ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Справа № 911/501/17

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Громадської організації Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства Радикал банк, Київська обл., с. Петропавлівська-Борщагівка

про стягнення 87 445,08 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 20.01.2017)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №2475/16 від 11.11.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.02.2017 Громадська організація Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства (далі ГО Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства/позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Радикал банк (далі - ПАТ Радикал банк/відповідач) про стягнення з останнього, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, 87 445,08 грн, з яких: 58 186,44 грн заборгованості з орендних платежів, 19 939,61 грн пені, 7 374,29 грн інфляційних втрат та 1 944,74 3% річних.

Відповідач позов не визнав та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.02.2017 порушено провадження в справі №911/501/17, розгляд справи призначено на 20.03.2017.

20.03.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.03.2017 розгляд справи відкладено на 03.04.2017.

У судових засіданнях 03.04.2017 та 11.04.2017 суд оголошував перерву до 11.04.2017 та 18.04.2017 відповідно.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.05.2013 між ОСОБА_3 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області (далі - управління) та Громадською організацією Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства (далі - орендар) укладено договір на оренду приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад області №14-15, відповідно до умов якого управління надає, а орендар приймає в оренду нежиле приміщення загальною площею 402,56 кв. м. (з коефіцієнтом 1,41 на холи, коридори, сходові клітки і т. д.), що складається з приміщень №№46, 47, 48, 49, 50, 51, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 (за інвентаризаційною справою), які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою: м. Вінниця, вул. Театральна, 14, згідно викопіювання з поверхового плану, що складає невідємну частину цього договору.

Пунктами 6.4. та 10.1. договору на оренду приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад області №14-15 від 28.05.2013 передбачено, що орендар має право здавати частину приміщень в суборенду.

Цей договір діє з 24.05.2013 по 22.05.2016.

Згідно акту приймання-передачі приміщень від 28.05.2013 управління передало, а позивач прийняв нежитлові приміщення загальною площею 402,56 кв. м. (з коефіцієнтом 1,41 на холи, коридори, сходові клітки і т. д.), що складається з приміщень №№46, 47, 48, 49, 50, 51, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 (за інвентаризаційною справою), які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою: м. Вінниця, вул. Театральна, 14.

Копії вищезазначених договору та акту приймання-передачі приміщень наявні в матеріалах даної справи.

В подальшому, 13.09.2013 між ГО Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства (далі-орендар) та ПАТ Радикал банк (далі-суборендар) укладено договір суборенди приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад області (далі-договір суборенди), відповідно до п. 1.1. якого орендар передає, а суборендар приймає в суборенду нежиле приміщення, загальною площею 111,79 кв. м., що складається з приміщень №№ 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24 (далі обєкт суборенди або майно), які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою: м. Вінниця, вул. Театральна, 14, згідно викопіювання з поверхового плану, що складає невідємну частину цього договору.

Пунктами 1.4., 3.1., 3.2., 3.5. та 10.1. договору суборенди передбачено, що предмет оренди перебуває у користуванні орендаря на підставі договору оренди приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад області №14-15 від 28.05.2013.

За володіння та користування приміщенням суборендар сплачує суборендну плату,місячний розмір якої становить (167,15 х Кінфл. за вересень 2013р. х Кінфл за жовтень 2013р.) грн за 1 кв. м. орендованої площі, а також відповідний ПДВ, відповідно до рішення 13 сесії Вінницької обласної ради 5 скликання №419 «Про оренду майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області».

Розмір плати за суборенду за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування плати за попередній місяць на індекс інфляції поточного місяця.

Відшкодування витрат за комунальні послуги (вода, тепло, приєднане навантаження, теплова енергія, електроенергія, вивезення сміття, експлуатаційні витрати) суборендар сплачує за рахунками орендаря згідно з розшифровкою всіх витрат по видах послуг щомісячно.

Цей договір діє з 01.10.2013 по 12.05.2016.

Згідно акту приймання-передачі приміщень від 01.10.2013 орендар передав, а суборендар прийняв нежитлові приміщення загальною площею 111,79 кв. м., що складається з приміщень №№ 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою: м. Вінниця, вул. Театральна, 14.

Копії відповідних договору суборенди та акту приймання-передачі приміщень наявні в матеріалах даної справи.

В обґрунтування поданого позову ГО Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства зазначено що за пропозицією ПАТ Радикал банк, щодо якого 11.11.2015 розпочато процедуру ліквідації, договір суборенди було достроково припинено згідно додаткового договору від 31.12.2015, підписаного сторонами спірних правовідносин.

