ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р. Справа № 922/4544/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.

при секретарі Марченко В.О.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, дов. №5 від 07.04.2017

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Зоря публічного акціонерного товариства Агрохолдинг Авангард, с. Пономаренки, Харківський район, Харківська область (вх.№741 Х/2-8)

на рішення господарського суду Харківської області від 13.02.2017 у справі № 922/4544/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спарта, м. Вишгород, Вишгородський район, Київська область

до Дочірнього підприємства Зоря публічного акціонерного товариства Агрохолдинг Авангард, с. Пономаренки, Харківський район, Харківська область

про стягнення 445 155,18 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивач ТОВ Спарта звернувся з позовом до господарського суду Харківської області про стягнення з відповідача - ДП Зоря ПАТ Агрохолдинг Авангард коштів у сумі 445 155,18 грн., у тому числі: 305 875,03 грн. основного боргу, 59 848,18 грн. інфляційних втрат, 10 982,86 грн. 3% річних, 68 449,11 грн. пені, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором про надання охоронних послуг №191214-01 від 19.12.2014 р. щодо своєчасної оплати наданих послуг.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.02.2017 у справі № 922/4544/16 (суддя Новікова Н.А.) позов задоволено повністю. Стягнуто з дочірнього підприємства Зоря публічного акціонерного товариства Агрохолдинг Авангард на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Спарта" 305 875,03 грн. основного боргу, 59 848,18 грн. інфляційних втрат, 10 982,86 грн. 3% річних, 68 449,11 грн. пені та 6 677,33 грн. витрат зі сплати судового збору.

Відповідач з рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 13.02.2017 у справі № 922/4544/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Спарта" в позові повністю. Судові витрати просив покласти на позивача.

Позивач, у наданому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу (вх. №4042) проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін.

ДП «Зоря» ПАТ «Агрохолдинг Авангард» в судове засідання свого представника не направило, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Аналогічні вимоги статті 27 Господарського процесуального кодексу України покладено також і на третіх осіб.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із пунктом 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обовязком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За висновками суду апеляційної інстанції, незважаючи на те, що відповідач у дане судове засідання свого представника не направив, відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними у ній документами, неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши у судовому засіданні пояснення уповноваженого представника позивача, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спарта" (Охороне агентство) та Дочірнім підприємством "ЗОРЯ" Публічного акціонерного товариства "Кросс-п/ф "ЗОРЯ" (замовником) було укладено договір про надання охоронних послуг № 191214-01, у відповідності до п. 2.1. якого Охоронне агентство зобов'язалось забезпечити недоторканність Об'єкта охорони, що передається замовником під охорону згідно акту прийняття об'єкту під охорону (Додаток №4 до Договору), а замовник зобов'язується щомісячно сплачувати Охоронному агентству встановлену цим Договором плату.

Обєкт, який передається під охорону визначається в дислокації, що є додатком до договору та його невідємною частиною. (п. 2.2. договору)

Розділом 3, 4, 5 договору сторони узгодили обсяг відповідальності сторін, порядок здійснення розрахунків та розгляду суперечок, а також визначили умови розірвання договору.

У відповідності до п. 7.3 договору, розмір вартості послуг з охорони за один календарний місяць складає 33729,70 грн., що також узгоджено сторонами у "Протоколі узгодження договірної ціни на надання послуг з охорони обєкта" від 19.12.2014 який є додатком №3 до договору № 191214-01 .

За змістом п. 7.4. договору, оплату щомісячної суми договору, за перший місяць надання послуг, здійснюється два рази до 20 числа звітного місяця і до 10 числа місяця, що слідує за звітним, а в подальшому оплату щомісячної суми договору здійснюється до 10 числа місяця, що слідує за звітним.

Згідно п. 7.5 договору, Охоронне агентство надає замовникові Акти про надання охоронних послуг до 17 числа звітного місяця та до 2 числа місяця наступного за звітним, а в подальшому до 2 числа місяця наступного за звітним.

Замовник зобовязаний протягом 5 робочих днів розглянути поданий акт та підписати його або надати заперечення щодо викладеного в Акті. У разі не підписання замовником акту протягом встановленого строку та відсутності заперечень щодо викладено в акті, такі послуги вважаються наданими належним чином.

У пункті 10.1 договору узгоджено, що договір набирає чинності з 19.12.2014 року і діє до 19.12.2015 року.

