донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

19.04.2017 року справа №905/341/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2: від відповідача-3: від відповідача-4: від відповідача-5: від третьої особи:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 за довіреністю №05-09/02 від 21.03.2017р.; не зявились; не зявились; не зявились; не зявились; не зявились; не зявились;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна", м. Київ
на ухвалу Господарського суду Донецької області
від09.02.2017 року
у справі№ 905/341/17 (суддя Мальцев М.Ю.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна", м. Київ
до відповідачів за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача1.Публічного акціонерного товариства "Донецький міський молочний завод №2", м. Краматорськ Донецької області 2.Приватного акціонерного товариства "Геркулес", м. Краматорськ Донецької області 3.Товариства з обмеженою відповідальністю "Добриня-Продукти", м. Донецьк 4. Приватного підприємства "Український продукт", м. Донецьк 5. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Горняк", с. Сарабаш Старобешівського району Донецької області Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ
простягнення 9 960 458,38 доларів США

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.02.2017 року у справі №905/341/17 відмовлено у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" (далі за текстом - ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна", Позивач) про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення, позовну заяву ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" повернуто позивачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що, в порушення приписів ст. 57 ГПК України, до позовної заяви не було додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а заява про відстрочення від сплати судового збору не підтверджена наданням відповідних доказів, заявником не наведені доводи стосовно того, що майновий стан останнього покращиться до ухвалення судового рішення у справі.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач - ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна", в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 09.02.2017 року у справі №905/341/17 та прийняти нове рішення, яким заяву ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" про відстрочення сплати судового збору задовольнити та передати справу на розгляд до господарського суду Донецької області.

В обґрунтування доводів викладених в апеляційній скарзі позивач вказує про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, у звязку із неповним встановленням обставин, що мають значення для справи та їх невідповідність висновкам викладених в ухвалі обставинам справи, оскільки місцевий господарський суд не надав належної правової оцінки тому факту, що у ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" повністю відсутністі грошові кошти, наявна значна заборгованість перед працівниками банку, а також наявна згідно законодавства черговість виплати коштів на задоволення вимог кредиторів, на підтвердження вказаних обставин апелянтом додано довідку Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна".

Апелянт наголошує, що господарський суд першої інстанції безпідставно не звернув увагу на відсутність грошових коштів на наданих у якості додатків до позовної заяви копіях довідок відкритих рахунків ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" (відкриті накопичувальні рахунки відкриті в НБУ, інші рахунки, довідкам про заборгованість).

Крім того, необхідність задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору, у звязку із чим наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали апелянт вбачає у відсутності державного фінансування будь-яких витрат, повязаних з виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, оскільки такі витрати затверджуються виключно Фондом гарантування вкладі фізичних осіб у кошторисі, але виключно за кошти самого банку, які наразі для сплати судового збору відсутні.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2017 року для розгляду апеляційної скарги ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" сформовано колегію суддів та визначено у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий (суддя-доповідач), ОСОБА_5, ОСОБА_2

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.04.2017 року відновлено ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.04.2017 року о 15 год. 20 хв.

На підставі розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №584 від 18.04.2017 року, у звязку із находженням у відпустці судді-члена колегії ОСОБА_5 на дату розгляду апеляційної скарги, призначено автоматизований розподіл справи №905/341/17.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.04.2017 року змінено колегію суддів для розгляду апеляційної скарги ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та сформовано у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

19.04.2017 року, до початку судового засідання, через канцелярію суду від ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" надійшов супровідний лист, відповідно до додатків до якого позивач надав суду копії судової практики в обґрунтування своєї позиції.

19.04.2017 року в судовому засіданні апеляційної інстанції була присутня представник ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна", яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, пояснила про скрутне матеріальне становище в якому перебуває позивач, просила суд скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 09.02.2017 року та направити справу на розгляд до господарського суду Донецької області

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання, призначене на 19.04.2017 року, не зявились. Відповідно до ст. 98 ГПК України про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Явка сторін не визнавалася судом обовязковою.

З метою належного повідомлення сторін по справі про час та місце судового засідання, Донецьким апеляційним господарським судом на офіційному веб-порталі суду було розміщено оголошення про час та місце проведення судового засідання, призначеного у справі №905/341/17.

