РІШЕННЯ

13 квітня 2017 рокуСправа № 921/139/17-г/11

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.

Розглянув матеріали справи

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_2

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 46001, АДРЕСА_1.

про відшкодування моральних збитків в сумі 15 000,00 грн.

За участю представників сторін:

Позивача: ФОП ОСОБА_1

Відповідача: не з'явився.

Суть справи: Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 13 лютого 2017 року порушено провадження у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_2 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_3 про відшкодування моральних збитків в сумі 15 000,00 грн.; розгляд справи призначено на 28 лютого 2017 року.

В порядку ст. 77 ГПК України розгляд справи неодноразово було відкладено, зобов'язано подати в засідання позивача: докази на підтвердження факту заподіяння шкоди СПД ФО ОСОБА_2, протиправності діяння відповідача, його вини та наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями відповідача; відповідача: обгрунтований відзив на позовну заяву; Тернопільському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, 46001, м.Тернопіль, бул.Т.Шевченка, 10 надати для огляду в судовому засіданні матеріали перевірки за зверненням гр. ОСОБА_1, АДРЕСА_2, з приводу розукомплектування та неналежних умов зберігання його автомобіля "Форд-Скорпіо" д.н.з. НОМЕР_3, зареєстровані в ЄО № 19298 від 21.09.2015р. та в ЄО № 4434 від 26.02.2016р..

Позивач 04 квітня 2017 року в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі із підстав, зазначених у позовній заяві. Разом з тим, 03 квітня 2017 року на адресу господарського суду Тернопільської області від останнього надійшло клопотання (вх.№ 8719) від 03.04.2017 про долучення довідки № В-7 із від 20.03.2017 Головного управління національної поліції в Тернопільській області, з якої вбачається, що 11.03.2016 у слідчому відділі Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області за фактом крадіжки внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження № 0000915 за ознаками кримінального правопорушення, на даний час триває досудове розслідування.

Відповідач та/або його представник в судове засідання 04 квітня 2017 року не з'явився, причин не явки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату розгляду справи, повідомлення про вручення поштового відправлення ухвали господарського суду відповідачу по справі, на адресу суду не поверталось.

Станом на дату розгляду справи, в матеріалах справи відсутні матеріали перевірки за зверненням гр. ОСОБА_1, АДРЕСА_2, з приводу розукомплектування та неналежних умов зберігання його автомобіля "Форд-Скорпіо" д.н.з. НОМЕР_3, зареєстровані в ЄО № 19298 від 21.09.2015р. та в ЄО № 4434 від 26.02.2016р. витребувані в Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

В порядку ст..77 ГПК України ухвалою господарського суду від 04.04.2017р. розгляд справи відкладено на 13.04.2017р. на 10 год. 00 хв.; зобов'язано Тернопільський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, 46001, м.Тернопіль, бул.Т.Шевченка, 10 до дати розгляду справи надати господарському суду для огляду в судовому засіданні матеріали перевірки за зверненням гр. ОСОБА_1, АДРЕСА_2, з приводу розукомплектування та неналежних умов зберігання його автомобіля "Форд-Скорпіо" д.н.з. НОМЕР_3, зареєстровані в ЄО № 19298 від 21.09.2015р. та в ЄО № 4434 від 26.02.2016р. та відповідача зобов'язано надати суду відзив на позов.

Позивач СПД ФО ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не подав.

13.04.2017р. від Головного управління поліції в Тернопільській області на адресу господарського суду надійшли матеріали кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Своїм правом на захист відповідач не скористався та не подав суду відзиву на позов, будь-яких заперечень чи спростувань позовних вимог.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши доводи представника позивача, судом встановлено наступне.