Додатковою угодою №2 від 19.12.2015 р. строк договору було продовжено до 19.12.2016 року.

31.05.2016 відповідач змінив найменування з ДП "ЗОРЯ" ПАТ "КРОСС-п/ф "ЗОРЯ" на ДП "ЗОРЯ" ПАТ "АГРОХОЛДИНГ АВАНГАРД" та здійснив державну реєстрацію вказаних змін, у звязку чим сторонами були внесені зміни до Договору про надання охоронних послуг №.12.2014 р., шляхом укладення додаткової угоди № 3 від 31.05.2016 року.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання умов договору про надання охоронних послуг № 191214-01, позивачем у період з 19.12.2014 року до 14 години 16.09.2016 були надані послуги з охорони обєктів ДП "ЗОРЯ" ПАТ "АГРОХОЛДИНГ АВАНГАРД" перелік, адреса та час надання яких зазначено у Додатку № 1 до договору. (а.с. 28 т. 1)

Факт прийняття під охорону обєктів відповідача підтверджується наявним в матеріалах справи актом прийняття обєкту під охорону від 19.12.2014 року, який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств. (а.с. 35 т.1).

Також, у складеному 16.09.2016 р. о 14 годині акті, який підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками підприємств, сторони узгодили, що не мають одна до одної претензій щодо повернення обєкту з-під охорони. Вказаними обставинами підтверджується факт повернення обєкту з-під хорони. (а.с. 40 т.1).

Крім того, за період з грудня 2014 р. по вересень 2016 року сторонами були укладені та підписані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), якими підтверджується факт належного виконання позивачем прийнятих на себе за договором № 191214-01 зобовязань щодо надання послуг з охорони та їх прийняття відповідачем. Вказані акти підписані з боку відповідача без будь-яких зауважень та заперечень та скріплені печатками підприємств. (а.с. 76-98 т.1).

Таким чином, документальними доказами по справі підтверджується надання позивачем з « 19» грудня 2014 по «16» вересня 2016 та отримання відповідачем охоронних послуг в розмірі 706 259,28 грн.

Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов'язання договору № 191214-01 виконав частково, сплативши на користь позивача 400384,25 грн., в той же час невиконання відповідачем в повному обсязі умов договору щодо повної та своєчасної оплати вартості отриманих охоронних послуг за період з грудня 2015 по « 16» вересня 2016 призвело до виникнення заборгованості перед позивачем в сумі 305875,03 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, а також для нарахування пені в порядку п. 5.9. договору та 3% річних та інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 Ц К України.

Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ "Спарта" до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ДП «Зоря» ПАТ «Агрохолдинг Авангард» 305 875,03 грн. основного боргу та нарахованих на суму заборгованості 59 848,18 грн. інфляційних втрат, 10982,86 грн. 3% річних, 68 449,11 грн. пені.

В обґрунтування позову товариство посилається, зокрема, на умови договору про надання охоронних послуг № 191214-01 від 19.12.2014 та приписи ст.ст. 11, 256, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 612, 625-628, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

Господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, визнав їх обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи у звязку з чим дійшов висновку про правомірність заявлених до стягнення суми основного боргу в розмірі 305 875,03 грн. основного боргу, інфляційних втрат в розмірі 59 848,18 грн., 3% річних в розмірі 10 982,86 грн. та пені в розмірі 68 449,11 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Харківської області в частині стягнення суми основної заборгованості за договором, виходячи з наступного.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача заборгованості, що виникла на підставі укладеного між сторонами договору про надання охоронних послуг № 191214-01 від 19.12.2014.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України. Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вже зазначалось вище, на виконання умов договору про надання охоронних послуг № 191214-01 ДП «Зоря» ПАТ «Агрохолдинг Авангард» зобовязався щомісячно сплачувати Охоронному агентству встановлену договором плату.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що відповідач взяті на себе зобовязання за договором про надання охоронних послуг № 191214-01 від 19.12.2014 в повному обсязі не виконав, оскільки розрахунки за отримані послуги здійснював з порушенням строків, встановлених у п. 7.4. договору, частково розрахувавшись за отримані у грудні 2015 послуги з охорони та не розрахувався за надані йому охоронні послуги за період з січня 2016 по « 16» вересня 2016 включно.

