ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 р. Справа №917/182/17

за позовом Комунального підприємства "Лубни-водоканал" Лубенської міської ради Полтавської області, вул. Авіаторська, 52, м. Лубни, Полтавська область, 37500

до Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго", вул. Чкалова, 17, м. Лубни, Полтавська область, 37500

про стягнення 343 428,18грн

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов. № 2 від 11.01.2016

від відповідача: ОСОБА_2 дов. № 1-17/1999 від 03.10.2016 року

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 343 428,18грн. заборгованості, з яких: 325 439,37грн. - пеня, 3876,32грн. - 3% річних та 14 112,49,12грн - інфляційні втрати, нарахованих за порушення договірних зобов"язань щодо оплати за договором № 489 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 01.01.2015 року.

07.03.2017р. позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог (вхід. №3239) (арк. с. 57-58), якою позивач зменшив розмір позовних вимог в частині основного боргу та пені; цією ж заявою збільшив позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Зокрема, позивач просить суд стягнути з відповідача 325 439,37грн. - пені, 3876,32грн. - 3% річних та 14 112,49,12грн - інфляційних втрат.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки такі дії позивача не суперечать законодавству, не порушують права і охоронювані законом інтереси будь-яких осіб, заява приймається господарським судом до розгляду.

Таким чином, ціна позову, яку згідно з частиною третьою статті 55 ГПК, зазначив позивач складає 343 428,18грн., з яких: 325 439,37грн. - пеня, 3876,32грн. - 3% річних та 14 112,49,12грн - інфляційні втрати.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, з мотивів викладених у позовній заяві.

Зокрема, позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов"язань в частині оплати наданих послуг за договором № 489 від 01.01.2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вхід. №3242 від 07.03.2017р.; арк.с. 86-89) та доповненнях до відзиву (вхід. №3851 від 21.03.2017р.; арк. с. 105-106).

30.03.2017 від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру пені на 90%.

Крім того, 04.04.2017р. від відповідача надійшло клопотання про розстрочку виконання рішення (вх. №4551), в якій просить розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення сум заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних на дванадцять місяців, зі сплатою присуджених до стягнення сум рівними частинами щомісячно.

Про розгляд вказаних клопотань буде зазначено в мотивувальній частині судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

01.01.2015р. між Комунальним підприємством "Лубни-водоканал" Лубенської міської ради Полтавської області (Виконавець за договором; позивач по справі) та Обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Лубнитеплоенерго" (Замовник за договором; відповідач по справі) укладено договір №489 про надання послуг з водопостачання та водовідведення (далі - Договір) (арк.с.10-15).

За умовами даного Договору сторони домовились про те, що Виконавець зобовязується надавати Замовнику вчасно та відповідної якості послуги з постачання питної холодної води (далі - холодна вода) та водовідведення, а Замовник зобовязується своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами за встановленими тарифами, на умовах, передбачених Договором (п.п.1 Договору).

Строк дії договору - з 01.01.2015р. до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків - до повного погашення заборгованості. (п. 31 Договору).

Приймання-передача послуг водопостачання та водовідведення у відповідному місяці, оформлюється актом приймання-передачі (п.5 Договору);

Сторони погодили (п.6), що загальний обсяг послуг з постачання холодної води, наданих за Договором, визначається виходячи з обсягу (об'єму) холодної води у метрах кубічних, та включає в себе:

П. 6.1. Обсяг послуг з постачання холодної води для виробництва Замовником послуг з постачання гарячої води для потреб споживачів, наданих за цим Договором, що визначається:

- виходячи з обсягу (об'єму) холодної води у метрах кубічних: як різниця показів між об'ємами показів засобів обліку води встановлених на вводі в теплові пункти або котельні, перелік яких наведено у додатку №1 та показів засобів обліку води для господарчо-питних, побутових і технологічних потреб Замовника, повязаних із наданням послуг з централізованого опалення, встановлених у теплових пунктах або котельнях, перелік яких наведено у додатку №2;

- виходячи з показань засобів обліку (лічильників гарячої води) встановлених у споживачів послуг з постачання гарячої води /населення/, які проживають у багатоквартирних будинках зазначених у додатку №4 (які не отримують гарячу воду через теплові пункти (котельні) Замовника, а при відсутності лічильників гарячої води - за нормами споживання, затвердженими органами місцевого самоврядування.

