РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2017Справа №910/3944/17

За позовом: державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ";

до: публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ЗОНАЛЬНИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ І ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ ПО ЦИВІЛЬНОМУ БУДІВНИЦТВУ";

про: стягнення 2.237,40 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Михольський С.М. - за довіреністю від 08.12.2016 № 3193;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Державне підприємство "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" звернулося до господарського суду із позовом до публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ЗОНАЛЬНИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ І ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ ПО ЦИВІЛЬНОМУ БУДІВНИЦТВУ" про стягнення з останнього 2.237,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області перераховано на користь відповідача грошові кошти в сумі 2.237,40 грн. в рахунок виконання рішення арбітражного суду Запорізької області від 11.05.2000 у справі № 2/2/431, однак вказана сума була списана відповідачем шляхом проведення між сторонами спору заліку однорідних зустрічних вимог за електроенергію на протязі 2002 року.

На підставі викладеного, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача безпідставно набуті ним грошові кошти, сума яких складає 2.237,40 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/3944/17. Розгляд даної справи призначено судом на 17.04.2017.

Проте, беручи до уваги те, що 16.04.2017 є святковим днем, який збігається з вихідним днем, то згідно ч. 3 ст. 67 Кодексу законів про працю України 17.04.2017 є вихідним днем.

Таким чином, ухвалою господарського суду м. Києва від 20.03.2017 розгляд справи призначено на 24.04.2017.

Ухвали винесені судом у даній справі надсилалися останнім відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відтак, у розумінні ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Більш того, в матеріалах даної справи містяться повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштових відправлень суду.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням того, що жодного доказу проведення заліку на суму позовних вимог, яка складається із основного боргу та судових витрат, позивачем до суду не подано.

В судовому засіданні 24.04.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши уповноваженого представника позивача по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем та відповідачем був укладений договір від 16.05.1996 № 4852 на виконання робіт із розробки ескізного проекту забудови мікрорайону № 7 м. Енергодар вартістю 46.891,00 грн.

Відповідач виконав роботи в повному обсязі. Розрахунки за поставлену продукцію позивачем здійснені частково на суму 44.773,60 грн.

Рішенням арбітражного суду Запорізької області від 11.05.2000 у справі № 2/2/431 стягнуто з р/рахунку позивача на користь відповідача основний борг в сумі 2.117,40 грн., держмито 51 грн. та 69 грн. витрат на інформзабезпечення арбітражного процесу.

На виконання зазначеного рішення видано відповідний наказ 11.05.2000.

Головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області перераховано на користь публічного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКИЙ ЗОНАЛЬНИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ І ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ ПО ЦИВІЛЬНОМУ БУДІВНИЦТВУ" (далі - відповідач) грошові кошти в сумі 2.237,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 31.05.2016 № 1579, яке наявне в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Виходячи з реквізиту "призначення платежу" платіжного доручення від 31.05.2016 № 1579, оплата здійснювалась згідно розпорядження № 3304499/1 від 26.05.2016 перерахування коштів по стягненню з державного підприємства "НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ "ЕНЕРГОАТОМ" (далі - позивач) згідно з наказом господарського суду Запорізької області від 11.05.2000 № 2/2/431 на користь відповідача.

Спір між сторонами судового процесу виник у зв'язку із тим, що перераховані головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області на користь відповідача грошові кошти в сумі 2.237,40 грн. в рахунок виконання рішення арбітражного суду Запорізької області від 11.05.2000 у справі № 2/2/431, на думку позивача, набуті безпідставно, оскільки вказана сума заборгованості погашена шляхом проведення між сторонами спору заліку однорідних зустрічних вимог за електроенергію на протязі 2002 року.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Приписами ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, відповідно до ухвали господарського суду Запорізької області від 28.03.2016 у справі № 2/2/431 встановлено наступне.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 04.01.2016 ВП № 20060099 поновлено виконавче провадження з примусового виконання наказу № 2/2/431, виданого 11.05.2000 арбітражним судом Запорізької області.

Заявник посилається на те, що протягом 2002 між позивачем та відповідачем здійснювались розрахунки за рішенням арбітражного суду Запорізької області від 11.05.2000 у справі № 2/2/431 шляхом проведення заліків за електроенергію.

Відповідно до 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Проте, доказів проведення заліку однорідних зустрічних вимог позивач суду не надав, повідомив, що всі документи, які стосуються проведення заліку, були знищені в зв'язку з закінченням терміну їх зберігання. Із супровідним листом від 28.03.2016 позивач надав суду копію акту, затвердженого генеральним директором позивача від 24.03.2010 про виділення до знищення документів, не внесених у національний архівний фонд. На акті мається запис, виконаний кульковою ручкою, стосовно знищення документів згідно з актом. Позивачем також не конкретизовано коли та на які суми проводилось заліки за рішенням суду.

Акт № 93 звірки взаємних розрахунків стосовно відсутності заборгованості боржника за рішенням суду від 11.05.2000 у справі № 2/2/431, копія якого долучена до заяви, стягувачем не підписаний, тому не може бути належним доказом.

Приймаючи до уваги те, що відсутність доказів проведення між сторонами спору заліку однорідних зустрічних вимог за рішенням арбітражного суду Запорізької області від 11.05.2000 у справі № 2/2/431 встановлено в ухвалі господарського суду Запорізької області від 28.03.2016 у справі № 2/2/431, а також враховуючи відсутність таких доказів у даній справі, суд дійшов до висновку про правомірність перерахування головним територіальним управлінням юстиції у Запорізькій області на користь відповідача грошових коштів в сумі 2.237,40 грн. платіжним дорученням від 31.05.2016 № 1579 в рахунок виконання рішення арбітражного суду Запорізької області від 11.05.2000 у справі № 2/2/431.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 2.237,40 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають, а приписи статті 1212 Цивільного кодексу України в даному випадку застосовані бути не можуть, оскільки відповідач набув спірні кошти в порядку примусового виконання рішення суду.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

За приписом ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27 квітня 2017 року

Cуддя С.В. Балац