ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 квітня 2017 року Справа № 911/198/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4
на рішення від та на постанову відГосподарського суду Київської області 30.03.2016 Київського апеляційного господарського суду 21.02.2017
у справі Господарського суду№ 911/198/16 Київської області
за позовом1. ОСОБА_5 2. ОСОБА_6
доВідкритого акціонерного товариства "Ставищепродтовари"
про визнання недійсним рішення загальних зборів
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 у справі № 911/198/16.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на наступне.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідно із частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон), у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, визначено правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно із довідкою Управління фінансового забезпечення та бюджетного планування Вищого господарського суду України № 09.03-02/1436/17 від 24.04.2017 кошти судового збору в сумі 1818,96 грн., сплачені ОСОБА_4 квитанцією № 236 від 14.03.2017 до спеціального фонду Державного бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 22030104 «Судовий збір (Вищий господарський суд України, 070)» не зараховано.

Водночас, колегією суддів суду касаційної інстанції встановлено, що заявником на підтвердження сплати судового збору додано квитанцію № 236 від 14.03.2017 про сплату 1818,96 грн., яка не може вважатися належним доказом сплати судового збору, так як свідчить про перерахування коштів за реквізитами, зокрема: код отримувача (ЄДРПОУ) - 38004987, в той час як Головним управлінням Державної казначейської служби України у місті Києві встановлено інший код отримувача (ЄДРПОУ) - 38004897 для зарахування судового збору за подання касаційних скарг до Вищого господарського суду України.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_4 судовий збір сплачено не у встановленому порядку, що є підставою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, для неприйняття касаційної скарги до розгляду та повернення її скаржникові.

Беручи до уваги, що касаційна скарга повертається скаржникові на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, клопотання скаржника про відновлення процесуального строку на оскарження судового рішення колегією суддів не розглядається.

Керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Не приймати до розгляду та повернути ОСОБА_4 касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2016 та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 у справі № 911/198/16.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО
СуддіТ.Л. БАРИЦЬКА
В.І. КАРТЕРЕ