Враховуючи, що Донецьким апеляційним господарським судом було вжито всіх відповідних заходів, щодо повідомлення учасників справи, які знаходяться на території проведення АТО, дані учасники судового процесу вважаються належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, відповідно до п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 року №01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції".

Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами частини 2 цієї статті передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

У лютому 2017 року ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" звернулося до господарського суду Донецької області із позовом до відповідачів: ПАТ "Донецький міський молочний завод №2", ПрАТ "Геркулес", ТОВ "Добриня-Продукти", ПрАТ "Український продукт", ТОВ "Агрофірма "Горняк" про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 9960458,38 доларів США.

Разом з позовною заявою ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" було подано заяву (вих.№011-01/30-2 від 16.01.2017р.) про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування необхідності задоволення вищевказаної заяви та відстрочення сплати судового збору за подання позову до ухвалення судом рішення ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" вказало про здійснення ліквідації Банку, про відсутність на рахунках коштів для сплати судового збору, оскільки відповідно до постанови Правління НБУ від 21.04.2016 року за №280 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.04.2016 року за №561 "Про початок процедури ліквідаціїї Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" та делегування повноважень ліквідатора банку»

Крім того, позивач наголосив про неможливість сплатити судовий збір ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна", що підтвердив виписками з накопичувальних рахунків відкритих в НБУ, банківськими виписками та довідками.

Як вже зазначалось, ухвалою господарського суду Донецької області від 09.02.2017 року у справі №905/341/17 відмовлено у задоволенні клопотання ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення, позовну заяву ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" повернуто позивачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі та зміниться у відстрочуваний період до ухвалення судового рішення.

Колегія Донецького апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду першої інстанції підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, серед іншого, сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" закріплено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної норми встановлені розміри ставок судового збору, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Сума судового збору, яка повинна бути сплачена ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" за подання позову у даній справі, становить: 240000,00 грн. (275598233,74 грн. * 1,5% = 413397350,61 грн., враховуючи максимально можливий розмір).

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" до позовної заяви не додано жодних документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим, до позовної заяви ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" додано заяву про відстрочення сплати судового збору за її подання.

Вказана заява мотивована відсутністю грошових коштів, наявністю заборгованості перед працівниками банку, а також наявною згідно законодавства черговістю виплати коштів на задоволення вимог кредиторів.

На підтвердження вказаних обставин апелянт додає довідку Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна".

За таких обставин, враховуючи той факт, що майновий стан ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" є таким, що не дозволяє сплатити судовий збір за подання позовної заяви, останній просив господарський суд першої інстанції на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочити від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Розглянувши вищезазначену заяву з урахуванням повноважень передбачених ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, колегія суддів дійшла до висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Законом України від 22.05.2015 року за №484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", який набрав чинності з 01.09.2015 року, ст. 5 Закону України "Про судовий збір" ("Пільги щодо сплати судового збору") викладено у новій редакції та позбавлено пільг щодо сплати судового збору, зокрема, уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

При цьому, вказаним Законом не віднесено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, які звільнені від сплату судового збору, у зв'язку з чим він має сплачувати судовий збір під час звернення до господарського суду на загальних підставах.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз правового змісту ст. 8 Закону України "Про судовий збір" свідчить про те, що відстрочення скаржнику сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, які свідчать про об'єктивну неможливість сплатити судовий збір під час подання позовної заяви, апеляційної чи касаційної скарги у зв'язку з важким майновим станом скаржника.

Згідно з розясненнями викладеними в п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України за №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються, зокрема, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (ст. 1 Закону).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку, це - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку.

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

До того ж, в силу вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в межах здійснення ліквідаціїної процедури банку виконує функції, а саме здійснює діяльність щодо утворення, затвердження та використання кошторису витрат - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів, до компетенції якої, відноситься й в тому числі розпорядження витратами пов'язаними із вжиттям уповноваженою особою заходів з повернення дебіторської заборгованості банку та звернення з позовами про стягнення коштів на користь банку.

З огляду на викладене, сама лише обставина, пов'язана важким фінансовим становищем та недостатністю коштів, призначених для сплати судового збору, не може вважатися підставою для відстрочення від сплати судового збору, враховуючи при цьому, що уповноважена особа Фонду призначається у будь-якому банку саме у зв'язку з виведенням неплатоспроможного банку з ринку.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного суду України від 27.10.2015 року у справі №2а-3361/10, якою відмовлено у задоволенні клопотанні про звільнення від сплати судового збору з тієї підстави, що п. 2 розділу ІІ Закону України від 22.05.2015 року за №484-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким серед іншого скасовано деякі встановлені раніше пільги щодо його сплати, Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів.

Тобто відсутність фінансування само по собі не створює виняткових обставин для звільнення, відстрочення або розстрочення судового збору.

При цьому, ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, самі лише обставини, пов'язані з відсутністю у нього коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

Окрім того, господарському суду надано лише право, а не покладено обов`язок у будь-якому випадку задовольняти клопотання учасників судового процесу про відстрочення сплати ними судового збору.

Тобто, положення ст. 8 Закону України "Про судовий збір" є суб`єктивними та застосовується лише у випадку, коли заявник надасть суду дійсно переконливі докази скрутного матеріального становища, яке перешкоджає йому вчинити необхідні дії по сплаті судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до доданих до позовної заяви ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" копій банківських виписок по рахункам, копії довідки НБУ про відкриття накопичувального рахунку та інших рахунків у позивача відсутній залишок коштів.

Проте, колегія суддів не може вважати, що дані докази підтверджують виключні обставини та свідчать про те, що майновий стан позивача перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, оскільки ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" не доведено існування лише вказаних ним рахунків на яких відсутні кошти.

Позивачем - ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" не надано до господарського суду першої інстанції ні відомостей щодо існування рахунків в інших банківських установах, не надано затвердженого кошторису витрат Фонду, а сама лише довідка Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" не може вважатися достатніми доказами важкого матеріального становища банку та неможливості сплати судового збору за позовної заяви.

Крім того, апелянтом не надано суду доказів того, що у Банку повністю відсутні кошти, які б можна було використати для сплати судового збору за подання позовної заяви, не подано доказів про неможливість здійснити платіж готівкою чи фінансову спроможність сплатити судовий збір до ухвалення судового рішення у справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо витрат пов'язаних з проведенням ліквідації банку не можуть бути перевагою перед приписами ст.42, ст. 43 ГПК України.

Слід зазначити, що ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" не наведено обставин, які б мали виключний характер та свідчили про наявність належних підстав для надання відстрочки сплати судового збору.

При цьому, скаржником не надано доказів на підтвердження того, що його матеріальне становище зміниться протягом визначеного ст. 69 ГПК України двомісячного строку розгляду справи, і він зможе сплатити судовий збір, враховуючи, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може відстрочити сплату судового збору не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Водночас у додаткових поясненнях наданих в обґрунтування позиції апеляційної скарги ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" міститься ухвала Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року у справі №927/990/16, якою відстрочено Банку сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Розглянувши надані докази колегія суддів не вважає їх належними та допустимими в даному випадку, оскільки саме задоволення такого клопотання є виключно правом та прерогативою суду, який в залежності від наданих заявником доказів оцінює їх на власне переконання, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності. Тим більше, відповідно до резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 27.12.2016 року у справі №927/990/16 зі скаржника - ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" стягнуто несплачену ним суму судового збору, сплата якої й була відстрочена до ухвалення судового рішення, що також свідчить про безпідставність посилань заявника апеляційної скарги про необхідність саме відстрочення, а не наприклад звільнення, та можливість сплати судового збору конкретно до ухвалення судового рішення.

Враховуючи викладені вимоги закону, посилання апелянта на скрутне фінансове становище банку колегією суддів апеляційної інстанції визнаються непереконливим з огляду на те, що Фонд гарантування вкладів призначається у неплатоспроможного банку.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України" від 30.05.2013 року у справі "ОСОБА_6 проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмову у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" про відстрочення від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Враховуючи те, що скаржником не надано суду належних доказів на підтвердження його майнового стану та доказів неможливості останнім сплатити судовий збір на момент звернення до суду, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні заяви про відстрочення від сплати судового збору.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції дане питання вирішено всебічно та повно, ухвала винесена з дотриманням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, а отже апеляційна скарга ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" залишається без задоволення, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105, 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна", м. Київ, на ухвалу господарського суду Донецької області від 09.02.2017 року у справі №905/341/17 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 09.02.2017 року у справі №905/341/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.О. Мартюхіна

Судді О.Л. Агапов

ОСОБА_3