не надано жодних доказів, що спірне майно належить до державної власності.

У судовому засіданні 11.04.2017 прокурор та представник Міністерства оборони України наполягали на задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених у ній.

Представник відповідачів в засіданні суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вимоги, викладені в ній безпідставними, а рішення господарського суду Одеської області від 11.01.2017 законним та обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши прокурора, представників Міністерства оборони України, Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Рішенням звуженого виконкому Одеської міської ради депутатів трудящихся № 27 від 29.05.1951р. „О восстановлении прав землепользования, а также прав на строения, отведенные в довоенный и послевоенный период для нужд Одесского Военного Округа" було вирішено, зокрема, підтвердити належність будівлі містечка АДРЕСА_2 до „власних будівель" Одеського військового округу та відновлено право користування земельними ділянками, які були відведені для потреб Одеського військового округу у довоєнний період.

Рішенням виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів №450 від 15.08.1985р. „Об утверждении дополнительного списка памятников архитектуры местного значения и границ заповедной территории в г. Одессе" адміністративні будівлі за адресою: АДРЕСА_2 було віднесено до переліку пам'ятників архітектури місцевого значення.

Рішенням Одеської обласної ради народних депутатів №266-XXI від 25.11.1991р. „О разграничении государственного имущества между собственностью областного Совета, городов областного подчинения и районов области" було затверджено перелік державного майна, яке передається у власність обласної ради народних депутатів, міст, обласного підпорядкування і районів області.

12.05.1993р. Одеською обласною радою народних депутатів було прийнято рішення №449-XXI „О мерах по охране недвижимых памятников истории и культуры в Одесской области", з якого вбачається, що до прийняття Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України законодавчих та нормативних актів, якими було б розмежовано право власності на нерухомі пам'ятки історії та культури, Одеська обласна рада приймає до комунальної власності Одеської обласної ради народних депутатів нерухомі пам'ятки історії та культури, які належать до державної власності.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №510 від 27.09.1997 «Про результати інвентаризації пам'ятників містобудування та архітектури у м.Одесі» була визначена та зареєстрована адміністративна будівля, розташована по АДРЕСА_2, як об'єкт комунальної власності, за власником -Одеською міською радою.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.07.2005р. у справі №33/55-05-3489, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.08.2005р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2006р., за позовом заступника військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України в особі Південного оперативного командування Міністерства оборони України до виконавчого комітету Одеської міської ради було визнано недійсним п. 3 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №510 від 27.09.1997р. „Про результати інвентаризації пам'ятників містобудування та архітектури у м. Одесі" та додаток №2 до нього у частині визначення та реєстрації адміністративної будівлі, розташованої по АДРЕСА_2 м. Одеса, як об'єкта комунальної власності за власником - Одеською міською радою.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №259 від 29.06.2005р. „Про реєстрацію об'єктів нерухомості - пам'яток архітектурної спадщини, що розташовані у м. Одесі" (назва рішення з урахування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №395 від 22.08.2006р.), яким було, зокрема, вирішено оформити та надати свідоцтва про права власності на об'єкти комунальної власності, зазначені в додатку до цього рішення. Додатком до рішення №259 від 29.06.2005р. було затверджено перелік об'єктів - пам'яток містобудування та архітектури (пам'яток республіканського значення м. Одеси), до якого увійшла адміністративна будівля військового окружного суду за адресою: АДРЕСА_2 додатку до рішення).

26.03.2007р. виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.06.2005р. №259 було видане Свідоцтво про право власності на домоволодіння серії НОМЕР_4, з якого вбачається, що об'єкт, розташований за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_2, належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Одеса.

13.06.2008р. виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.06.2005р. №259 було видане свідоцтво серії НОМЕР_3 про право власності територіальної громади м. Одеси на адміністративну будівлю за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_2, загальною площею 1 659,2 кв.м.

В подальшому Одеською міською радою було відчужено об'єкт нерухомості за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_2 ТОВ "Аверс Строй". В результаті право власності на спірний об'єкт перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю „Аверс Строй", що підтверджувалось Свідоцтвом про право власності, САС 911601 від 14.01.2010р.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації №284 від 31.03.2010р. було затверджено проект розділу адміністративної будівлі по АДРЕСА_2 на два об'єкти, а саме на нежитлові приміщення загальною площею 1 578,9 кв. м. та нежитлові приміщення загальною площею 80,3 кв. м., яким було присвоєно номер 101.

01.06.2010р. між товариством з обмеженою відповідальністю „Аверс Строй" (Дарувальник) та територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради (Обдарований) було укладено договір дарування нежитлового приміщення, відповідно до п. 1 якого Дарувальник подарував, а Обдарований прийняв в дар нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та в цілому складається із нежитлових приміщень підвалу, першого, другого поверхів загальною площею 1 578,9 кв. м. Нежитлові приміщення №101, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 80,3 кв. м., були відчужені товариством з обмеженою відповідальністю „Аверс Строй" фізичній особі ОСОБА_7.

Таким чином, станом на момент вирішення спору частина адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_2, площею 1578,9 кв. м. належить на праві власності територіальній громаді м. Одеси, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна від 22.09.2016р.

23.06.2010р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (Орендодавець) та Одеським апеляційним адміністративним судом було укладеного договір оренди №81/30 нежитлового приміщення, відповідно до п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення 2-ох поверхів та підвалу, загальною площею 1 578,9 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2. Сторони договору неодноразово продовжували термін дії договору оренди шляхом укладання додаткових договорів, останнім з яких було продовжено термін дії договору до 17.05.2019р.

Судова колегія погоджується із висновком господарського суду Одеської області в частині відмови у задоволенні позову військового прокурора Одеського гарнізону в особі держави в інтересах Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 13.06.2008 серії НОМЕР_2, проте з інших підстав, з огляду на наступне.

Вирішуючи питання про недійсність Свідоцтва про право власності від 13.06.2008 серії НОМЕР_3, суд повинен дати оцінку відповідності його чинному законодавству саме на час видачі. Тому подальші дії, в результаті яких право власності на спірні об'єкти нерухомості перейшли до інших осіб, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Судова колегія вважає, що у задоволенні позову в цій частині також має бути відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо пропуску позивачами строку позовної давності та додатково зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року N 10 (з наступними змінами і доповненнями) початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами стосовно даного об'єкту нерухомості розглядався ще у 2005 році. (справа № 33/55-05-3489).

Таким чином, позивач ще з 2005 року знав, що Одеською міською радою та виконавчим комітетом Одеської міської ради його право власності на спірний об'єкт нерухомості не визнається.

Однак, не зважаючи на скасування в судовому порядку у відповідній частині рішення виконавчого комітету Одеської міської ради, позивач не вчинив жодних дій щодо реєстрації спірного об'єкта нерухомості, власником якого він себе вважав.

Після прийняття рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.06.2005 року №259 позивач, як вбачається із позову, не звертався до міської ради або до суду із позовом з метою захисту своїх майнових прав.

Крім того, позивач весь цей час, вважаючи себе власником спірного майна, не вчиняв жодних дій щодо контролю за його використанням та збереженням.

За умови належного виконання своїх обов'язків власника, позивач міг та зобов'язаний був дізнатися про дії Одеської міської ради щодо реєстрації права власності на це майно та подальше його відчудження.

Позовна заява у даній справі про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, визнання права державної власності подана до суду 05.11.2014р.

До вказаних позовних вимог підлягає застосуванню загальна позовна давність у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги в межах справи №5017/1863/2012 були пред'явлені військовим прокурором Одеського гарнізону в особі держави в інтересах Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси до Одеської міської ради та виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання права державної власності на нерухоме майно, нежитлову будівлю №1, що входить до складу військового містечка №19 в м. Одеса, АДРЕСА_2 та перебуває в оперативному управлінні Квартирно - експлуатаційного відділу м. Одеси; визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 26.03.2007р. серії НОМЕР_4 на адміністративну будівлю по АДРЕСА_2 в м. Одеса, виданого на ім'я територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, 22.06.2012р.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2013 у справі №5017/1863/2012 позовні вимоги військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси до Одеської міської ради та виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання права державної власності та визнання недійсним Свідоцтва про право власності були залишені без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.265 Цивільного кодексу України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 ст. 265 Цивільного кодексу України, трирічний строк позовної давності для звернення до суду із вимогою про визнання права державної власності є таким, що сплинув до моменту пред'явлення даного позову.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приймаючи до уваги, що відповідачами в процесі розгляду справи заявлені клопотання про застосування інституту позовної давності, а також враховуючи відсутність належних обґрунтувань поважності пропуску позивачами відповідного строку, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог прокурора з підстав пропуску строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції .

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були повно та всебічно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, надана їм належна правова оцінка та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105

Господарського процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду Одеської області від 11 січня 2017 року у справі № 916/4433/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Міністерства оборони України без задоволення.

Повний текст постанови складено та підписано 18.04.2017.

Головуючий суддя: Будішевська Л.О.

Судді: Мишкіна М.А.

Таран С.В.