Як вбачається з позовної заяви, позовні вимоги обґрунтовані тим, що автомобіль "Форд-Скорпіо", що належить СПД ФО ОСОБА_1, знаходився на автомобільній стоянці за адресою АДРЕСА_4, стоянка підпорядковується СПД ФО ОСОБА_2 В вересні 2015 року позивач забирав зі стоянки свій автомобіль, відповідач почав чинити перешкоди та не віддав автомобіль, при цьому було виявлено, що автомобіль був обкрадений, а саме було вкрадено чотири колеса, акумулятор, розбите переднє лобове скло, про що свідчать відповідні документи та фотографії з відділу поліції. Автомобіль був отриманий позивачем лише в квітні 2016 року згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду № 607/3467/16-ц від 01.04.2016р. В результаті чого СПД ФО ОСОБА_1 переніс душевні та моральні страждання, зазнав фінансових збитків в результаті неможливості організовувати підприємницьку діяльність на автомобілі. В зв'язку з цим відповідач, на стоянці якого знаходився автомобіль, повинен відшкодувати позивачу моральні збитки в сумі 15 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, зорема, рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17.02.2016р. у справі № 607/17084/15-ц, на виконання постанови Інспекції державного архітектурно будівельного контролю у Тернопільській області від 06.03.2013р. відділом Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції накладено арешт на автомобіль марки "Форд-Скорпіо", що належить ОСОБА_1, про що був складений Акт опису й арешту майна від 11.06.2013р.

Відповідно до Акту опису й арешту майна від 11.06.2013р., наявного в матеріалах кримінального провадження, наданих Тернопільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на вимогу господарського суду, описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_3, АДРЕСА_4.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.08.2015р. у справі № 819/2262/13-а постанову Інспекції державного архітектурно будівельного контролю у Тернопільській області від 06.03.2013р. № 18/13 про накладення штрафу за правопорушення в сфері містобудівної діяльності скасовано, про що 18.09.2015р. відділом Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як зазначено в рішенні Тернопільського міськрайонного суду від 17.02.2016р. у справі № 607/17084/15-ц, 21.09.2015р. при виїзді на автомобільну стоянку прозивача по справі та представника відділу ДВС з метою повернення автомобіля ОСОБА_1, було виявлено автомобіль позивача в розклемплектованому стані. Власник автомобільної стоянки СПД ФО ОСОБА_2 жодного пояснення з приводу перебування автомобіля ОСОБА_1 у неналежному стані не надав, а також відмовився повернути ОСОБА_1 його автомобіль.

Відповідно ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про повернення автомобіля та стягнення завданої матеріальної шкоди в сумі 6737,14 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17.02.2016р. у справі № 607/17084/15-ц позов задоволено частково; зобов'язано відділ Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції повернути ОСОБА_1, АДРЕСА_2 автомобіль марки "Форд-Скорпіо", 1989 р.в.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено за їх недоведеністю.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 19.07.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17.02.2016р. скасовано частково, а саме в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення завданої матеріальної шкоди. Постановлено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення завданої матеріальної шкоди, в решті рішення залишено без змін.

Предметом розгляду даного спору є стягнення моральних збитків в сумі 15 000,00 грн. з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 46001, АДРЕСА_1.

Відшкодування моральної шкоди передбачено положеннями статті 23 Цивільного Кодексу України, згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктами 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року роз'яснено про те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

При цьому, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви, що узгоджується з роз'ясненнями пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в період часу з 17.06.2013р. по 21.02.2016р., невідома особа перебуваючи по АДРЕСА_4, шляхом вільного доступу таємно викрала з автомобіля марки "Форд-Скорпіо" д.н.з. НОМЕР_4, акумуляторну батарею, чотири автомобільних шини, чим спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_1 на загальну суму 10000,00 грн. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На дату розгляду справи, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, особи, які б могли бути причетні до скоєння злочину, не встановлено; слідчі (розшукові) дії тривають.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою й протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Як свідчать матеріали справи, жодних доказів заподіяння позивачеві з боку відповідача моральних переживаннях у зв'язку з порушеннях його права власності на майно позивачем не надано та не подано доказів порушення його прав саме відповідачем по справі СПД ФО ОСОБА_2.

Крім того, суд критично оцінює доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо зазнання позивачем фінансових збитків в результаті неможливості організовувати свою підприємницьку діяльність на автомобілі, з тих підстав, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 є організація будівництва будівель; до інших видів діяльності в Єдиному державному реєстрі також не віднесено будь-яких видів діяльності, пов'язаної з транспортом.

Крім того, господарський суд зазначає, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди яку він вимагає стягнути з відповідача, а лише зазначена сума.

В порядку ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, дослідивши усі докази у їх сукупності, господарський суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог СПД ФО ОСОБА_1 про стягнення моральних збитків в сумі 15 000,00 грн. з СПД ФО ОСОБА_2

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України при відмові в позові судовий збір покладається на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторонами може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його прийняття (підписання - 24 квітня 2017 року) через місцевий господарський суд.

Суддя А.М. Сидорук