РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017Справа №927/4/17
За позовом Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Оптіма"

до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Базового відділення Чернігівської обласної дирекції

про визнання дій протиправними та стягнення грошових коштів в розмірі 2730,13 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися.

від відповідача: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Оптіма" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Базового відділення Чернігівської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та стягнення грошових коштів в розмірі 2730,13 грн., з яких: 1385,19 грн. - сума зайво нарахованих процентів за ставкою 40% річних; 665,70 грн. - сума процентів за користування чужими коштами; 101,35 грн. - 3% річних та 577,89 грн. - сума збитків від інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неправомірно скасовано максимальний та поточний ліміт овердрафту за Договором про надання овердрафту №015/1024/235843 від 18.08.2014, а також безпідставно нараховано 40% річних замість ставки 19% у розмірі 1385,19 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.01.2017 порушено провадження у справі №927/4/17.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 справу №927/4/17 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №927/4/17 передано для розгляду судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2017 справу №927/4/17 прийнято до свого провадження суддею Грєховою О.А., розгляд справи призначено на 20.02.2017.

16.02.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 24.01.2017.

20.02.2017 представник позивача подав додаткові документи до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 розгляд справи відкладено до 13.03.2017.

Представник позивача в судовому засіданні 13.03.2017 подав клопотання про витребування доказів, а також клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 продовжено строк вирішення спору у справі №927/4/17 на п'ятнадцять днів; витребувано у відповідача відповідні докази; розгляд справи відкладено до 03.04.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 відкладено розгляд справи до 18.04.2017; повторно витребувано у відповідача відповідні докази.

04.04.2017 до відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а також витребувані судом документи.

Позивач в судове засідання 18.04.2017 не з'явився, втім направив до суду клопотання №19/17 від 12.04.2017 про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю з'явлення в судове засідання повноважного представника.

Відповідач в засідання суду свого представника не направив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд вирішив відмовити в його задоволенні, у зв'язку з необґрунтованістю.

Так, у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Як роз'яснено у пункті 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Вказані обставини подання суду необґрунтованих належним чином клопотань в сукупності з тривалим ненаданням письмових пояснень у справі та заперечень проти заявлених позовних вимог, а також витребуваних судом документів, можуть свідчити про зловживання відповідачем процесуальними правами.

Водночас, згідно з частиною третьою статті 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Таким чином, суд з урахуванням встановлених ст. 69 ГПК України процесуальних строків розгляду спору, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.04.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (кредитор) та Приватним підприємством "Виробничо-комерційна фірма "Оптіма" (позичальник) укладено Договір про надання овердрафту №015/1024/235843, відповідно до умов якого кредитор на умовах договору надає позичальнику протягом строку доступності овердрафту можливість використання овердрафту з поточного рахунку в межах діючого поточного ліміту, внаслідок чого за зазначеним поточним рахунком виникає дебетове сальдо (п. 1.1. договору).

За умовами п. 1.2. договору позичальник зобов'язується використовувати овердрафт за цільовим призначенням, погасити овердрафт, сплатити проценти за користування овердрафтом та комісії, а також виконати інші зобов'язання, визначені договором.

Відповідно до п. 1.3. договору максимальний ліміт за договором складає 130000,00 грн. в межах якого встановлюється поточний ліміт.

У розділі "Визначення термінів" зазначено, що дата закінчення строку доступності овердрафту - 17 серпня 2017 року включно або інший останній день погашення заборгованості за договором.

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що процентна ставка за користування овердрафтом становить 19% річних, а у разі скасування максимального та поточного лімітів згідно підстав, зазначених в підпунктах 8.2.1.-8.2.7. пункту 8.2.договору, в порядку передбаченому пунктом 8.3. договору, з дати скасування лімітів - процентна ставка становить 40% річних.

Згідно з п. 8.2., 8.2.5. договору максимальний ліміт та поточний ліміт скасовуються при настанні будь-якої з обставин, але не обмежуючись ними, зокрема:

- погіршення фінансового стану, платоспроможності і кредитоспроможності позичальника, що визначається за методикою кредитора, в тому числі відповідно до вимог Національного банку України та законодавства України) порівняно з датою укладання договору, яке створює загрозу несвоєчасного виконання позичальником зобов'язань за договором.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками і діє до повного виконання ними прийнятих зобов'язань за договором (п. 12.1. договору).

02.03.2016 на адресу позивача надійшов лист №Д1-в73/49 від 29.02.2016, в якому ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" повідомляє, що в зв'язку з виявленням негативної інформації про кредити в інших банках та відповідно до статті 8 договору починаючи з 29 лютого 2016 року максимальний і поточний ліміти овердрафту скасовуються.

Боржник листом №08/16 від 09.03.2016 звернувся до кредитора з проханням надати обґрунтоване та детальне пояснення щодо мотиву прийняття ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подібного рішення.

У відповідь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в листі №Д1-в73/56 від 15.03.2016 зазначило, що під час розгляду кредитної заявки ПП "ВКФ "Оптіма" було виявлено негативну інформацію, а саме: негативну кредитну історію в інших банках за кредитами ОСОБА_2 (факти прострочення понад 60 днів) та ОСОБА_3 (факти прострочення та поточне прострочення понад 180 днів). За внутрішніми нормативними документами ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", наявність у клієнта (в т.ч. члена груп пов'язаних осіб, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є членами ГПК ПП "ВКФ "Оптіма") на момент надання коштів, або звернення за активною операцією прострочених зобов'язань перед іншою фінансовою установою, є підставою у відмові проведення активної операції та розглядається як погіршення фінансового стану позичальника.

Не погоджуючись з позицією банку, ПП "ВКФ "Оптіма" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання дій протиправними та стягнення грошових коштів в розмірі 2730,13 грн., з яких: 1385,19 грн. - сума зайво нарахованих процентів за ставкою 40% річних; 665,70 грн. - сума процентів за користування чужими коштами; 101,35 грн. - 3% річних та 577,89 грн. - сума збитків від інфляції.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 627 цього Кодексу встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості сторін на власний розсуд визначати умови договору, які і становлять його зміст. Винятком є умови, які конкретно передбачені законом щодо того чи іншого виду договорів.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є кредитним договором, а статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частинами 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що процентна ставка за користування овердрафтом становить 19% річних, а у разі скасування максимального та поточного лімітів згідно підстав, зазначених в підпунктах 8.2.1.-8.2.7. пункту 8.2.договору, в порядку передбаченому пунктом 8.3. договору, з дати скасування лімітів - процентна ставка становить 40% річних.

При цьому максимальний ліміт та поточний ліміт скасовуються у разі погіршення фінансового стану, платоспроможності і кредитоспроможності позичальника, що визначається за методикою кредитора, в тому числі відповідно до вимог Національного банку України та законодавства України) порівняно з датою укладання договору, яке створює загрозу несвоєчасного виконання позичальником зобов'язань за договором (підпункт 8.2.5. пункту 8.2. договору).

Стандартом продукту Овердрафт 90 днів для клієнтів Малого та Мікробізнесу Overdraft 90 days for Small and Micro clients, що є Додатком 1 до Розпорядження Правління №23/1РП від 16.02.2016, Додатком 1 до Розпорядження Правління №173/4 РП від 11.11.2011, визначено, що банк має право скасувати Максимальний ліміт овердрафту/Поточний ліміт овердрафту у разі: погіршення платоспроможності і кредитоспроможності Клієнта (визначається за методикою Банку відповідно до вимог НБУ) порівняно з датою укладання Договору, яке створює загрозу невиконання або невчасного виконання Клієнтом зобов'язань за Договором.

Відповідно до п. 5.1. Кредитної політики для клієнтів Мікробізнесу AT «Райффайзен Банк Аваль», затвердженої Протоколом засідання Спостережної Ради AT «Райффайзен Банк Аваль» №СР-2/6 від 27.02.2014 (далі - Кредитна політика), критеріями відсіву є зокрема: наявність у Клієнта (в т.ч. члена ГПК) на момент надання коштів за Активною операцією: прострочених зобов'язань перед Банком або іншою фінансовою установою, лізинговою компанією; негативна кредитна історія Клієнта та/або члена ГПК.

ГПК - група пов'язаних клієнтів, що визначається відповідно до Положення про присвоєння в AT «Райффайзен Банк Аваль» категорій (сегментації) клієнтам Мікро, Малого та Корпоративного бізнесу, затвердженого Розпорядженням Правління №186/5-РП від 29.10.2012 (п. 1.3. Кредитної політики).

Пунктом 1.6. Положення про присвоєння в AT «Райффайзен Банк Аваль» категорій (сегментації) клієнтам Мікро, Малого та Корпоративного бізнесу, затвердженого Розпорядженням Правління №186/5-РП від 29.10.2012 визначено, що група пов'язаних клієнтів (ГПК) - визначається відповідно до вимог Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №23 "Розкриття інформації щодо зв'язаних сторін", затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 18 червня 2001 року N 303. Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №23 "Розкриття інформації щодо зв'язаних сторін" зв'язаними сторонами вважаються:

- підприємства, що знаходяться під контролем чи істотним впливом* інших осіб;

- підприємства і фізичні особи, що прямо чи опосередковано** здійснюють контроль над підприємством чи істотно впливають на його діяльність, а також близькі члени родини такої фізичної особи.

Перелік зв'язаних сторін визначається Банком, з огляду на суть відносин, а не тільки юридичну форму (превалювання суті над формою).

Відносини між зв'язаними сторонами це, зокрема, відносини: материнського (холдингового) і його дочірніх підприємств; спільного підприємства і контрольних учасників спільної діяльності; підприємства-інвестора і його асоційованих підприємств; підприємства і фізичних осіб, що здійснюють контроль чи мають істотний вплив на це підприємство, а також відносини цього підприємства з близькими членами родини кожної такої фізичної особи; підприємства і його керівника й інших осіб, що відносяться до керівного управлінському персоналу підприємства, а також близьких членів родини таких осіб.

Аналогічне визначення поняття «пов'язаних сторін» викладене у Положенні (стандарт) бухгалтерського обліку №23 "Розкриття інформації щодо зв'язаних сторін", затвердженому наказом Міністерства Фінансів України від 18 червня 2001 року N 303.

У розумінні п. 4 даного Положення близькі члени родини - чоловік або дружина і родичі (визнані такими згідно із законодавством) фізичної особи, що є пов'язаною стороною, які можуть впливати або перебувають під впливом такої фізичної особи щодо прийняття рішень з фінансової, господарської та комерційної політики підприємства.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником (учасником) юридичної особи Приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Оптіма" (ідентифікаційний код 36279079) є ОСОБА_2.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 05.12.2013 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3, про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції здійснено актовий запис №2331.

Дана обставина сторонами у справі не оспорюється.

Отже, з урахуванням приписів Кредитної політики для клієнтів Мікробізнесу AT «Райффайзен Банк Аваль», Положення про присвоєння в AT «Райффайзен Банк Аваль» категорій (сегментації) клієнтам Мікро, Малого та Корпоративного бізнесу та Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №23 "Розкриття інформації щодо зв'язаних сторін" ОСОБА_3 є пов'язаною особою з позичальником та є членом ГПК.

Згідно з даними Універсального звіту Першого Всеукраїнського Бюро Кредитних Історій станом на 13.02.2016, ОСОБА_3 прострочила три (з 12/15 по 02/16) та дев'ять (з 05/15 по 02/16) платежів за автокредитами.

За таких обставин суд зазначає, що рішення про скасування максимального та поточного ліміту овердрафту прийнято банком з дотриманням вимог чинного законодавства та згідно з умовами Договору про надання овердрафту №015/1024/235843 від 18.08.2014.

Як наслідок правомірними є і нарахування банком 40% за користування овердрафтом, оскільки це прямо передбачено пунктом 4.1. договору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення відповідачем умов Договору про надання овердрафту №015/1024/235843 від 18.08.2014, або про наявність підстав для нарахування сум зайво нарахованих процентів за ставкою 40% річних, сум процентів за користування чужими коштами, 3% річних та інфляційних втрат.

Посилання позивача на Універсальний звіт Першого Всеукраїнського Бюро Кредитних Історій станом на 24.02.2016 відносно ОСОБА_2, судом не приймаються до уваги, оскільки підставою скасування максимального та поточного ліміту овердрафту є прострочення зобов'язань за кредитами ОСОБА_3

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено 20.04.2017.

Суддя О.А. Грєхова