ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
__________________________________________________________________________ УХВАЛА
11 квітня 2017 року Справа № 15/160-09
Господарський суд Херсонської області у складі судді Задорожної Н.О. при секретарі Кудак М.І., розглянувши скаргу ТОВ "Південенерго" на дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області
за позовом: Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк"
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Південенерго"
про стягнення заборгованості в сумі 2713472 грн. 21 коп.
відповідач - ОСОБА_1, представник, дов. б/н від 03.01.2017р.;
ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області - ОСОБА_2, гол. держ. виконавець, дов. № 45 від 10.01.2017р.
28 грудня 2009р. стягувачеві виданий наказ № 15/160-09 про примусове виконання рішення господарського суду від 29.09.2009р., яке набрало законної сили 07.12.2009р.
Ухвалою Господарського суду від 20.11.2012р. суд здійснив заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні - АК "Укрсиббанк" на ПАТ "Дельта Банк", м. Київ.
02.03.2017р. ТОВ "Південенерго" звернулося зі скаргою на дії Державної виконавчої служби, в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Херсонській області (далі орган ДВС) щодо опису й арешту майна ТОВ "Південенерго", а також визнати недійсною постанову про опис й арешт майна (коштів) боржника від 17.02.2017р. за виконавчим провадженням № 15939801.
Розпорядженням Господарського суду Херсонської області № 26 від 02.03.2017р. призначено повторний автоматичний розподіл справи та за наслідками розподілу справу передано і прийнято до провадження судді Задорожної Н.О.
Обґрунтовуючи скаргу, скаржник посилається на те, що виданий для примусового виконання рішення від 29.09.2009р. наказ № 15/160-09 перебував та перебуває на виконанні у межах зведеного виконавчого провадження, по якому проведено та вчинено виконавчі дії, у тому числі здійснено арешт та опис нерухомого іпотечного майна, яким забезпечено кредитні зобов'язання боржника, з метою реалізації якого триччі призначалися та проводилися прилюдні торги.
Після того як троє прилюдних торгів не відбулися, державним виконавцем було скеровано стягувачеві пропозицію щодо залишення у власності останнього нереалізованого іпотечного майна і після відмови, - винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі ч. 3 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".
На підставі поданої стягувачем повторної заяви, 15.08.2012р. державним виконавцем 15.08.2012р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу № 15/160-09 (ВП № 33868262) та його приєднання до зведеного виконавчого провадження № 15939801.
Грошові зобов'язання за ВП № 33868262 забезпечені нерухомим іпотечним майном, яке було описане та арештоване згідно постанови органу ДВС від 17.02.2017р., але в межах зведеного ВП № 15939801.
При цьому, оскаржувана постанова не містить посилання на те, що описане та арештоване нерухоме майно перебуває в іпотеці у стягувача - ПАТ "Дельта Банк".
Скаржник також звертає увагу на те, що з урахуванням положень ст. 49 Закону України "Про іпотеку", ч. 2 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження", нереалізоване на прилюдних торгах майно залишається у власності боржника, відтак повторний опис й арешт цього майна з метою погашення грошових зобов'язань за тим самим виконавчим провадженням є неправомірним.
Скаржник посилається на те, що норми Закону України "Про виконавче провадження" дозволяють державному виконавцю передати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішення судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за умови відсутності у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявності заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України "Про іпотеку".
Реалізація іпотечного майна в межах зведеного виконавчого провадження порушує право боржника щодо залишення нереалізованого іпотечного майна у його власності, а також може призвести до безпідставного стягнення та задоволення за рахунок цього майна вимог інших кредиторів за іншими виконавчими листами.
Представник стягувача для участі у розгляді скарги не прибув, звернувся з письмовим клопотання про залишення скарги без розгляду у зв'язку з неодержанням копії цієї скарги та доданих до неї документів.
Представник органу ДВС правом надання письмового відзиву не скористався, в наданих суду усних поясненнях скаргу вважає безпідставною, зважаючи на те, що опис та арешт іпотечного майна здійснено у повній відповідності з вимогами чинного законодавства, зазначене майно перебуває під обтяженням, що унеможливлює задоволення за рахунок цього майна вимог інших кредиторів.
Відповідно до п. 9.9 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1-3, 5, 9 частини першої статті 63, статті 64, розд. XI, XII, XII-1 ГПК України тощо.
Скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК України, з доданням до неї документів, зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".
Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.
Приписи ч. 2 ст. 57 ГПК України встановлюють обов'язок заявника додати до позовної заяви докази такого відправлення.
На підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо заявником не подано доказів надсилання стороні копії позовної заяви і доданих до неї документів. (у конкретному випадку по аналогії копії скарги з доданими до неї документами).
Як встановлено господарським судом, скаржником надано докази відправлення скарги (описи до цінних листів) Господарському суду Херсонської області та органу Державної виконавчої служби.
Докази відправлення скарги позивачу, який є стороною у господарській справі та виконавчому провадженні, відсутні та до поданої скарги не додані, що є порушенням п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України і відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 63 цього Кодексу - підставою для повернення скарги без розгляду.
З урахуванням викладених обставин, суд помилково прийняв подану боржником скаргу на дії органу ДВС до розгляду.
У зв'язку із недотриманням скаржником встановлених вищенаведеними процесуальними нормами вимог при подачі скарги, господарський суд повертає подану скаргу і додані до неї документи скаржнику без розгляду.
Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, господарський суд
1. Повернути скаргу та додані до неї документи ТОВ "Південенерго" без розгляду.
Додаток: скарга з додатками на 11 арк. та поштовий конверт.
Суддя Н.О. Задорожна