РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017Справа №910/8070/16

За позовом Державного підприємства "Артемсіль"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс"
про 31 290 756, 90 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:Якушев Ю.В. - представник за довіреністю;
від відповідача:Логачова Ю.А. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ДП "Артемсіль" звернулося до Господарського суду із позовом до ТОВ "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" про стягнення 22 326 646, 11 грн. боргу (авансу), 8 964 110, 79 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.07.2016 (суддя: Ковтун С.А.) провадження у справі в частині стягнення 22 326 646, 11 грн. боргу припинено, у задоволенні позову в частині стягнення 8 964 110, 79 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 (судді: Мальченко А.О. - головуючий, Жук Г.А., Дикунська С.Я.), рішення місцевого господарського суду скасовано в частині припинення провадження, позов в цій частині задоволено, стягнуто з ТОВ "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" на користь ДП "Артемсіль" 22 326 646, 11 грн. основного боргу та 309 718, 52 грн. судового збору. В задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2017 року (судді: Самусенко С.С. - головуючий; Малетич М.М., Кролевець О.А.) Касаційну скаргу ТОВ "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" задоволено частково:

- Рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2016 в частині припинення провадження та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 у справі № 910/8070/16 в цій частині скасовано;

- справу № 910/8070/16 в частині позовних вимог про стягнення 22 326 646, 11 грн. передано на розгляд до Господарського суду міста Києва;

- у решті рішення та постанову залишено без змін.

Розпорядженням керівника апарату № 04-23/974 від 15.03.2017 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 15.03.2017 року справу № 910/8070/16 передано на розгляд судді Підченку Ю.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 року справу № 910/8070/16 призначено до розгляду у судовому засіданні 07.04.2017 року.

Судом прийнято до уваги, що вказівки, які містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи відповідно до вимог статті 111 №І ГПК України. У якості фактів, які повинні бути досліджені судом під час нового розгляду спору по даній справі є:

- із встановлених судами обставин вбачається, що ДП "Артемсіль" зверталося до ТОВ "ТЕК "Енерготранс" у справі № 910/25369/15 із позовом про стягнення заборгованості на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, визначаючи правову природу цього боргу, як майна, яке набуте без достатньої правової підстави, тобто підставою позову було позадоговірне зобов'язання, проте, позовні вимоги у справі, що розглядається ґрунтуються на іншій підставі, - а саме - повернення грошових коштів, сплачених як аванс за договором.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, і судом з урахуванням вимог ст.ст. 4І, 4і ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

У судовому засіданні 07.04.2017 року представник позивача наполягав на позові, надав усні пояснення по справі та 07.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду долучив письмові пояснення.

Представники відповідача проти позову заперечували, навели суду свої доводи.

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні згідно вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.04.2017 року.

Безпосередньо у судовому засіданні 12.04.2017 року представник позивача продовжував наполягати на заявлених вимогах, а представник відповідача проти позову заперечував.

11.04.2017 року від відповідача по справі до канцелярії суду надійшли письмові пояснення (заперечення) на позов.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 12.04.2017 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2009 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" (в тексті договору - експедитор) та Державним підприємством об'єднанням "Артемсіль" (в тексті договору - клієнт) був укладений договір № Е-15/04/19 (надалі - договір), відповідно до умов якого за плату та за рахунок клієнта експедитор зобов'язується організувати у відповідності до затвердженого плану перевірок вантажів клієнта виконання експедиторських послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, як у вагонах парка УЗ, так і у власному рухомому складі, які включають в себе:

- здійснення розрахунків з залізницями за перевезення вантажів клієнта (оплата залізничного тарифу, плата за користування вагонами, збір за подачу та прибирання вагонів, додаткові збори за інші послуги, які надаються залізницею та погоджені з клієнтом);

- організацію за заявкою клієнта подачі під завантаження вагонів парку УЗ, власних вагонів;

- оплата збору за видачу довідок та телеграм за кодом експедитора (пункт 1. договору).

Відповідно до пункту 3.1. договору клієнт для організації перевезень вантажів здійснює авансові платежі. Авансові платежі здійснюються клієнтом не пізніше ніж за 3 банківських дні до початку перевезень платежів на суму вартості перевезень вантажів та інших транспортних послуг. Вартість перевезень та інших транспортних послуг визначається не вище тарифів, встановлених Міністерством транспорту України.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що за організацію перевезень вантажів, передбачених цим договором, клієнт виплачує експедитору винагороду в розмірі 2 % від вартості перевезень та інших транспортних послуг протягом 1-го банківського дня після здійснення перевезень на підставі рахунку експедитора. Якщо при здійсненні платежу клієнт не виділяє суму винагороди та не сплачує окремим платіжним дорученням, то експедитор залишає за собою право утримувати суму винагороди експедитора самостійно з авансових платежів клієнта та закривати виставлені рахунки в хронологічному порядку.

Згідно з пунктом 3.6. договору сторони не пізніше 10-го числа кожного місяця, наступного за місяцем надання послуг, проводять звірку розрахунків. У випадку наявності заперечень з боку клієнта з приводу документів, наданих експедитором, які потребують підписання або погодження клієнта (рахунки, акти звірок, звіти експедитора та ін.), клієнт протягом 5 робочих днів з моменту їх отримання повинен повідомити експедитора про свої вмотивовані заперечення в письмовій формі. Якщо протягом вказаного строку письмових заперечень з боку клієнта не надійшло, документи вважаються прийнятими сторонами.

Договір набирає сили з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2009. У випадку відсутності заяв однієї із сторін про припинення чи зміну договору протягом одного місяця до закінчення строку його дії, договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах (пункт 6.1. договору).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами неодноразово вносились зміни до договору №Є-15/04/19 шляхом укладення додаткових угод до договору, зокрема, в частині вартості послуг експедитора, порядку внесення передплати та строку дії договору.

Додатковою угодою від 01.06.2010 №139/3 до договору сторонами встановлено строк його дії до 31.12.2020.

Згідно з додатковою угодою від 23.10.2013 №11/31 сторони погодили, що клієнт здійснює авансові платежі на суму вартості перевезень вантажів та інших послуг та витрати експедитора, які плануються на кожний наступний місяць надання послуг, виходячи з 25-ти добової вартості послуг.

Як вбачається із позовної заяви, на виконання умов укладеного договору з урахуванням додаткових угод до нього позивач перерахував відповідачу суми попередніх оплат, які за вирахуванням наданих відповідачем послуг складають 22 326 646, 11 грн., що, на думку позивача, підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за договором №Є-15/04/19 від 15.04.2009 року.

Починаючи з 01.04.2014 року в порушення п.п. 2.1.5. договору відповідач не погоджував додаткові плани перевезень продукції позивача, а з 02.04.2014 року в порушення п. 2.1.1. відповідач заблокував коди платника тарифу по території України в програмному забезпеченні залізниці на оформлення перевізних документів, що присвоєні ДП "УТЛЦ" ТОВ "ТЕК "Енерготранс" і вносять ДП "Артемсіль" в перевізні документи на завантажені вагони ДП "УТЛЦ" згідно інструкції експедитора в результаті чого, позивач, як вказано у позові, не мав можливості проводити завантаження і відправлення продукції споживачам у вагонах ДП "УТЛЦ".

Крім того, позивач звернув увагу суду на те, що Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.11.2014 року у справі № 910/11446/14 за позовом Державного підприємства "Артемсіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕК "Енерготранс" про стягнення збитків у розмірі 9 551, 40 грн., яке було залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 25.03.2015 року, було встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № Є-15/04/19 від 15.04.2009 року.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 03.04.2014 щодо повернення передоплати за договором від 15.04.2009 № Е-15/04/09.

Листом від 15.07.2015 позивач заявив про свою відмову від договору та направив відповідачу додаткову угоду про розірвання договору та акт звірки розрахунків, а також повторно заявив вимогу про повернення йому суми передоплати.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач не повернув суму авансу у розмірі 22 326 646, 11 грн.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором транспортного експедирування, за умовами якого відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно зі статтею 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

В обґрунтування позовних вимог ДП "Артемсіль" посилається на статті 525, 526, 570 Цивільного кодексу України, а також на підтвердження суми боргу відповідача надає акт звірки розрахунків із відповідачем за перше півріччя 2015 року.

Позовні вимоги позивача викладені у наступній редакції: стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" на користь Державного підприємства "Артемсіль", основний борг (аванс) в сумі 22 326 646, 11 грн.

Тобто предметом позову визначено основний борг (аванс), а підставами позову ДП "Артемсіль" зазначило у позовній заяві Договір надання транспортно-експедиційних послуг № Є-15/04/09 від 15.04.2009 року та норми ст.ст. 8, 525, 526, 530, 570, 615, 629, 1048, 1214 Цивільного кодексу України.

Ані умови договору, ані жодна із вказаних у позові правових норм не зобов'язує ТОВ "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" вчиняти дії, визначені ДП "Артемсіль" у позовних вимогах.

Судом також прийнято до уваги позицію викладену у Постанові Вищого господарського суду України від 28.02.2017 року № 910/8070/16 про те, що відповідно до ч. 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, стаття 570 Цивільного кодексу України тлумачить поняття завдатку, але не має жодного відношення до правовідносин у спорі. Предмет позову визначений позивачем як аванс, сплата якого передбачена договором, укладеним між сторонами. Тобто посилання в обґрунтування позовних вимог на зазначену статтю не створює юридичних наслідків для сторін.

До того ж, правовідносини сторін врегульовано договором надання транспортно-експедиційних послуг № Є-15/04/09 від 15.04.2009 року, де позивач - клієнт, відповідач - експедитор.

Відповідно до ч. 3 ст. 929 Цивільного кодексу України, умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами. Жодного посилання на статті, якими врегульовано договір транспортного експедирування позивачем у позовній заяві не зроблено.

Також, акт звірки розрахунків, на який посилається позивач не відображає всього обсягу правовідносин сторін за договором та не може бути прийнятий в якості доказу наявності у відповідача заборгованості перед позивачем.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач навів перелік документів, якими обґрунтовується надання послуг на суму 1 033 156 611, 46 грн. Кінцеве сальдо взаєморозрахунків з цього акту - 1 010 829 695, 35 грн. на користь ТОВ "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс".

Крім того, правова позиція щодо не прийняття акту звірки розрахунків як доказу існуючої заборгованості викладена, зокрема, у Постановах ВГСУ від 28.02.2006 року у справі № 14/158; від 18.01.2011 року № 19/7; від11.05.2010 року по справі № 17/157-09-5383; від 25.06.2009 року по справі № 11/288-08; від 22.01.2009 року по справі №29/197-08; від 25.01.2011 року по справі № 16/67-10.

Слід звернути увагу сторін на те, що акт звірки є суто бухгалтерським документом, за яким бухгалтерії підприємств-учасників певних господарських операцій звіряють бухгалтерський облік цих операцій (у контексті визначення дебіторської або кредиторської заборгованості), а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів заборгованості відповідача, а також не доведено обов'язку повернення суми авансу у розмірі 22 326 646, 11 грн.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

З урахуванням загальних правил розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуально кодексу України, витрати зі сплати судового збору підлягають наступному розподілу:

- судовий збір за подання позовної заяви в сумі 206 700, 00 грн. відноситься на позивача Державне підприємство "Артемсіль";

- судовий збір за перегляд в апеляційній інстанції в сумі 227 370, 00 грн. відноситься на позивача Державне підприємство "Артемсіль";

- судовий збір за перегляд у касаційній інстанції в сумі 348 040, 00 грн. покладається на позивача Державне підприємство "Артемсіль" на користь відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Артемсіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" про стягнення основного боргу (авансу) 22 326 646, 11 грн. відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Артемсіль" (84545, Донецька область, м. Соледар, вул. Чкалова, 1а; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" (01133, м. Київ, вул. Кутузова, 1/7; ) судовий збір за перегляд у касаційній інстанції у розмірі 248 040, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 18.04.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко