У Х В А Л А

19.04.2017Справа № 910/13862/15

За скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»
на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інтербізнесконсалт»
до 1)Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», 2)Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні автоматизовані системи»
простягнення 1033270,08 дол. США, що еквівалентно 21956989,20 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача не з'явився
від відповідача-1 (скаржника)Сєров Є.І. - представник
від відповідача-2не з'явився
від органу ДВС не з'явився
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтербізнесконсалт» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні автоматизовані системи» про стягнення 1033270,08 дол. США, що еквівалентно 21956989,20 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі № 910/13862/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі №910/13862/15 скасовано, позовні вимоги задоволено частково.

На виконання вказаної постанови Господарським судом міста Києва видано накази від 06.11.2015 № 910/13862/15.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 змінено та доручено Господарському суду міста Києва видати накази.

На виконання вказаної постанови Господарським судом міста Києва видано накази від 25.02.2016 № 910/13862/15.

26.05.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» №10/1230 від 26.05.2016 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій скаржник просить суд:

- визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра В'ячеславовича щодо стягнення з ПАТ «Укрнафта» у виконавчому провадженні №50366945 необґрунтованих та/або завищених витрат незаконними;

- визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №50366945 від 11.05.2016 про внесення змін до постанови від 04.04.2016 №50366945 про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2016, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016, скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» задоволено частково, визнано незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. щодо стягнення з відповідача у виконавчому провадженні №50366945 необґрунтованих/завищених витрат на марки (рекомендований лист до 20 г включно) в загальній кількості «75» шт. (з вартістю за одну одиницю 4,50 грн), які склали - 337,50 грн; визнано недійсним пункт 3 резолютивної частини постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 11.05.2016 ВП №50366945 про внесення змін до постанови від 04.04.2016 №50366945 про стягнення з боржника витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.10.2016 у справі №910/13862/15 скасовано, а скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами повторного автоматизованого розподілу вказану скаргу передано на розгляд судді Смирновій Ю.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 суддею Смирновою Ю.М. прийнято до провадження скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (№10/1230 від 26.05.2016) та призначено розгляд скарги на 19.04.2017.

В судове засідання, призначене на 19.04.2017, представник скаржника з'явився, скаргу підтримав.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України представників в судове засідання не направив, пояснень по суті скарги не надав.

За приписами ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представника, суд відзначає таке.

04.04.2016 головним державним виконавцем ДВС Медведєвим О.В. винесено постанову у виконавчому провадженні ВП №50366945 про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, щодо виконання наказу №910/13862/15, виданого 25.02.2016 Господарським судом міста Києва, якою на підставі ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент винесення оскаржуваної постанови) стягнуто з боржника ПАТ «Укрнафта» витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у сумі 768,92 грн.

11.05.2016 головним державним виконавцем ДВС Медведєвим О.В. з посиланням на ч.3 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову у виконавчому провадженні ВП №50366945 про внесення змін до постанови від 04.04.2016 №50366945 про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. В даній постанові наведено 15 позицій найменувань товарів, їх вартість, кількість та загальні витрати по кожній позиції.

Постанова від 11.05.2016 мотивована тим, що при винесенні постанови від 04.04.2016 №50366945 про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, не зазначено перелік та суми витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник зазначає, що вказані у оспореній постанові витрати не обґрунтовані жодними доказами та є безпідставними.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку на момент винесення оскаржуваної постанови регулювалися Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями (надалі - Закон України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

За змістом ч. 4 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено стягнення з боржника у виконавчому провадженні витрат у більшому розмірі, ніж реально витрачено виконавцем у зв'язку з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на те, що ДВС є державним органом, який має діяти у спосіб та в межах, визначених законами та Конституцією України, підстави та розмір витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, має бути доведений саме останнім.

Однак, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження зазначеної у спірній постанові суми витрат, понесених у зв'язку з примусовим виконанням. Також органом ДВС не наведено жодного доводу на обґрунтування цієї суми.

Також суд відзначає, в постанові Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №50366945 від 11.05.2016 зазначено, що при її винесенні державний виконавець керувався положеннями ч. 3 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

В свою чергу, відсутність у постанові про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, переліку та сум таких витрат не є арифметичною або граматичною помилкою. Тому, внесення змін до такої постанови шляхом зазначення, переліку та сум витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, положенням ч. 3 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідає.

Як зазначено в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на те, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надано доказів на підтвердження зазначеної у спірній постанові суми витрат, понесених у зв'язку з примусовим виконанням рішення, а також враховуючи, що вказана постанова не відповідає положенням ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», скарга Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 49, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

2. Визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра В'ячеславовича щодо стягнення з ПАТ «Укрнафта» у виконавчому провадженні №50366945 необґрунтованих та/або завищених витрат незаконними.

3. Визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП №50366945 від 11.05.2016 про внесення змін до постанови від 04.04.2016 №50366945 про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

4. Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13, ідентифікаційний код 00015622) на користь Публічного акціонерного товариства «Укpнaфта» (04053, м.Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5, ідентифікаційний код 00135390) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн 00 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Суддя Ю.М. Смирнова