ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2017 року Справа № 904/4618/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Кузнецов В.О., Науменко І.М.

Секретар судового засідання Пінчук Є.С.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, нотаріально - посвідчена довіреність №2045 від 25.10.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №4/81 від 03.01.2017 р.

Розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 року у справі № 904/4618/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" , м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг

про стягнення 117771 грн. 84 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 року у справі №904/4618/16 (суддя Ніколенко М.О.) позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Публічного акціонерне товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу в сумі 117 771,84 грн. та 1378,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач оскаржує його на предмет неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків, викладених в рішенні, обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, не приділив належної уваги доводам відповідача, не здійснив належного аналізу документів, які свідчать про відсутність вини ПрАТ «Північний ГЗК» у затримці спірних вагонів, що стало наслідком безпідставного задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник посилається на те, що судом не прийнято до уваги наявність вільних колій на час видачі спірних наказів.

Крім того, судом першої інстанції, на думку апелянта, не враховано, що вагони затримуються на шляху слідування без фактичного аналізу наявності вільних та зайнятих колій на станції призначення, лише з метою «штучної» затримки вагонів, оскільки діяльність диспетчера, який відповідає за виконання графіку руху поїздів, не може бути проконтрольована сторонами.

Скаржник заперечує правомірність нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

У звязку з викладеним, скаржник просить суд рішення суду скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме в розмірі 36 703, 40 грн., в іншій частині відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, 21.09.2012 між Державним підприємством "Придніпровська залізниця" та Публічним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії) було укладено договір про експлуатацію залізничної підїзної колії Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка при залізниці №ПР/М-12-2/14-1438 НЮдч (далі - договір).

Пунктом 1 договору, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить власнику, що примикає до станцій Терни та Рядова Придніпровської залізниці стрілками №№2, 4, 6 до колій №6 та №8 станції Терни, стрілкою №8 до колії №6 станції Рядова.

Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Межею підїзної колії є знак "Межа підїзної колії", які встановлено: по станції Терни біля маневрового світлофору М-10, розташованого на відстані 61,5 м від вістряка стрілки №2 станції Терни, маневрового світлофору М08, розташованого на відстані 86,2 м від граничного стовпчика стрілки №4 станції Терни, маневрового світлофору М06, розташованого на відстані 147,2 м від граничного стовпчика стрілки №6 станції Терни; по станції Рядова: біля вхідного світлофору ЧК, розташованого на відстані 500м від вістряка стрілки №8 станції Рядова.

Положення пункту 20 вказаного договору передбачено, що останній укладається терміном на пять років з 29.10.2012 до 28.10.2017.

Відповідно до пункту 4 договору рух поїздів на під'їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції по сигналізації на залізницях України та Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії Власника.

Згідно пункту 11 договору час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Пунктом 15 договору сторони погодили, що власник колії сплачує залізниці плату, зокрема: за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів; за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання, яка сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.14 №200 було утворено Публічне акціонерне товариство Українська залізниця". Додатком 1 до названої Постанови КМУ затверджено перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворено Публічне акціонерне товариство Українська залізниця. До нього, зокрема, увійшло Державне підприємство Придніпровська залізниця (код 01073828).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.15 № 735 Питання публічного акціонерного товариства Українська залізниця було затверджено Статут ПАТ Укрзалізниця. Відповідно до п.2 Статуту Товариство утворено як Публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця (далі підприємства залізничного транспорту). Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Пунктом 12 Статуту закріплено, що Товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації.

Відповідно до п.6 ст.2 Закону України від 23.02.12 № 4442-УІ Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

В порядку, передбаченому чинним законодавством Уккраїни, 21.10.15 відбулася державна реєстрація Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (код 40075815).

Відповідно до п. 4 протокольного рішення № 1 засідання правління ПАТ "Укрзалізниця" від 21.10.2015, датою початку фінансово-господарської діяльності ПАТ "Укрзалізниця" було визначено 01.12.2015.

До даних про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, увійшло й Державне підприємство Придніпровська залізниця. Регіональна філія Придніпровська залізниця (код 40081237) значиться як відокремлений підрозділ юридичної особи - ПАТ Укрзалізниця.

Міністерством інфраструктури України, відповідно до ст.107 ЦК України, 18.08.15 було затверджено Передавальний акт ДП Придніпровська залізниця від 03.08.2015, за яким до ПАТ Укрзалізниця в порядку правонаступництва переходять всі права та обов'язки ДП Придніпровська залізниця внаслідок реорганізації шляхом злиття.

01.12.15 складено заключний передавальний акт про те, що одна сторона - ДППридніпровська залізниця - передала, друга сторона - ПАТ Укрзалізниця - прийняла майно станом на 30.11.15, правонаступництво щодо якого, у т.ч. усіх прав та обов'язків, переходить до ПАТ Укрзалізниця.

Згідно п.2.1 Положення про регіональну філію Придніпровська залізниця ПАТУкрзалізниця - Філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Товариства та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства. Межі Філії затверджуються рішенням правління Товариства.

Після реорганізації, позивач та відповідач продовжували виконання умов договору №ПР/М-12-2/14-1438/НЮдч від 21.09.2012 Про експлуатацію залізничної підїзної колії Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", отже сторонами своїми діями погоджено, що новостворене Публічне акціонерне товариство Укрзалізниця стало правонаступником Державного підприємства Придніпровська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця за вищевказаним договором.

