ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Справа № 922/309/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді суддівКролевець О.А., Євсікова О.О., Малетича М.М.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківгаз"
на ухвалуГосподарського суду Харківської області від 23.01.2017
та постановуХарківського апеляційного господарського суду від 14.02.2017
у справі№922/309/17 Господарського суду Харківської області
за позовомХарківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території"
доПублічного акціонерного товариства "Харківгаз"
прозобов'язання відновити постачання
за участю представників:
від позивача:не з'явився,
від відповідача:Богдан С.В.,

ВСТАНОВИВ:

Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про зобов'язання ПАТ "Харківгаз" відновити постачання природного газу на котельну по вул. Слобожанській, 28 у місті Люботин Харківської області, що експлуатується підприємством позивача.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 23.01.2017 у справі №922/309/17 (суддя Ольшанченко В.І.), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 (колегія суддів у складі: Хачатрян В.С., Гетьман Р.А., Ільїн О.В.), заяву Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" №48 від 17.01.2017 (вх. №309/17 від 20.01.2017) про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено частково. Заборонено Публічному акціонерному товариству "Харківгаз" до вирішення даної справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню газопостачання котельні за адресою Харківська область, м. Люботин, вул. Слобожанська, 28, що експлуатується Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" (61013, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під'їзд, 5 поверх, ). Визначено, що стягувачем за даною ухвалою є Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" (61013, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під'їзд, 5 поверх, ); боржником за даною ухвалою є Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" (61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1. Код ). В іншій частині заяву Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" №48 від 17.01.2017 (вх.№309/17 від 20.01.2017) про вжиття заходів до забезпечення позову залишено без задоволення. Встановлено, що ухвала набирає чинності з дати її винесення та підлягає негайному виконанню. Строк пред'явлення ухвали до виконання: до 24.01.2020.

Не погодившись з вказаними судовими актами, ПАТ "Харківгаз" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати.

Учасники судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак позивач не скористався передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових актах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом спору у справі є вимоги позивача про зобов'язання відповідача відновити постачання природного газу, обґрунтовані тим, що відповідач без попереднього повідомлення позивача, відключив від систем газопостачання закрив засувки та здійснив механічні роз'єднання на газопроводі, що подає газ на котельну у місті Люботин по вул. Слобожанській, 28, що експлуатується підприємством позивача для надання послуг теплопостачання у м. Люботин.

Задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу вчиняти дії по припиненню, обмеженню газопостачання котельні, що експлуатується позивачем, суди попередніх інстанцій виходили з того, що заходи забезпечення позову є пропорційними щодо тих наслідків, які може викликати їх невжиття.

Вищий господарський суд погоджується з вказаними висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Згідно з ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011 роз'яснено, що відповідно до статті 66 ГПК України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен визначитись як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами забезпечення позову, які вимагається до застосування, і певними діями, які вимагається заборонити вчиняти, так і з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у даній справі - Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи є комунальним підприємством, якому надано ліцензію серії АД№041759 від 10.08.2012 на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Котельня по вул. Слобожанській, 28 у м. Люботин Харківської області експлуатується підприємством позивача для надання послуг теплопостачання населенню.

Суди попередніх інстанцій встановили, що відключення цієї котельні від газопостачання в опалювальний період може призвести до припинення теплопостачання у м. Люботин. Крім того, припинення (обмеження) теплопостачання окремих об'єктів системи централізованого теплопостачання, до яких відноситься і котельня по вул. Слобожанській, 28, м. Люботин, порушує єдиний безперервний технологічний процес виробництва, транспортування теплової енергії та розподілу її споживачам та може призвести до руйнування внутрішньо будинкових мереж та мереж теплопостачання.

Враховуючи зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що заходи забезпечення позову шляхом заборони ПАТ "Харківгаз" до вирішення справи по суті вчиняти дії по припиненню, обмеженню газопостачання котельні по вул. Слобожанській, 28 у м. Люботин Харківської області, є пропорційними щодо тих наслідків, які може викликати їх невжиття, та такими, що дозволяють досягти збалансованості інтересів сторін спору, оскільки, припинення/обмеження газопостачання зазначеної котельні може призвести до надзвичайних ситуацій техногенного характеру та завдати непоправної шкоди мешканцям міста Люботин.

Передбачені оскаржуваною ухвалою заходи до забезпечення позову є пов'язаними з предметом позову, а внаслідок їх вжиття не порушуються будь-які права та інтереси осіб, що не є учасниками судового процесу. Крім того, передбачені даною ухвалою заходи до забезпечення позову не мають наслідком повного припинення господарської діяльності сторін у справі.

Таким чином, доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових актів не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законної ухвали місцевого та постанови апеляційного господарських судів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 23.01.2017 у справі №922/309/17 залишити без змін.

Головуючий суддя О. Кролевець

Судді О. Євсіков

М. Малетич