ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р. Справа № 917/2105/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І. В.

за участю секретаря судового засідання Марченко В.О.

за участю представників сторін:

позивача не зявився,

відповідача - ОСОБА_1 (довіреність №01-07/543 від 10.04.2017), ОСОБА_2 (довіреність №01-07/544 від 10.04.2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №623 П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 02.02.2017 у справі № 917/2105/16

за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м.Полтава,

до Комунального закладу "Гадяцький центр первинної медико-санітарної допомоги", м.Гадяч,

про стягнення 5594,31 грн,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.02.2017 (суддя Киричук О.А.) відмовлено у задоволенні позову про стягнення 5594,31 грн майнової шкоди.

Позивач з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Скарга обґрунтована тим, що допущені лікуючими лікарями порушення п.3.13 Інструкції №455 призвели до необґрунтованої видачі листків непрацездатності, які відповідно до вимог ст.31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 13.09.1999 №1105-XIV є підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності. Саме дії лікуючих лікарів відповідача, на думку позивача, призвели до негативних матеріальних наслідків, тобто майнової шкоди для Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а саме до безпідставного надання матеріального забезпечення у вигляді допомоги по тимчасовій непрацездатності за необґрунтовано виданими листками непрацездатності.

Крім того, як зазначає апелянт, Статутом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 05.06.2001 №9, встановлений обовязок щодо стягнення з юридичних і фізичних осіб безпідставно виплачених коштів. Представництво інтересів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у судових та інших органах може здійснюватися виконавчими дирекціями відділень Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

31.03.2017 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3472), в якому відповідач проти апеляційної скарги заперечував та просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

11.04.2017 до суду від відповідача надійшли додаткові документи (вх.№3994).

Представник позивача у судове засідання не зявився, про причини не зявлення суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи ухвалою суду від 24.02.2017.

Представники відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши наявні докази по справі, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

В грудні 2016 року Полтавське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального закладу "Гадяцький центр первинної медико-санітарної допомоги" про стягнення 5594,31 грн майнової шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що на виконання завдань, передбачених статтею 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та пункту 8.1. Інструкції № 455 згідно із наказом Виконавчої дирекції ФСС з ТВП "Про проведення перевірки роботи виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду, вибіркової перевірки закладів охорони здоров'я Полтавської області" від 26.08.2016 № 247-ос, в тому числі за направленням від 09.09.2016 №476, представниками Виконавчої дирекції ФСС з ТВП та виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення ФСС з ТВП була проведена перевірка порядку та обґрунтованості видачі і продовження листків непрацездатності у Комунальному закладі "Гадяцький центр первинної медико - санітарної допомоги", в ході якої встановлено, що працівниками відповідача під час видачі листків непрацездатності допущені порушення вимог пункту 3.13. Інструкції № 455.

Так, як зазначає позивач, відповідачем всупереч пункту 3.13. Інструкції № 455 видано листки непрацездатності по догляду за здоровою новонародженою дитиною за висновками лікарсько-консультативної комісії про стан породіль в період перебування на листку непрацездатності у зв'язку із вагітністю та пологами, в тому числі:

- листок непрацездатності № 037421, виданий на період з 30.10.2015 по 06.11.2015 на імя ОСОБА_3 - працівниці ДНЗ "Веснянка", внаслідок чого коштами ФСС з ТВП безпідставно оплачені 8 календарних днів, чим нанесені збитки в сумі 447,12 грн;

- листок непрацездатності № 187091, виданий на період з 05.01.2016 по 15.01.2016 на імя ОСОБА_4 - працівнику ТОВ "Техмолпром", внаслідок чого коштами ФСС з ТВП безпідставно оплачені 11 календарних днів, чим нанесені збитки в сумі 810,92 грн.;

- листок непрацездатності № 885953, виданий на період з 28.04.2016 по 04.05.2016 на імя ОСОБА_5 - працівнику філії ГПУ "Полтавагазвидобування", внаслідок чого коштами ФСС з ТВП безпідставно оплачені 7 календарних днів, чим нанесені збитки Фонду в сумі 594,65 грн.;

- листок непрацездатності № 099131, виданий на період з 09.02.2015 по 23.02.2015 на імя ОСОБА_6 - працівниці Гадяцької гімназії, внаслідок чого коштами ФСС з ТВП з 15 календарних днів безпідставно оплачені 11 календарних днів, чим нанесені збитки Фонду в сумі 1567,50 грн.;

- листок непрацездатності № 862334, виданий на період з 09.06.2016 по 21.06.2016 на імя ОСОБА_7 - працівнику Качанівського Газопереробного заводу, внаслідок чого коштами ФСС з ТВП безпідставно оплачені 7 календарних днів, чим нанесені збитки Фонду в сумі 2174,12 грн.

За вказаними випадками листки непрацездатності видавалися працюючим особам, в той час, коли мати дитини знаходилася не у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років, як передбачено пунктом 3.13. Інструкції № 455, а у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами.

Як зазначає позивач, із висновками про те, що під час видачі листків непрацездатності № 037421, № 036743, № 885953, № 099131 та № 862334 відповідач допустив порушення пункту 3.13. Інструкції № 455, погодився представник Міністерства охорони здоров'я України, про що свідчить його безпосередній підпис у довідці про результати роботи виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності по контролю за обґрунтованістю видачі (продовження) листків непрацездатності застрахованим особам, відбором хворих на лікування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортних закладів та вибіркової перевірки закладів охорони здоров'я Полтавської області з питань обґрунтованості видачі (продовження) листків непрацездатності застрахованим особам, відбору хворих на лікування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортних закладів у період з 12.09.2016 по 23.09.2016.

Зазначеною довідкою позивача зобов'язано провести роботу по відшкодуванню матеріальних збитків бюджету ФСС з ТВП по фактах необґрунтованої видачі та продовження листків непрацездатності, які виявлені під час перевірки.

Відповідно до пунктів 8.1 та 8.2 Інструкції № 455 відповідальність за стан організації якості експертизи тимчасової непрацездатності, зберігання та облік документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, несе керівник закладу охорони здоров'я. За порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно із статтею 31 Закону № 1105 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Внаслідок допущених відповідачем порушень допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів ФСС з ТПВ виплачена на підставі листків непрацездатності, що видані не у встановленому порядку, у зв'язку з чим ФСС з ТВП завдано майнової шкоди.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх.№382 від 12.01.2017) проти позову заперечував, посилаючись, зокрема, на те, що грошові кошти, виплачені Фондом в якості допомоги за листками непрацездатності, не є власними грошовими коштами Фонду, а є коштами, що сплачуються до Фонду застрахованими особами в якості страхових внесків, а відтак, виплати Фондом матеріального забезпечення по тимчасовій втраті працездатності не є збитками Фонду.

02.02.2017 Господарським судом Полтавської області прийнято оскаржуване рішення.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообовязкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у звязку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоровя.

Відповідно до п.п.14 п.1 ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" субєкти соціального страхування - застрахована особа, члени її сімї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик.

Відповідно до абз.2 п.п.10 п.1 ст.1 Закону страхові випадки- за соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сімї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Відповідно до п.п.4 п. 1 ст.22 Закону допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною-інвалідом віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною.

Відповідно до п.1 ст.31 Закону підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, за погодженням з Фондом.

Згідно з п.3.13. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян листок непрацездатності видається працюючій особі, яка здійснює догляд за дитиною віком до 3 років, дитиною-інвалідом віком до 18 років, у випадку пологів або хвороби матері (опікуна, іншого члена сім'ї, який перебуває у відпустці для догляду за дитиною віком до 3 років, виховує дитину-інваліда віком до 18 років) на період, коли вона за медичними висновками лікаря не може здійснювати догляд за дитиною, а також у випадку необхідності догляду за другою хворою дитиною. У цьому випадку листок непрацездатності видається на підставі довідки з поліклініки чи стаціонару, що засвідчує пологи або захворювання матері (опікуна, іншого члена сім'ї, який перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років, виховує дитину-інваліда віком до 18 років).

Відповідно до ст.179 Кодексу законів про працю України на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у звязку з вагітністю та пологами тривалістю 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів -70) календарних днів після пологів, починаючи з дня пологів.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про відпустки» після закінчення відпустки у звязку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Листом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 18.02.2004 року №04-29-236 розяснено, що якщо мати дитини захворіла в період перебування у післяпологовій відпустці і за висновками лікаря не може здійснювати догляд за дитиною, допомога по догляду за дитиною надається іншій застрахованій особі на період хвороби матері.

Аналізуючи наведені норми Закону в їх сукупності колегія суддів вважає помилковим твердження позивача про можливість застосування п.3.13. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян лише у випадку знаходження матері у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з огляду на те, що даною нормою Закону чітко передбачена подія пологи, хвороба матері, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сімї або іншої особи на отримання відповідно до абз.2 п.п.10 п.1 ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Страховий випадок, у даному випадку, непрацездатність матері в звязку з кесаревим розчином на період, коли вона за медичними висновками лікаря не могла здійснювати догляд за дитиною, підтверджується відповідними копіями довідок лікарсько-консультативної комісії Гадяцької ЦРЛ, в порядку абз.2 п.3.13. Інструкції, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.48-52).

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про правомірність видачі листків непрацездатності відповідачем на підставі п.3.13 Інструкції №455 по догляду за здоровою новонародженою дитиною за висновками лікарсько-консультативної комісії про стан породіллі в період перебування на листку непрацездатності у звязку із вагітністю та пологами, визначеним в справі особам.

Згідно з п.8.1. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян контроль за виконанням цієї Інструкції закладами охорони здоровя усіх відомств здійснюють у межах своєї компетенції Міністерство охорони здоровя України, Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, профспілки та їх обєднання.

Відповідно до п.2 ст.999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч.2, 3 п. 6 рекомендацій Президії Вищого господарського суду 04-5/239 від 29.12.2007 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" за загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього, відповідно до статті 1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування. При цьому встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, за загальним принципом цивільного права, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Тобто, в предмет доказування у даній справі входить встановлення вини та протиправної поведінки лікарів під час оформлення та видачі листків непрацездатності, наявність спричиненої шкоди позивачу та безпосередній причинний зв'язок між цими обставинами.

Відповідно до ч.2 ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, як вірно зазначено місцевим господарським судом, матеріали справи не містять відповідних документів на підтвердження наявності підстав для застосування до юридичної особи відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, з огляду на те що, довідка про результати перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності відповідачем не є належним та допустимим доказом у розумінні положень статті 34 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки, довідка не встановлює факт протиправної поведінки, вини особи, викладені у ній обставини не приймаються судом як беззаперечне встановлення вини лікарів у протиправній видачі листків непрацездатності та підлягають дослідженню на загальних підставах.

Згідно з п. 8.3. Інструкції Міністерства охорони здоровя України № 455 від 13.11.2001 "Про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян" за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктом 8.5 вказаної Інструкції у разі виявлення порушень правил видачі, зберігання, обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, незадовільного стану експертизи тимчасової непрацездатності, лікувально-профілактичний заклад може бути позбавлений права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, у встановленому порядку.

Відповідно Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я за погодженням з Фондом.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що лікувальна установа, яка видає листок непрацездатності, не є суб'єктом правовідносин по виплаті коштів Фонду у порядку надання допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Відповідно до п.6.1. Статуту Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності формування коштів Фонду здійснюється за рахунок: страхових внесків страхувальників-роботодавців і застрахованих осіб, що сплачуються на умовах і в порядку, передбачених законом; сум не прийнятих до зарахування витрат страхувальника за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, пені, штрафів та інших фінансових санкцій, застосованих до страхувальників та посадових осіб відповідно до законодавства; благодійних внесків підприємств, установ, організацій та фізичних осіб; асигнувань із Державного бюджету України; прибутку, одержаного від розміщення тимчасово вільних коштів Фонду, в тому числі резерву страхових коштів Фонду, на депозитному рахунку; часткової сплати за путівки на санаторно-курортне лікування; інших надходжень відповідно до законодавства.

В звязку з вищенаведеним позивачем не доведено наявність складу цивільного правопорушення необхідного для настання цивільної відповідальності, а саме наявність протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вини правопорушника.

В звязку з чим колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову позивачу у задоволенні позову.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не передбачає права страховика, який здійснив страхову виплату застрахованій особі за договором особистого соціального страхування, зворотної вимоги до винної особи.

Відповідно до приписів ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобовязує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, на основі вичерпних та достеменно підтверджених висновків.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі, тому рішення Господарського суду Полтавської області від 02.02.2017 у справі № 917/2105/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, п.1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 02.02.2017 у справі № 917/2105/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 18.04.2017

Головуючий суддя Білоусова Я.О.

Суддя Пуль О.А.

Суддя Тарасова І. В.