Так, відповідно до пп. 1, 2 та 4 вищезазначеного додаткового договору від 31.12.2015 до договору суборенди приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад області від 13.09.2013 сторони домовились розірвати договір суборенди з 31.12.2015, підтвердили необхідність виконання взятих на себе зобовязань до закінчення дати, вказаної у п. 1 даного додаткового договору. Після закінчення строку дії договору суборенди права та обовязки сторін за договором суборенди припиняються за виключенням обов'язку суборендаря провести повний розрахунок з орендарем.

Суборендар зобовязаний провести повний розрахунок з орендарем у строки та порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

31.12.2015 згідно акту приймання-передачі приміщення за договором суборенди приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад області від 13.09.2013 відповідач повернув позивачу нежитлові приміщення загальною площею 111,79 кв. м., що складається з приміщень №№ 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, які розташовані на першому поверсі в адмінбудинку за адресою: м. Вінниця, вул. Театральна, 14.

Копії відповідних додаткового договору та акту приймання-передачі нежитлового приміщення наявні в матеріалах даної справи.

Поряд з тим, позивачем в обґрунтування позову вказано, що після розірвання договору суборенди відповідачем не проведено розрахунків по орендній платі та відшкодуванню витрат за комунальні послуги, загальний розмір яких становить 58 186,44 грн та складається з орендної плати за листопад 2015 року у розмірі 23 088,94 грн і орендної плати за грудень 2015 року у розмірі 35 097,50 грн.

В підтвердження відповідно визначеного розміру орендної плати позивач надав суду копії актів-рахунків №№СФ-0001613, СФ-0001784 від 18.11.2015 та 10.12.2015 відповідно, що були виставлені позивачу ОСОБА_3 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області на оплату оренди та комунальних послуг за листопад, грудень 2015 року, а також копії підписаних сторонами за договором суборенди актів прийому-передачі робіт №3009/1 від 30.09.2016 та №3010/1 від 30.10.2015.

Таким чином, посилаючись на те, що відповідач не виконав у повному обсязі договірних зобовязань, позивач просить суд стягнути з ПАТ Радикал банк, зокрема, 58 186,44 грн заборгованості з орендних платежів.

Заперечуючи проти позову, відповідач зауважив на відсутності підстав для сплати відповідно заявлених до стягнення коштів в силу приписів ст. ст. 36, 45, 46 та 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за змістом яких, зокрема, задоволення вимог кредиторів відбувається в порядку черговості з дотриманням процедури подання кредитором відповідної заяви протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії.

До того ж, в розрізі посилань на відповідні законодавчі приписи, відповідач зазначив про те, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, у той час як до переліку витрат, що підлягають оплаті позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку, заявлені позивачем до стягнення кошти не відносяться.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з нижчезазначеного.

Приписами ст. ст. 175, 193 Господарського кодексу України унормовано, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ст. 627, ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Виходячи з системного аналізу змісту договору суборенди приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад області від 13.09.2013, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є змішаним у розумінні ст. 628 ЦК України, оскільки містить елементи договорів оренди та послуг, а тому відносини між сторонами в частині заявлених позовних вимог підпадають під дію правових норм, що регулюють, як правовідносини у сфері суборенди (піднайму), так і у сфері надання послуг (виконання робіт) у відповідних частинах.

У відповідності до ч. 3 ст. 774 Цивільного кодексу України, до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Приписами ч. 1 ст. 283, ч. 1 ст. 286 ГК України унормовано, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Об'єктом оренди можуть бути, зокрема, державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Згідно з ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903, ст. 629 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обовязковим для виконання.

Пунктом 3.8. договору передбачено, що визначену суборендну плату, плату за комунальні послуги суборенди зобовязаний сплачувати на рахунок орендаря не пізніше 3-го числа місяця, наступного за звітним.

З огляду наведеного, підписання ПАТ Радикал банк договору суборенди, як і безперешкодне користування відповідачем орендованими приміщеннями та отримання комунальних послуг, повязаних з утриманням суборендованого приміщення, у листопаді, грудні 2015 року без будь-яких зауважень чи заперечень свідчить про погодження суборендаря з умовами укладеного правочину та, відповідно, в силу договірних положень породжує для нього обовязок по сплаті орендної плати та компенсації вартості наданих комунальних послуг у повному обсязі та погоджені сторонами у договорі строки, а саме:

- за листопад 2015 року - до 03.12.2015 включно;

- за грудень 2015 року до 03.01.2016 включно.

Доводи ж відповідача щодо відсутності правових підстав щодо сплати позивачу сум орендної плати та комунальних послуг в силу приписів ст. ст. 36, 45, 46 та 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визнаються судом неспроможними з огляду на таке.

