ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 року Справа № 904/60/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Дон О.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, провідний юрисконсульт юридичного відділу, довіреність №52-16/08 від 11.01.2017 року;

від відповідача: ОСОБА_2, провідний юрисконсульт структурного підрозділу "Служба комерційної роботи та маркетингу" Регіональної філії "Придніпровська залізниця", довіреність №2077 від 25.10.2016 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2017 року у справі №904/60/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Українська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 87 565,21 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2017 року у справі №904/60/17 (суддя Петренко І.В.) позов задоволений частково: стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" 75 332,70грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу; 1 593,60 грн. судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що під час здійснення перевезень за залізничними накладними №50110667, №50063130, №50061944, №50061803, №50129006, №50104561, №50104553, №37890217, №37742137, №50110659, №50110675, №347706937, №34701847, №34701201, №34758110, №504198399, №5019843, №50274950, №50274968, №34751040, №37998671, №50218833, №50448554, №50448364 було допущено прострочення термінів доставки вантажу, у звязку з чим вантажоодержувачем нарахований та заявлений до стягнення штраф. Місцевий господарський суд встановив, що по накладній №50110667 (штраф у розмірі 347,51 грн.) було прийнято до перевезення та фактично перевозився вагон з провідниками, за несвоєчасну доставку якого штраф не передбачено, у звязку з чим у задоволенні позовних вимог у розмірі 347,51 грн. відмовлено. Враховуючи, що вантаж за залізничними накладними №50063130, №50061944, №50061803, №50129006, №50104561, №50104553, №37890217, №37742137, №50110659, №50110675, №347706937, №34701847, №34701201, №34758110, №504198399, №5019843, №50274950, №50274968, №34751040, №37998671, №50218833, №50448554, №50448364 доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений згідно зі статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, місцевий господарський суд зазначив про обґрунтованість позовних вимог про стягнення штрафу у сумі 87 217,70 грн. Між тим, враховуючи, що вантаж за накладними №50063130, №50061944, №50061803, №50104561, №50104553 (загальна сума штрафу 23 770,00грн.) відправлявся зі станцій Авдіївка Донецької залізниці, на території якої здійснювалась антитерористична операція місцевий господарський суд задовольнив клопотання відповідача та зменшив пред'явлений до стягнення штраф до 50% (за вказаними накладними штраф стягнуто у розмірі 11 885,00 грн.).

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Українська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2017 року у справі №904/60/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права, а саме статтю116 Статуту залізниць України та норми процесуального права статтю 25 Господарського процесуального кодексу України. Апелянт посилається на безпідставність нарахування штрафу, оскільки відправка вантажу за залізничними накладними №50129006, №50218833, №50198431 відбувалась зі станції Авдіївка Донецької залізниці, за накладними №50110659, №50110675, №50274950, №50274968, №50448554, №50448364 зі станції Сартана Донецької залізниці, які розташовані на лінії зіткнення, визначено території проведення АТО, вагони з вантажем за вказаними накладними надійшли на Придніпровську залізницю уже з порушенням терміну доставки, оскільки прямували зміненим шляхом через пошкодження залізничного полотна. На підтвердження своїх доводів апелянтом надані дефектні акти, інформація про дислокацію та стан вагонів, сертифікат ТТП України №1361 від 14.10.2014 року.

Також, апелянт посилається на те, що не відповідає за зобов'язаннями Державного підприємства "Донецька залізниця", яка уклала договори перевезення у вигляді спірних залізничних накладних і по яких допустило прострочення у доставці вантажу.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.03.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2017 року у справі №904/60/17 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є., розгляд справи призначений у судове засідання на 27.04.2017 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 27.04.2017 року представник апелянта апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить в її задоволенні відмовити.

У судовому засіданні 27.04.2017 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у серпні 2016 року зі станцій Сартана Донецької залізниці, Авдіївка Донецької залізниці, Підвисоке Львівської залізниці, Гуменці Південно-Західної залізниці, Кам'янець-Подільський Південно-Західної залізниці до станції призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці здійснювалася поставка вантажу залізничним транспортом за залізничними накладними №50110667, №50063130, №50061944, №50061803, №50129006, №50104561, №50104553, №37890217, №37742137, №50110659, №50110675, №347706937, №34701847, №34701201, №34758110, №504198399, №50198431, №50274950, №50274968, №34751040, №37998671, №50218833, №50448554, №50448364 на адресу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (вантажоотримувач).

Вказані накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення спірного вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Під час здійснення вказаних перевезень вантажів, було допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на вищевказаних залізничних накладних, а саме: вантаж доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного пунктом 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу).

