КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2017 р. Справа№ 910/22054/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Жук Г.А.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.

від позивача Іскоростенський Д.А. довіреність № б/н від 16.01.17

від відповідача Варченко І.В. довіреність № 1653 від 12.12.16

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Танталіт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року

у справі №910/22054/16 (суддя Отрош І. М.)

за позовом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, с. Нові Петрівці,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Танталіт", м. Київ,

про визнання договору укладеним -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Новопетрівська сільська рада подала до Господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Танталіт" про визнання договору укладеним.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року у справі №910/22054/16 позовні вимоги було задоволено повністю. Визнано договір №11/11/16 про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці укладеним та викладеним у новій редакції.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ухилення замовника будівництва від укладення договору про пайову участь до прийняття об'єкта нерухомого майна до експлуатації є порушенням зобов'язання, яке прямо передбачено чинним законодавством.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Танталіт" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року у справі №910/22054/16 скасувати та прийняти нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що законом чітко встановлено граничну межу «до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію» до якої може бути укладено договір про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури, з чого вбачається відсутність обов`язку відповідача укладати договір пайової участі з позивачем.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Танталіт" на рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року у справі №910/22054/16 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Жук Г.А. та призначено її розгляд на 12.04.2017 року.

В судове засідання 12.04.2017 року з`явились представники позивача та відповідача, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду. Представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до рішення Новопетрівської сільської ради від 19.10.2012 року №385-17-6 "Про затвердження Порядку розрахунку та залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці" затверджено Порядок розрахунку та залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці (додаток 1); Типовий договір про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці (додаток 2) (копія рішення долучена до позову). (а.с. 19).

Згодом, рішенням "Про внесення змін та доповнень до рішення Новопетрівської сільської ради "Про затвердження Порядку розрахунку та залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці" від 19 жовтня 2012 року №385-17-6" викладено типовий договір про пайову участь (внесок) у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці, затверджений рішенням Новопетрівської сільської ради "Про затвердження Порядку розрахунку та залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці" від 19 жовтня 2012 року №385-17-6 в новій редакції (а.с. 24-25).

В матеріалах справи наявна декларація про готовність об'єкта до експлуатації, видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 04.02.2014 року №КС 55, закінчений будівництвом об'єкт - багатоквартирний житловий будинок за адресою вул. Івана Богуна, 33 в с. Нові Петрівці, Вишгородського району Київської області загальною площею 955,5 м2, замовником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Танталіт" є готовим до експлуатації. (а.с. 11-15).

07.09.2016 року Новопетрівською сільською радою було прийнято рішення №427 "Про укладення договорів пайової участі" (а.с. 36-37).

Відповідно до вказаного рішення, позивачем, у зв`язку з невиконанням замовниками будівництва обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Нові Петрівці передбаченого ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та з метою забезпечення надходжень до сільського бюджету, вирішено звернутись до суду з позовом до ТОВ "Танталіт" про визнання укладеним договору про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці у зв'язку з прийняттям в експлуатацію об'єктів нерухомого майна багатоквартирний житловий будинок за адресою вул. Івана Богуна, 33 в с. Нові Петрівці, Вишгородського району Київської області (а.с. 36-37).

Листом №1498 від 16.11.2016 року, позивач з метою досудового врегулювання спору, направив відповідачу два примірники договору №11/11/16 про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці від 11.11.2016 року. (а.с. 30-31).

Враховуючи те, що проект договору, який був направлений на адресу відповідача, не був ним підписаний, позивач звернувся до суду з вимогами про визнання укладеним договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села у редакції викладеній позивачем.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про обґрунтованість вимог позивача, задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується із наведеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", статтею 40 якого встановлено обов'язок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту та визначено механізм його реалізації.

Так, за приписами частини другої зазначеної статті Закону замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч. 3 ст. 40 Закону).

В силу вимог ч. 5 цієї статті Закону величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію (ч. 8 та 9 ст. 40 Закону).

Таким чином, приписами статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено обов'язок замовника будівництва прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який реалізується шляхом укладення відповідного договору в порядку, визначеному Законом та деталізованому актом органу місцевого самоврядування. Правовий аналіз частин 8 та 9 у сукупності з іншими положеннями цієї статті Закону дозволяє дійти висновку про те, що обов'язок щодо ініціювання укладення такого договору покладено саме на замовника будівництва, оскільки пов'язується з його зверненням до органу місцевого самоврядування.

Такий договір має бути укладеним в обов'язковому порядку, в межах строку, встановленого ч. 9 ст. 40 Закону. Неукладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади, тому судам потрібно у кожному конкретному випадку з'ясовувати причини його неукладення.

Відповідач вказує, що відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації №КС 55 багатоквартирний житловий будинок за адресою вул. Івана Богуна, 33 в с. Нові Петрівці, Вишгородського району Київської області загальною площею 955,5 м2 є готовим до експлуатації, а відтак в нього відсутні підстави укладати з позивачем договір про пайову участь.

