ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2017р. Справа № 917/292/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Е100 Україна", проспект Перемоги, 123, м. Київ, 03179

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_2; фактична адреса: АДРЕСА_1, 61118

про стягнення 41 180,40 грн.

Суддя Семчук О.С.

Представники сторін:

від позивача: Андрущенко Х.Я. (довіреність б/н від 22.03.2016р.);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Е100 Україна" (далі - позивач/ ТОВ «Е100 Україна») звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач/ ОСОБА_1) про стягнення 41 180,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 85-03/14 від 18.12.2013р.

Відповідно до п. 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010р. № 30 (з наступними змінами), було здійснено автоматизований розподіл справи, за наслідком якого справа передана на розгляд судді Семчук О.С. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2017р.).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.03.2017р. порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 04.04.2017р.

Відповідач в судове засідання не з'явився.

Копія ухвали суду від 04.04.2017р., яка направлялася на адресу місця проживання відповідача, зазначену в позовній заяві, повернулася до суду не врученою з відміткою у довідці поштового відділення "за зазначеною адресою не проживає". Копія ухвали суду від 04.04.2017р., направлена на фактичну адресу відповідача, зазначену в позовній заяві, до суду не повернулася, докази її отримання відповідачем в матеріалах справи відсутні.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова Пленуму ВГСУ № 18), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Адреса відповідача зазначена у позовній заяві як його місцезнаходження відповідає місцезнаходженню ФОП ОСОБА_1, відповідно до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

В п. 3.9.2. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу і вирішити спір за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 20.04.2017р. позов підтримує у повному обсязі.

В судовому засіданні 20.04.2017р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

18.12.2013р. між ТОВ «Е100 Україна» (продавець) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір поставки № 85-03/14 (далі - договір).

Згідно п. 1.1. договору продавець забезпечує покупцю можливість використання карт для придбання товарів та/або послуг на автозаправних станціях і пунктах дорожнього сервісу, які знаходяться на території України (Мережа станцій).

Відповідно до терміну, визначеному в договорі, картка - є бездокументарною підставою для здійснення угод та технічним засобом обліку здійснених угод, але не являється платіжним засобом.

Згідно п. 3 параграфу 2 договору передача карт відповідачу здійснюється на підставі акту прийому-передачі карт. Підписання сторонами акту прийому-передачі карт так само, як користування покупцем картою для здійснення хоча б однієї угоди, є моментом введення в дію даного договору й розглядається в якості прийняття покупцем усіх умов даного договору.

Відповідно до п. 2, п. 3, п. 6 параграфу 3 договору, розрахунки за товари та послуги, відпущені за даним договором, здійснюються в українських гривнях. Ціна товарів та послуг, що отримуються та використовуються покупцем за договором визначається за цінами, що діють у системі Е100. Будь-які платежі за даним договором будуть проведені покупателем (відповідачем) згідно виставлених рахунків-фактур у формі безготівкового грошового переказу на банківський рахунок продавця (позивача). Розрахунковий період за даним договором встановлюється продавцем в рахунку-фактурі, який виставляється покупцю, але не може бути менше 7 (семи) календарних днів. В останній день кожного розрахункового періоду продавець виставляє покупцю рахунок-фактуру по угодах в Системі Е100, врахованим з використанням виданих покупцю карт.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу 15 пластикових карток Е100, що підтверджується наданою позивачем копією акта приймання-передачі карт від 18.12.2013р.

За період з 30.12.2013р. по 17.02.2014р. в Системі Е100 було зареєстровано операції з отримання товару (дизельного палива) в межах договору на загальну суму 54051,20 грн. Дані про ці операції вказані у деталізаціях, що є додатками до рахунків наданих позивачем відповідачу.

За вказаний період позивач виставив відповідачу наступні рахунки на оплату:

- № 14192 від 31.12.2013р. на суму 2570,80 грн.;

- № 15112 від 31.01.2014р. на суму 28216,66 грн.;

- № 15709 від 15.02.2014р. на суму 22168,06 грн.;

- № 16360 від 28.02.2014р. на суму 1095,68 грн.

Згідно п. 9 параграфу 3 договору вартість товарів та/або послуг , а також Web-послуг за даним договором вказується продавцем у рахунках-фактурах по закінченні кожного розрахункового періоду і вважається прийнятими покупцем, якщо продавець протягом 15 календарних днів, починаючи від дати рахунку-фактури, не одержить від покупця письмового заперечення по даному рахунку-фактурі.

В матеріалах справи відсутні докази надіслання відповідачем на адресу позивача заперечень по рахунках. Таким чином, вказані рахунки вважаються прийнятими покупцем.

На підтвердження фактів направлення відповідачу рахунків, позивачем надано копії накладних ТОВ "Експрес Мейл" з описами вкладень до них. Відповідно до наданих доказів:

- рахунок № 14192 від 31.12.2013р. направлено позивачем 27.01.2014р. та отримано відповідачем 17.02.2014р.;

- рахунки № 15112 від 31.01.2014р., № 15709 від 15.02.2014р. та № 16360 від 28.02.2014р. направлено позивачем 17.03.2014р. та отримано відповідачем 18.03.2014р.

У вищевказаних рахунках вказано строк оплати рахунку:

- № 14192 від 31.12.2013р. - до 15.01.2014р.;

- № 15112 від 31.01.2014р. - до 15.02.2014р.;

- № 15709 від 15.02.2014р. - до 28.02.2014р.;

- № 16360 від 28.02.2014р. - до 15.03.2014р.

Відповідно до п. 5 додатку № 1 до договору строк оплати по договору зазначається в рахунку-фактурі, але не може становити менше 7 календарних днів з моменту виставлення рахунку-фактури.

Отже, з урахуванням 7-денного строку з моменту отримання відповідачем рахунку, строк оплати по рахунку № 14192 - до 24.02.2014р., а строк оплати по рахунках № 15112, № 15709 та № 16360 - до 25.03.2014р.

Відповідач здійснив оплату по договору частково в сумі 12870,80 грн., що підтверджується наданими позивачем копіями платіжних доручень.

Таким чином, заборгованість відповідача по договору становить 41180,40 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми заборгованості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 ЦК України).

В матеріалах справи відсутні докази оплати товару в повному обсязі.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2; фактична адреса: АДРЕСА_1, 61118; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Е100 Україна", (проспект Перемоги, 123, м. Київ, 03179; ) 41180 грн. 40 коп. заборгованості, 1600 грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.04.2017р.

Суддя О.С. Семчук