За залізничними накладними №№40296899, 40239493, 40193476, 40198913, 40210734, 40198897, 40198954, 40198863, 40198822, 47157581, 40349326, 40349698, 40349771, 40349482, 40349698, 40358251 (а.с. 76-92,т.1) залізницею були прийняті порожні власні вагони для перевезення на адресу Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат". На шляху прямування дані вагони було затримано через зайнятість колій на станції призначення Терни, у звязку з несвоєчасним забиранням вантажу одержувачем на свою підїзду колію.

Накази про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення № 725, 765,768, 769 були видані через наявність на коліях станції призначення Терни неприйнятих відповідачем вагонів, що надійшли на його адресу.

За вказаними обставинами станціями затримки Рядова, Грекувата відповідно до п.п. 9,10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а №34 від 06.12.15, №91 від 11.12.15, №81 від 12.12.15, №92 від 12.12.15, акти загальної форми ф. ГУ-23 №203 від 06.12.15, №91 від 11.12.15, №724 від 12.12.15, №92 від 12.12.15 та станцією призначення Терни вручено представнику комбінату повідомлення про затримку цих вагонів. Накази на початок і кінець затримок надавались враховуючи наявність (відсутність) затримок в просуванні вагонів, які слідують на адресу підприємства, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини цього підприємства.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування спірними вагонами за відомостями ф.ГУ-46 №№13129501, 13129500, 14129503, 14129473, 14129470 та збору за зберігання вантажу по накопичувальній картці ф.ФДУ-92 №22129069 на загальну суму 117 771,84 грн.

Відомості плати за користування вагонами працівниками ПАТ Північний ГЗК було підписано із запереченням: З нарахованою сумою не згодні. Вагони затримані на шляху прямування по незалежним від ПАТ Північний ГЗК підставам. На момент видачи наказів про затримку про затримку вагонів на станції Терни були вільні колії .

Згідно з абзацом першим статті 42 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ї години наступного дня.

Повідомлення про прибуття власних вагонів на адресу ПАТ "Північний ГЗК", відповідачу вручено відповідно до п.10 р.III Правил користування вагонами та контейнерами, що зареєстровано у Книзі повідомлено ф.ГУ-2.

Згідно п.5 договору, не пізніше 2 годин після отримання повідомлення про прибуття на його адресу власних вагонів, ПАТ "Північний ГЗК" повинен забрати вагони на свою під'їзну колію з передавальних колій, які є приймально-відправними.

У звязку із затримкою вагонів за вище вказаними накладними, за весь час затримки спірних вагонів позивачем розраховано та заявлено до стягнення плату за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, що і є предметом розгляду справи.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

За статтею 71 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 з подальшими змінами (далі Статут), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно зі статтею 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458), встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

Згідно з пунктами 6, 8 Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акту про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113).

Відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644.

Відповідно до наведеного пункту Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Про зазначене також йдеться у пункті 14 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 року № 01-8/917 "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" та у пункті 5.3. Роз'яснення президії Вищого господарського суду України в редакції від 29.09.2008 року №04-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею". При цьому згідно вказаного Роз'яснення підставою для нарахування та стягнення збору за зберігання, в тому числі при затримці вагонів (контейнерів) на шляху перевезення, є акт загальної форми, який складається для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, і підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами, відповідно до Правил складання актів, Правил користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року №317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 864/5085) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

За статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Матеріалами справи підтверджується, що станціями затримки Придніпровської залізниці були оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких, з причин несвоєчасного забирання відповідачем спірних вагонів, за наказами №№ 725, 765,768, 769, відповідно до відомостей плати за користування вагонами №№13129501,13129500,14129503,14129473,14129470, позивачем розрахована плата за користування спірними вагонами та збір за зберігання вантажу на загальну суму 117 771,84грн. по накопичувальній картці ф. ФДУ-92 № 22129069

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станціях підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причини скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у звязку з неприйняттям вагонів вантажовласником і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог.

Отже, подальше вивільнення колій станції призначення у певні проміжки часу не є безумовною підставою для доставки спірних вагонів у цей час.

Так, підпунктом 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв»язків України від 30.08.2005р. №5076 визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно розпорядчим актом станції.

Однак, зайнятість приймально-відправних колій по станції призначення згідно технологічного процесу роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з ПАТ Північний ГЗК, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 29.10.2013р. у справі № 904/2732/13.

Відповідно до Розяснень Вищого господарського суду України (лист №0701-11/96/715/14 від 12.06.2014) визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технологічної роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів.

Отже, наявність тимчасово вільних колій на станції - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, положеннями договору, ЄТП, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог, передбачених пунктом 33 Правил видачі вантажів та статтями 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 03.09.2013 року у справі № 904/2287/13.

З огляду на зазначене, посилання відповідача на наявність на станції призначення вільних колій, як на доказ відсутності своєї вини у затримці вагонів, суд вважає безпідставними.

Відповідачем не спростовано доводів Позивача та не надано доказів того, що він мав можливість прийняти спірні вагони, а також не доведено наявності обставин, які б могли бути підставою для відмови у позові з огляду на положення статті 121 Статуту та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами.

Доводи Відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вище наведеним, та зводяться до необхідності переоцінки обставин справи, яким вже надана належна правова оцінка.

Отже, вимоги Позивача про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу є правомірними та вірно задоволені судом першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не прийняті судом до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст.104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Керуючись ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 року у справі №904/4618/16 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена в повному обсязі 18.04.2017р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.М. Науменко