Колегія суддів відхиляє такі доводи відповідача виходячи з наступного.

Оскільки, органи місцевого самоврядування знаходяться поза межами процедури прийняття об'єктів будівництва в експлуатацію та позбавлені можливості контролювати момент його здійснення, неукладення такого договору з підстав невиконання замовником обов'язку щодо звернення до органу місцевого самоврядування з відповідною пропозицією свідчить про його ухилення від укладення договору, відтак може бути оскаржено в судовому порядку, у тому числі і після прийняття об'єкту будівництва в експлуатацію.

Строк визначений Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положенням про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста (у 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта в експлуатацію), встановлений саме для добровільного виконання стороною обов'язку, і не виконання такого зобов'язання не звільняє замовника від укладення договору, адже невиконання замовником обов'язку, передбаченого законом, не може надавати йому переваг перед замовником, що виконав обов'язок.

З наведеного випливає, що трактування того, що ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено присічний строк протягом якого може бути укладено відповідний договір і сплив цього строку звільняє сторони від необхідності його укладення є помилковий. Аналогічна позиції викладена в постановах Верховного суду України від 16.11.2016 року у справі №3-1281гс16 та від 30.11.2016 року у справі №3-1323гс16.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002р. №15-рп-2002 (справа №1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Верховний Суд України у постанові від 20.11.2012р. (справа №28/5005/640/2012) наголошує, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Отже, надсилання відповідачу пропозиції про укладення спірного договору є виключно правом, а не обов'язком позивача, що не позбавляє його права звернутися до суду з позовом про спонукання до укладення договору.

Також, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно дослідив спірний договір та дійшов правильного висновку, що проект договору №11/11/16 про пайову участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці, відповідає умовам типового договору, які є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд, окрім випадку, коли такий відступ пов'язаний з конкретизацією умов договору, що кореспондується з положеннями ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України.

В силу положень частини першої статті 40 Закону порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

В матеріалах справи наявний Порядок розрахунку та залученні замовників будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Нові Петрівці. (далі Порядок). (а.с. 20-22).

Відповідно до Порядку розрахунку, цей Порядок регулює організаційні відносини, пов'язані з пайовою участю (внеском) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Нові Петрівці при укладанні відповідних Договорів, їх облік, контроль за виконанням, а також порядок використання залучених коштів.

Відповідно до п. 2.1. зазначеного Порядку, величина пайової участі (внеску) у розвитку інфраструктури села Нові Петрівці визначається у Договорі, укладеному з Новопетрівською сільською радою (відповідно до встановленого Новопетрівською сільською радою розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі коли загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, вона визначається виходячи з опосередкованої вартості спорудження житла, установленої центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури для Київської області станом на дату укладання Договору. При будівництві житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями пайова участь (внесок) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури розраховується як сума складових:- перша - величина пайової участі (внеску) замовника, розрахована за нормативами під житлову частину будинку відповідно до цього Порядку; - друга (або наступні) - величина пайової участі (внеску) замовника, розрахована за нормативами під нежитлову частину будинку відповідно до цього Порядку (п.п. 2.3., 2.4. Порядку).

Згідно з п. 2.5. Порядку розмір пайової участі (внеску) у розвитку інфраструктури с. Нові Петрівці з урахуванням інших передбачених законом відрахувань, становить 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Як вбачається з наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.10.2016 №283 "Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України", чинного на дату розгляду спору, вартість 1 кв.м. загальної площі будинку з урахуванням ПДВ у Київській області становить 8898,00 грн. (а.с. 78).

Колегія суддів, дослідивши розмір пайової участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок відповідає нормам Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку розрахунку та залучення замовників будівництва до пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Нові Петрівці, затвердженому рішенням Новопетрівської сільської ради №385-17-6 від 19.10.2012 року.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо розгляду заяви позивача про зміну предмету позову, якою останній уточнює умови проекту договору, а саме стосовно п. 2.1. та п. 3.1., якими встановлено строк для сплати коштів пайового внеску, оскільки встановлення дати виконання зобов'язання в даному разі є невиправданим з врахуванням ст. 187 Господарського кодексу України.

Щодо включення п. 5.5., п. 5.6. та п. 5.7. до проекту договору пайової участі, місцевий господарський суд також вірно зазначив, дані умови стосуються добровільного порядку укладення договору шляхом волевиявлення обох сторін, а тому враховуючи, що позов про визнання укладеним договору розглядається в судовому порядку, підстав для включення зазначених умов немає.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що апелянт не надав суду достатніх в розумінні статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України доказів, які б могли бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста Києва 03.02.2017 року у справі №910/22054/16 підлягає залишенню без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Танталіт" на рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року у справі №910/22054/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року у справі №910/22054/16 залишити без змін.

3. Справу №910/22054/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Г.А. Жук

М.Г. Чорногуз