Таким чином, сума основної заборгованості за договором про надання охоронних послуг № 191214-01 становить 305 875,03 грн.

До того ж, колегія суддів приймає до уваги підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками їх підприємств двосторонній акт звірки взаємних розрахунків за період з 19.12.2014 по 09.02.2017 (додаток №1 до відзиву на апеляційну скаргу) з вивіреним сальдо на користь позивача в сумі 305875,03 грн., який відповідно до вимог статті 34 Господарського процесуального кодексу України приймається до уваги колегією суддів не лише в якості доказу проведення та відображення сторонами певних господарських операцій, а й доказом на підтвердження наявності у відповідача боргу в означеній сумі.

З огляду на наведене, беручи до уваги відсутність доказів погашення заборгованості в зазначеній сумі, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з ДП "ЗОРЯ" ПАТ "АГРОХОЛДИНГ АВАНГАРД" на користь ТОВ "Спарта" 305 875,03 грн. основного боргу.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення з відповідача 59 848,18 грн. інфляційних втрат, 10982,86 грн. 3% річних, 68449,11 грн. пені, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами п.п. 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. за №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Зі змісту п. 5.9 договору про надання охоронних послуг № 191214-01 вбачається зокрема обовязок відповідача сплатити пеню, у разі несвоєчасної сплати вартості послуг позивачу.

Перевіркою правильності заявленого до стягнення розміру пені, суд першої інстанції встановив, що здійснений позивачем розрахунок пені по 29.11.2016 року, відповідно до якого нарахована пеня складає 68449,11 грн., здійснений на кожну несвоєчасно сплачену чи взагалі несплачену суму за підписаними сторонами актами здачі-прийняття послуг, на прострочений борг з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат та положень договору і приписів пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України. Також судом встановлено правомірність здійсненого нарахування інфляційних втрат в розмірі 59848,18 грн. та 3% річних в розмірі 10 982,86 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи надані позивачем розрахунки пені, річних та інфляційних, колегією суддів апеляційного суду за допомогою програми "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН" здійснено власний перерахунок сум заявлених до стягнення пені, інфляційних та річних у відповідності до вимог діючого законодавства.

За здійсненим перерахунком, колегія суддів дійшла висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення пені в розмірі 68 449,11 грн., інфляційних втрат в розмірі 59848,18 грн., 3% річних в розмірі 10 982,86 грн.

В апеляційній скарзі заявник зауважує на тому, що оскаржуване рішення прийнято без участі представника ДП Зоря ПАТ Агрохолдинг Авангард.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Харківської області від 26.12.2016 року порушено провадження у справі №922/4544/16 та призначено її до розгляду на 11.01.2017.

11.01.2017 року представник відповідача звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи, обґрунтовуючи його необхідністю підготовки до участі в судовому засіданні. Як зазначав представник відповідача, знаходження у період з 03.01.2017 по 06.01.2017 у щорічній відпустці та святкові й вихідні дні з 07.01.2017 по 09.01.2017, унеможливили здійснення розгляду позовної заяви та підготовки відзиву на позов.

В судовому засіданні 11.01.2017, що відбулось за участю представника ДП Зоря ПАТ Агрохолдинг Авангард, судом у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи було відмовлено, в той же час, за результатами судового засідання, розгляд справи було відкладено на 13.02.2017, тобто майже на місяць, зобовязано відповідача надати документально та нормативно обґрунтований відзив по суті позовних вимог, у разі наявності заперечень - їх правове та документальне обґрунтування; заповнений акт звірки взаємних розрахунків станом за період 19.12.2014-09.01.2017 між ТОВ Спарта і ДП Зоря ПАТ АГРОХОЛДИНГ АВАНГАРД за послуги з охорони за договором №191214-01 про надання охоронних послуг від 19.12.2014.

09.02.2017 представник ДП Зоря ПАТ Агрохолдинг Авангард звернувся до господарського суду з повторним клопотанням про відкладення розгляду справи, обґрунтовуючи його знаходженням у відрядженні в період з 10.02.2017 по 14.02.2017 року та відсутністю іншої особи, яка б кваліфіковано могла представляти інтереси ДП Зоря ПАТ Агрохолдинг Авангард.

Вимоги ухвали суду від 11.01.2017 відповідачем не виконані, відзив та витребувані документи до суду не надані.