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу у розмірі 87 565,21 грн. за несвоєчасну доставку за залізничними накладними №50110667, №50063130, №50061944, №50061803, №50129006, №50104561, №50104553, №37890217, №37742137, №50110659, №50110675, №347706937, №34701847, №34701201, №34758110, №504198399, №5019843, №50274950, №50274968, №34751040, №37998671, №50218833, №50448554, №50448364.

Відповідно до статей 909 Цивільного кодексу України, 307 Господарського кодексу України, статті 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення (ст. 6 Статуту).

Згідно з пунктом 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 41 Статуту передбачено, що залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Правила обчислення термінів доставки вантажів затверджено наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644.

Згідно з пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (пункт 2.1 Правил).

Відповідно до пункту 2.4. Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил).

Згідно з пунктом 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (пункт 8 Правил).

Відповідно до статті 131 Статуту претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення.

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Місцевий господарський суд, з яким погоджується апеляційний господарський суд, визнав необґрунтованими позовні вимоги про стягнення штрафу у сумі 347,51 грн., який нарахований по накладній №50110667, оскільки у вагоні №24462749 здійснювалось перевезення провідників, за несвоєчасну доставку якого штраф не передбачено (штраф передбачений за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів).

Оскільки прострочення доставки вантажу за залізничними накладними №37890217 №37742137 (відправлення зі станції Підвисоке), №347706937, №34701847, №34701201 (відправлення зі станції Гуменці), №34758110 (відправлення зі станції Камянець-Подільський), №34751040 (відправлення зі станції Гуменці), №37998671 (відправлення зі станції Підвисоке), має місце, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за вказаними накладними у сумі 22 222,30 грн. (3 603,30 грн. за накладною №37890217 + 2 402,20 грн. за накладною №347706937 + 837,30 грн. за накладною №347706937 + 1 699,00 грн. за накладною №34701847 + 1 699,00 грн. за накладною №34701201 + 3 281,20 грн. за накладною №34758110 + 5 097,00 грн. за накладною №34751040 + 3 603,30 грн. за накладною №37998671).

Як вбачається з матеріалів справи вантаж за залізничними накладними №50063130, №50061944, №50061803, №50129006, №50104561, №50104553, №504198399, №50198431, №50218833 відправлено зі станції Авдіївка Донецької залізниці, вантаж за залізничними накладними №50110659, №50110675, №50274950, №50274968, №50448554, №50448364 відправлено зі станції Сартана Донецької залізниці.

З урахуванням того, що вантаж за накладними №50063130, №50061944, №50061803, №50104561, №50104553 (загальна сума штрафу 23 770,00 грн.) відправлявся зі станцій Авдіївка Донецької залізниці, на території якої здійснювалась антитерористична операція (розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р, від 18.02.2015 року №128-р), місцевий господарський суд зменшив пред'явлений до стягнення штраф до 50% та стягнув штраф за вказаними залізничними накладними у сумі 11 885,00 грн.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" посилається на те, що вантаж за залізничними накладними №50129006, №504198399, №50198431, №50218833 відправлено зі станції Авдіївка Донецької залізниці, а за залізними накладними №50110659, №50110675, №50274950, №50274968, №50448554, №50448364 відправлено зі станції Сартана Донецької залізниці, які знаходяться на лінії зіткнення визначено території проведення АТО, затримувались на станціях (відправлення та на шляху прямування) Донецької залізниці, через руйнування залізничної інфраструктури прямували зміненим шляхом та прибули на Придніпровську залізницю уже із порушенням терміну доставки вантажу, тому не вбачає своєї вини у порушенні строків доставки вантажу та, відповідно, покладення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, який нарахований за вказаним залізничними накладними.

В підтвердження даних обставин відповідач посилається на дефектні акти від 20.10.2014 року, від 16.04.2015 року, 29.04.2015 року в яких зазначено, що у зв'язку із порушення інфраструктури (верхньої будови колії) з причини несанкціонованого втручання в роботу залізничного транспорту, Укрзалізницею було внесено значні зміни до діючого Порядку направлення вагонопотоків та план формування вантажних поїздів (а.с. 130-138).

Матеріалами справи підтверджується, що вагони за залізничними накладними №50063130, №50061944, №50061803, №50129006, №50104561, №50104553, №504198399, №50198431, №50218833, №50110659, №50110675, №50274950, №50274968, №50448554, №50448364, які відправлені зі станцій Авдіївка та Сартана Донецької залізниці прямували зміненим маршрутом (зі станції Сартана Донецької залізниці на Придніпровську залізницю вагонопотік має слідувати маршрутом: Волноваха Ясинува Красноармійськ зі здачею по стику станції Чаплине, однак у звёязку із руйнацією залізничної інфраструктури вагонопотік слідував наступним маршрутом: зі станції Сартана через станції Волноваха Комиш-Зоря Пологи), а також затримувались вагони на шляху прямування (на станціях Очеретине, Волноваха, Зачатіївка), що спричинило прибуття на Придніпровську залізницю уже із порушенням строків доставки вантажу.

З наведеного вбачається, що вагони за вищезазначеними залізничними накладними після їх прийняття до перевезення затримувались як на станції відправлення, так і на шляху прямування по станціях Донецької залізниці, які знаходяться на території проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 2 вересня 2014 року № 1669-VII, за змістом частини 1 статті 1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

У подальшому на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №085-р, в який внесено зміни розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.02.2015 року №128-р, затверджено переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено м. Донецьк.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" в редакції Закону України від 02.09.2014 року також встановлено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

Порядок, підстави та строк видачі Сертифікатів про настання форс-мажорних обставин встановлений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб'єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов'язанням, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Вказаний Регламент ТПП є спеціальною нормою, яка регулює відповідні правовідносини, а тому учасники таких правовідносин повинні дотримуватись вимог, викладених у Регламенті ТПП.

Апеляційний господарський суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній Сертифікат ТПП України, який би міг бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо вчасної доставки вантажу за спірними залізничними накладними.

Щодо сертифікату про настання обставин непереборної сили №1361, виданим Торгово-Промисловою палатою України 14.10.2014 року, копія якого долучена до матеріалів справи, апеляційний господарський суд зазначає, що вказаний сертифікат ТПП України, виданий ДП "Донецька залізниця", засвідчує настання обставин непереборної сили з 01.08.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької та Луганської областей та дотриманні законодавчих актів України щодо справлення та сплати податків та обов'язкових платежів.

Таким чином, надані відповідачем дефектні акти, інформація про дислокацію та стан вагонів, сертифікат ТТП України №1361 від 14.10.2014 року є неналежними доказами в підтвердження наявності обставин непереборної сили як підстави для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо вчасної доставки вантажу, внаслідок чого позовні вимоги в частині стягнення штрафу за накладними №50063130, №50061944, №50061803, №50129006, №50104561, №50104553, №504198399, №50198431, №50218833, №50110659, №50110675, №50274950, №50274968, №50448554, №50448364.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які б звільняли його від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання щодо вчасної доставки вантажу по залізничним накладним №50063130, №50061944, №50061803, №50129006, №50104561, №50104553, №504198399, №50198431, №50218833, №50110659, №50110675, №50274950, №50274968, №50448554, №50448364.

Згідно із статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання;.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі Господарського процесуального кодексу України йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Враховуючи, що вантаж відправлявся зі станції Авдіївка Донецької залізниці, на території яких здійснювалась антитерористична операція (розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, від 18.02.2015 року №128-р) та маршрут прямування поїздів було змінено внаслідок руйнування будови залізничного шляху, місцевий господарський суд, з яким погоджується апеляційний господарський суд, зменшив суму штрафу нараховану за несвоєчасну доставку вантажу за накладними №50063130, №50061944, №50061803, №50104561, №50104553 (загальна сума штрафу 23 770,00 грн.) на 50% та стягнув штраф за вказаними залізничними накладними у сумі 11 885,00 грн.

Між тим, враховуючи, що вантаж за залізничними накладними №50129006, №504198399, №50198431, №50218833 також відправлено зі станції Авдіївка Донецької залізниці, за залізними накладними №50110659, №50110675, №50274950, №50274968, №50448554, №50448364 відправлено зі станції Сартана Донецької залізниці, на території яких здійснювалась антитерористична операція (розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р, від 18.02.2015 року №128-р) та маршрут прямування поїздів було змінено внаслідок руйнування будови залізничного шляху, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафу (загальна сума штрафу 33 207,60 грн.), нарахованого за вказаними залізничними накладним на 50% та стягнути у сумі 16 603,80 грн.

За викладеного з відповідача підлягає стягненню штраф у сумі 50 711,10 грн. (22 222,30 грн. + 11 885,00 грн. + 16 603,80 грн.).

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про неналежного відповідача, оскільки в силу приписів статті 131 Статуту претензії вантажоодержувачів щодо штрафів заявляються залізниці призначення (в даному випадку Придніпровській залізниці).

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для зміни рішення суду першої інстанції., однак не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2017 року у справі №904/60/17 залишити без задоволення.

Змінити рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2017 року у справі №904/60/17 в частині суми штрафу, яка підлягає стягненню, зазначивши розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 50 711,10 грн.

В решті рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2017 року у справі №904/60/17 залишити без змін.

Повна постанова складена 27.04.2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко