ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року Справа № 915/158/17

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявилась;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 25.03.2017;

ОСОБА_2 керівник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Золотий Колос, вул. Кіровоградська, буд. 23, м. Миколаїв, 54056,

до відповідача: Фермерського господарства Богданової Тетяни МиколаївниФГ ОСОБА_1М., вул. Паркова, буд. 23, Миколаївська область, Новоодеський район, с.Бузьке, 56636,

про стягнення коштів., -

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) Золотий Колос предявлено позов до Фермерського господарства Богданової Тетяни Миколаївни ФГ ОСОБА_1М. (далі ФГ Богданової Тетяни Миколаївни) про стягнення з останнього грошових коштів у сумі 157535 грн. 91 коп., посилаючись на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за укладеним між ними, у порядку ч. 1 ст. 181 ГК України, усними договорами , а саме, зобовязань щодо оплати наданих послуг з косіння та перевезення соняшнику.

Відповідач у наданих запереченнях просить відмовити у повному обсязі, вказуючи, що у користуванні ФГ Богданової Тетяни Миколаївни перебуває лише 5 га земель, орендовані землі будь-якого цільового призначення відсутні, які у 2016 році не засівалися та перебували під паром, а тому не мало потреби у наймі сільськогосподарської техніки по збиранню та вивозу врожаю; у наданих позивачем подорожніх листах відсутні реквізити та мокра печатка ФГ Богданової Тетяни Миколаївни.

20.04.2017 року до господарського суду надійшло клопотання позивача, яким він просить відкласти розгляду справи у зв'язку з неможливістю направити своїх представників в судове засідання у зв'язку із участю у інших судових засіданнях.

Представник відповідача щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи заперечує, про що зазначив у судовому засіданні.

В задоволенні вказаної заяви позивача господарський суд відмовив з наступного.

Позивач звернувся з даним позовом в березні 2016 року. Статтею 69 ГПК України встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Розгляд спору в більш тривалий термін порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у звязку з відсутністю його представника (з причин, повязаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою пятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не повязаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Позивач не був позбавлений можливості надати суду завчасно витребувані ухвалою суду від 04.04.2017 пояснення на відзив; оригінали товаро - транспортних накладних; Договори, укладені між ТОВ Золотий Колос та перевізниками на перевезення соняшнику з с. Бузьке до м. Миколаєва по даних правовідносинах; оригінал довідки, виданої комбайнеру ОСОБА_3 та направити до суду іншого, в розумінні ст. 28 ГПК України, представника, позивачем у відповідності до ст. 33 ГПК України не надано суду доказів неможливості направлення такого представника.

Крім того, господарський суд враховує, що клопотання позивача не містить посилань на обставини, які унеможливлюють розгляд справи за наявними в ній матеріалами, не містить воно і посилань на ті чи інші докази, необхідні для правильного вирішення спору, які має позивач або інша особа та для витребування яких необхідно відкласти розгляд справи.

Статтею 77 ГПК України така підстава для відкладення розгляду справи, як перебування представника сторони у відрядженні не передбачена.

Витребувані ухвалою суду від 04.04.2017 пояснення на відзив; оригінали товаро- транспортних накладних; Договори, укладені між ТОВ Золотий Колос та перевізниками на перевезення соняшнику з с. Бузьке до м. Миколаєва по даних правовідносинах; оригінал довідки, виданої комбайнеру ОСОБА_3, позивачем не надано, за таких обставин справу розглянуто відповідно до статті 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Твердження позивача стосовно того, що на підставі усного договору позивачем були надані відповідачу послуги Комбайном Дон-1500Б, реєстраційний номер № НОМЕР_1, в підтвердження надавши довідку, підписаною головою ФГ Богданової Тетяни Миколаївни та скріплено печаткою, необґрунтовано з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки Державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (а.с. 42-43) у користуванні ФГ Богданової Тетяни Миколаївни перебуває лише 5 га земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства та відсутні орендовані землі будь-якого цільового призначення, які у 2016 році не засівалася та перебувала під паром. а тому ФГ Богданової Тетяни Миколаївни не мало потреби у найманні сільськогосподарської техніки по збиранню та вивозу.

Посилання позивача на довідку, яка видана на ім'я фізичної особи ОСОБА_3, як на доказ підтвердження виконання послуг, судом не приймається до уваги оскільки, позивачем не доведено, яким чином правовідносини між ОСОБА_3 та ФГ Богданової Тетяни Миколаївни порушують його права. Тобто, позивачем не надано доказів трудових або договірних взаємовідносин між ОСОБА_3 та ТОВ Золотий Колос.

Також необґрунтованим є посилання позивача на внутрішній наказ ТОВ Золотий Колос від 20.04.2016 року за № 23/14 у якому останній встановив одноособово розцінки на збирання врожаю у 2016 році, оскільки господарсько-правові відносини - це двостороння угода. Позивачем не надано доказів узгодження цін з ФГ Богданової Тетяни Миколаївни на збирання врожаю та перевезення вантажу, якщо б такий факт мав місце.

Твердження позивача стосовно перевезення ФГ Богданової Тетяни Миколаївни насіння соняшнику необґрунтовано з наступного.

Згідно зі ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

За змістом ст. 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Порядок оформлення документів на перевезення визначені у розділі 11 Правил, згідно якого основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Отже, товарно-транспортна накладна (ТТН) є єдиним документом для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника, оприбуткування їх у вантажоодержувача, а також для складського, оперативного та бухгалтерського обліку. Вантажовідправник і вантажоодержувач несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей вказаних у товарно-транспортних документах.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що позивачем в якості доказу перевезення соняшнику такі товарно-транспортні накладні не надано. Витребувані ухвалою суду від 04.04.2017 оригінали таких накладних позивачем також не надано.

Проте, у якості доказу перевезення соняшнику позивачем надані подорожні листи від 21 жовтня 2016 р. № 994655; від 22 жовтня 2016 р. № 994659; від 23 жовтня 2016 р. № 134482; від 24 жовтня 2016 р. № 994664; від 25 жовтня 2016 р. № 994668.

Надавши оцінку яким, суд встановив, що вони не відносяться до основних документів для перевезення вантажу, оскільки Наказ про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку транспортної роботи № 228/253 від 07.08.1996, втратив чинність 03.11.2006, а тому не можуть бути визнані належними доказами існування заборгованості за усним договором перевезення вантажу.

Крім того, як вбачається з подорожніх листів маршрут в графі 18 «Звідки взяти вантаж» - м. Миколаїв та «Куди доставити вантаж» - Бузьке, тобто із наведених подорожніх листів випливає, що вантаж був взятий у м. Миколаєві та перевезений до Бузького, що взагалі суперечить викладеним позивачем у позовній заяві обставинами.

Також слід зазначити що в Миколаївській області існують два села Бузьке -Вознесенського району та Новоодеського району.

Суд враховуючи наведене, вважає, що позивачем не доведено факту надання послуг косіння та перевезення соняшнику ФГ Богданової Тетяни Миколаївни, а отже у позові слід відмовити.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, при відмові в позові на позивача (ст. 49 ГПК України).

У відповідності із ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

У судовому засіданні 20.04.2017 р., згідно зі ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 25.04.2017 року.

Суддя С.М. Коваль.