Пунктом 16 ст. 2, п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

Поряд з цим згідно ч. 4 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема, договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Частиною 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" унормовано, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку в тому числі, щодо витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті.

Враховуючи вищенаведені норми матеріального права та характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що належні до сплати за користування орендованим майном за договором суборенди орендна плата та комунальні послуги, стосуються безпосередньо господарської діяльності відповідача, а тому обмеження встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

До того ж, посилання відповідача на доказову необґрунтованість понесених позивачем витрат на утримання приміщення оцінюються критично, оскільки на підтвердження відповідних обставин та сум відповідно нарахованих комунальних послуг за спірні місяці позивачем надано копії актів-рахунків №СФ-0001613 від 18.11.2015 та №СФ-0001784 від 10.12.2015, виставлених позивачу, як орендарю за договором на оренду приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад області №14-15 від 28.05.2013, ОСОБА_3 спільної комунальної власності територіальних громад Вінницької області.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач свої грошові зобовязання за договором належним чином не виконав станом на день прийняття рішення орендну плату та комунальні послуги не сплатив, про що відповідно і не заперечив, у той час як розмір відповідно заявлених до стягнення коштів відповідає фактичним обставинам справи та є арифметично вірним, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 58 186,44 грн заборгованості з орендних платежів є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Поряд з тим, судом при прийнятті рішення про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендних платежів враховано, що передбачений пунктом 4 додаткового договору до договору суборенди від 31.12.2015 порядок проведення розрахунків у відповідності до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" стосуються черговості задоволення зазначених вимог та не впливає на момент виникнення у відповідача зобовязання по сплаті орендних та комунальних платежів, передбачений умовами договору суборенди.

У зв'язку з неналежним виконанням орендарем своїх грошових зобовязань за договором суборенди, позивач просить суд стягнути з відповідача:

- 19 939,61 грн пені, нарахованої з 02.02.2016 по 01.02.2017 на 23 088,94 грн заборгованості з орендної плати за листопад 2015 року та з 02.02.2016 по 01.02.2017 на 35 097,50 грн заборгованості з орендної плати за грудень 2015 року;

- 7 374,29 грн інфляційних втрат, нарахованих з грудня 2015 року по грудень 2016 року на 23 088,94 грн заборгованості з орендної плати за листопад 2015 року та з січня 2016 року по грудень 2016 року на 35 097,50 грн заборгованості з орендної плати за грудень 2015 року;

- 1 944,74 грн 3% річних, нарахованих з 04.12.2015 по 01.02.2017 на 23 088,00 грн заборгованості з орендної плати за листопад 2015 року та з 04.01.2016 по 01.02.2017 на 35 097,00 грн заборгованості з орендної плати за грудень 2015 року.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, відповідно до пп. 3, 5 ч. 5 ст. 36, ч. ч. 1, 2 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

- нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

- нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Так, відповідно до наявної в матеріалах справи копії рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №203 від 09.11.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Радикал банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» було вирішено, зокрема, розпочати процедуру ліквідації ПАТ «Радикал банк» з 10.11.2015 по 09.11.2017 включно, з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб.

До того ж, згідно постанови Правління Національного банку України №769 від 09.11.2015 «Про відкладення банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Радикал банк»» відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Радикал банк».

16.11.2015 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на офіційній сторінці в мережі Інтернет розміщено відомості щодо опублікування 14 листопада 2015 року в газеті «Голос України» інформації про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування коштів ПАТ «Радикал банк».

За таких обставин, враховуючи нормативні приписи щодо процедури ліквідації банку в частині заборони нарахування, зокрема, неустойки (штрафів, пені), індексу інфляції та відсотків під час тимчасової адміністрації, суд дійшов висновку про безпідставність нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних на заборгованість відповідача з орендної плати за договором суборенди за період після запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Радикал банк», відтак відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 19 939,61 грн пені, 7 374,29 грн інфляційних втрат та 1 944,74 3% річних.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 625, 626, 627, 628, 629, 774, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 175, 193, 230, 232, 283, 286 Господарського суду України, ст. ст. 34, 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Радикал банк (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вул. Леніна, 2-В, ідентифікаційний код 36964568) на користь Громадської організації Агенція розвитку кредитно-споживчого партнерства (02068, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 38566507) 58 186 (пятдесят вісім тисяч сто вісімдесят шість) грн 44 коп. заборгованості з орендних платежів та 1 064 (одну тисячу пятсот девяносто девять) грн 65 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 21.04.2017.

Суддя В.А. Ярема