За результатом розгляду в судовому засіданні 13.02.2017 клопотання представника відповідача від 09.02.2017 про відкладення розгляду справи, судом першої інстанції в його задоволенні було відмовлено, справу розглянуто по суті в порядку норм ст. 75 ГПК України.

Згідно з п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК України.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

З даної статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

З матеріалів справи вбачається, що про час та місце судових засідань, що відбулись 11.01.2017 та 13.02.2017 відповідач завчасно, належним чином був повідомлений судом, про що свідчить підпис уповноваженої особи ДП Зоря ПАТ Агрохолдинг Авангард на поштовому рекомендованому відправленні від 29.12.2017 (а.с. 158 т. 1) та повідомленні суду першої інстанції від 13.02.2017 (а.с. 96 (зворотня сторінка) т. 1). Отже, відповідач не був позбавлений права та можливості надавати свої заперечення та докази по справі.

Дослідженням клопотання представника відповідача від 09.02.2017 встановлено, що обставини, якими він обґрунтовував клопотання про відкладення розгляду справи, мали суб'єктивний характер, а тому відповідач, в порядку ст. 28 ГПК, не був обмежений у праві надати довіреність на представництво інтересів ДП Зоря ПАТ Агрохолдинг Авангард іншим особам, не пов'язаним з ним трудовими відносинами, з урахуванням відомостей про те, що певні обставини можуть перешкодити конкретному представнику взяти участь у судовому засіданні. Доказів неможливості такої заміни відповідачем не представлено.

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що у відповідача був час для того, щоб належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо кола осіб, які представлятимуть його інтереси у судовому засіданні.

Враховуючи те, що судом першої інстанції були створені всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників судового процесу про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно розглянуто справу 13.02.2017 за наявними у ній матеріалами у відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Також, в апеляційній скарзі заявник зауважує на тому, що обовязок відповідача по оплаті отриманих послуг припинився з 16.09.2016, тобто з моменту розірвання договору, у звязку з чим вважає про безпідставність нарахування штрафних санкцій після закінчення терміну дії договору.

З матеріалів справи вбачається, що 16.09.2016 р. о 14 годині між сторонами договору № 191214-01 було підписано акт повернення обєкта з під охорони. Таким чином, саме з цього дня сторони припинили свої договірні зобовязання.

З розрахунку періоду заборгованості, викладеного ТОВ "Спарта" у позовній заяві вбачається, що позивачем було здійснено нарахування суми основного боргу в розмірі 305 875,03 грн. саме до 16.09.2016 включно.

Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника, що у п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. за №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань з цього приводу розяснено, що відповідно до частин другої і третьої статті 653 ЦК України в разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту цих норм випливає, що домовленість сторін про розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов'язаннями, що виникли до розірвання договору, в тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) грошових зобов'язань.

З урахуванням наведених приписів, колегія суддів вважає помилковим висновок відповідача про відсутність підстав для здійснення розрахунків за основним зобовязанням та відшкодування неустойки за період прострочення виконання основного зобовязання.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що на аркуші 3 рішення суду першої інстанції міститься посилання наступного змісту: «який фактично було розірвано з 01.11.2015 р. та було знято пости охорони, згідно акту зняття постів та додаткової угоди б/н від 30.10.2015 р. про розірвання Договору з 01.11.2015 р. (т. І а. с. 20, 21).»

В той же час, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, повернення обєкту з-під охорони, згідно наявного в матеріалах справи акту, відбулось саме 16.09.2016 року, тобто договір про надання охоронних послуг № 191214-01 припинив свою дію саме після цієї дати. Тому, помилковим є посилання суду першої інстанції про розірвання договору саме з 01.11.2015. Разом з тим, помилкове зазначення дати 01.11.2015 не впливає на загальну правову оцінку обставин справи та на правильність судового висновку щодо вирішення спору, а тому у суду апеляційної інстанції немає підстав для скасування відповідного судового рішення.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів, діючи в межах повноважень, наданих суду апеляційної інстанції у відповідності з приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення господарського суду Харківської області від 13.02.2017 у справі № 922/4544/16 відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Зоря публічного акціонерного товариства Агрохолдинг Авангард, с. Пономаренки, Харківський район, Харківська область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 13.02.2017 у справі № 922/4544/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Тарасова І. В.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Пуль О.А.