П. 6.2. Обсяг послуг з постачання холодної води для господарчо-питних, побутових і технологічних потреб Замовника, повязаних з наданням споживачам послуг з централізованого опалення, наданих за цим Договором, що визначається виходячи з показань засобів обліку води для господарчо-питних, побутових і технологічних потреб Замовника, повязаних із наданням послуг з централізованого опалення, встановлених у теплових пунктах або котельнях, перелік яких наведено у додатку №2;

П. 7. Обсяг послуг з водовідведення (кількість прийнятих стоків), наданих за цим Договором, визначається як різниця показів між об'ємами показів засобів обліку води для господарчо-питних, побутових і технологічних потреб Замовника, повязаних із наданням послуг з централізованого опалення, встановлених у теплових пунктах або котельнях, перелік яких зазначено у додатку № 2 та показів засобів обліку води для підживлення теплових мереж, встановлених у теплових пунктах або котельнях, перелік яких наведено у додатку № 3.

П. 7.1. Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам (населення, юридичні особи) Замовником, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів (населення, юридичні особи) і оплачується ним за договорами з Виконавцем на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договорами.

Згідно п.п. 11.1. Вартість послуги з постачання холодної води визначається сторонами як добуток діючого тарифу Виконавця на кількість використаної води Споживачем з розподілом за напрямками подальшого використання (подачі гарячої води) за групами споживачів встановлених для Виконавця рішенням уповноваженого органу (на момент укладення договору Рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 29.03.2012 №69 зі змінами та доповненнями).

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за надані послуги справляється згідно отриманих акту приймання-передачі послуг і рахунку та проводиться на протязі 5 (пяти) робочих днів після їх отримання (п.15 Договору).

Як встановлено судом, для оплати спожитих послуг позивачем відповідачу були виставлені наступні рахунки:

- рахунок №6539 від 25.11.2016 на загальну суму 91 189,31 грн., який отриманий представником відповідача 28.11.2016р.;

- рахунок №6538 від 25.11.2016 на загальну суму 16 539,66 грн., який отриманий представником відповідача 28.11.2016р.;

- рахунок №7200 від 29.12.2016 на загальну суму 15 936,41грн., який отриманий представником відповідача 29.12.2016р.;

- рахунок №7201 від 29.12.2016 на загальну суму 94 583,51грн., який отриманий представником відповідача 29.12.2016р.;

- рахунок №454 від 26.01.2017 на загальну суму 13 950,72грн., який отриманий представником відповідача 27.01.2017р.;

- рахунок №455 від 26.01.2017 на загальну суму 93 239,76грн., який отриманий представником відповідача 27.01.2017р. ( арк. справи 48-50).

Однак, відповідач несвоєчасно та неповному обсязі здійснював оплату за спожиті послуги, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість за період з листопада 2016 року по січень 2017року включно в сумі 325 439,37грн., що і стало підставою для звернення до суду.

Представник відповідача факт не своєчасної оплати спожитих послуг не заперечував.

Як свідчать надані платіжні доручення (а.с. 74-83) відповідачем було сплачено суму заборгованості, в зв"язку з чим позивачем було зменшено розмір позовних вимог.

Однак, в зв"язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивачем заявлено до стягнення 325 439,37грн. - пені, 3876,32грн. - 3% річних та 14 112,49,12грн - інфляційних.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного.

Згідно із статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач свої зобов'язання щодо оплати спожитих послуг (за період з листопада 2016р. по січень 2017р. включно) за Договором виконав повністю, що підтверджується копіями платіжних доручень, проте з порушенням строків виконання зобов'язання.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 3 статті 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне виконання плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" (в редакції, що чинна на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження своєї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100% загальної суми боргу.

За умовами укладеного договору сторони передбачили, що у випадку за несвоєчасного внесення плати за отримані послуги із споживача (абонента) стягується пеня в розмірі встановленому законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" встановлено, що за несвоєчасну оплату послуг споживач сплачує пеню в установлених законом та договором розмірах (пункт 23).

ОСОБА_3 був чинним станом на момент укладення договору та є чинним на момент розгляду справи.

Отже, цей ОСОБА_3 є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини, що виникають при несвоєчасному внесенні плати за комунальні послуги суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 325 439,37грн. - пеня, 3876,32грн. - 3% річних та 14 112,49,12грн - інфляційні втрати.

Дослідивши розгорнутий розрахунок (арк.с.59-70), судом встановлено, що позивачем, безпідставно нараховано та заявлено до стягнення 197 210,13грн. - пені, 2426,53грн. - 3% річних та 10 731,53грн. - інфляційних втрат за зобов"язаннями згідно рахунків №4102 від 27.07.2016р., №4103 від 27.07.2016р., №4688 від 29.08.2016р., №4689 від 29.08.2016р., №5380 від 27.09.2016р., №5381 від 27.09.2016р., №№5963 від 26.10.2016р., №5964 від 26.10.2016р., що являються предметом іншого спору (справа №917/1783/16).

Що стосується нарахованих 171 094,92грн. - пені, 1449,97грн. - 3% річних та 3 380,96грн. - інфляційних за період з 01.12.2016р. по 28.02.2017р. (окремо по кожному рахунку) за порушення строків виконання зобов'язання з листопада 2016р. по січень 2017р., судом встановлено, що при їх нарахуванні позивачем невірно визначено початок перебігу строку прострочення.

Згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Пунктом 15 Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за надані послуги справляється згідно отриманих акту приймання-передачі послуг і рахунку та проводиться на протязі 5 (пяти) робочих днів після їх отримання.

Враховуючи зазначене, нарахування пені та 3% річних має розпочатися наступного дня після спливу передбаченого договором строку виконання зобов'язання, а саме:

- за рахунками №6538 та №6539 від 25.11.2016р. з 06.12.2016р.;

- за рахунками №7200 та №7201 від 29.12.2016р. з 10.01.2017р.;

- за рахунками №454 та №455 від 26.01.2017 з 06.02.2017р.

За результатами здійсненого судом перерахунку до стягнення з відповідача підлягає 155 788,60грн. пені, 878,44грн. 3% річних та 3380,96грн. інфляційних (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору штрафних санкцій "Ліга").

Також, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 90% .

Обґрунтовуючи дане клопотання відповідач посилається на низьку фінансову стійкість підприємства та повне виконання своїх зобов'язань за договорами.

Позивач заперечував проти задоволення даного клопотання.

Відповідно до п. 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

З огляду на обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування заявленого клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням наведених вище обставин, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову - на загальну суму 160 048,00грн., з яких 155 788,60грн. - пеня, 878,44грн. - 3% річних та 3380,96грн. - інфляційні; в іншій частині позову відмовити.

Судові витрати в розмірі 5 151,42грн. відповідно до ч.2 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Окрім того, 04.04.2017р. від відповідача до суду надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду по справі №917/182/17 на 12 місяців.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на тяжке фінансове становище та на даний час неспроможність виконання рішення суду разовим платежем з незалежних від нього причин. Крім того, зазначає, що стягнення суми боргу за рішенням суду без розстрочки його виконання, може призвести до зупинення діяльності ОКПТГ "Лубнитеплоенерго" та зумовить неможливість своєчасно виплатити заробітну плату трудовому колективу підприємства.

ОСОБА_3 обставини, на думку відповідача, ускладнюють виконання рішення суду у даній справі.

Представник позивач проти надання розстрочки на 6 місяців не заперечував.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 у пункті 7.2. Постанови "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, як зазначається в Постанові слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та статей 33 - 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що відповідач на даний час є неспроможним виконати рішення суду разовим платежем з незалежної від нього волі, дотримання принципу обов'язкового виконання судового рішення не повинно призводити до припинення фінансування першочергових зобов'язань боржника за відсутності реальної можливості виконати судовий акт неминуче і одночасно, тобто розстрочка виконання судового рішення дозволить акумулювати необхідні фінансові кошти для повного його виконання, а тому наявні виняткові обставини для розстрочення виконання рішення суду.

При цьому господарський суд вважає, що визначений відповідачем у клопотанні строк розстрочки на 12 місяців рівними платежами є надмірно тривалим для виконання рішення, а тому, враховуючи інтереси обох сторін, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців рівними частинами зі сплатою заборгованості в сумі 160 048,00грн. та судового збору в сумі 2400,71грн рівними щомісячними платежами - по 27 074,78грн., відповідно до наступного графіку:

до 30 квітня 2017року - 27 074,78 грн;

до 31 травня 2017 року - 27 074,78 грн;

до 30 червня 2017 року - 27 074,78 грн;

до 31 липня 2017 року - 27 074,78 грн;

до 31 серпня 2017 року - 27 074,78 грн;

до 30 вересня 2017 року - 27 074,77 грн.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 22, 32, 33, 43, 49, ст. 82-85, 121 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Прийняти заяву Комунального підприємства "Лубни-водоканал" Лубенської міської ради Полтавської області (вхід. № 2239 від 07.03.2017р.) про зменшення розміру позовних вимог.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Лубнитеплоенерго" (вул. Чкалова, 17, м. Лубни, Полтавська область, 37500, код 05541083) на користь Комунального підприємства "Лубни-водоканал" Лубенської міської ради Полтавської області (вул. Авіаторська, 52, м. Лубни, Полтавська область, 37500, код 36770447) 155 788,60грн. - пені, 878,44грн. - 3% річних, 3380,96грн. - інфляційних втрат та 2400,71грн. судового збору, з розстрочкою виконання рішення на 6 місяців шляхом сплати сум щомісячно за наступним графіком:

до 30 квітня 2017року - 27 074,78 грн;

до 31 травня 2017 року - 27 074,78 грн;

до 30 червня 2017 року - 27 074,78 грн;

до 31 липня 2017 року - 27 074,78 грн;

до 31 серпня 2017 року - 27 074,78 грн;

до 30 вересня 2017 року - 27 074,77 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 14.04.2017 року

Суддя Погрібна С.В.