РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017Справа №910/2903/17
За позовом Приватного акціонерного товариства «ОТІС»

До Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового

фонду Солом'янського району міста Києва»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр»

про стягнення 63 447,66 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Мицюк В.В. - по дов.

від відповідача: Панова С.А. - по дов.

від третьої особи: Науменко С.В. - по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «ОТІС» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» про стягнення боргу 63 447,66 грн.

Ухвалою суду від 23.02.2017р. було порушено провадження по справі № 910/28903/17 та призначено її до розгляду на 10.03.2017р.

02.03.2017р. представник позивача подав до канцелярії суду додаткові матеріали по справі.

09.03.2017р. на адресу Господарського суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 10.03.2017р. представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в даному судовому засіданні підтримав, раніше поданий, відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі, в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (02192, м. Київ, вул. Космічна, 12 А, код ЄРПОУ 04013755).

Ухвалою від 10.03.2017р. було залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» та відкладено розгляд справи на 27.03.2017р.

Представником позивача через відділ діловодства суду 17.03.2017р. було подано письмові пояснення по справі.

Представник третьої особи в судовому засіданні 27.03.2017р. подав письмові пояснення по справі.

Представник позивача під час розгляду справи у судовому засіданні 27.03.2017р. надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надав усні пояснення по суті справи, згідно яких проти задоволення позовних вимог заперечував.

Представником третьої особи надано усні пояснення по справі.

У судовому засіданні 27.03.2017р. згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 18.04.2017р.

Представник третьої особи у судовому засіданні 18.04.2017р. подав письмові пояснення по справі.

Представник позивача під час розгляду справи у судовому засіданні 18.04.2017р. надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надав усні пояснення по суті справи, згідно яких проти задоволення позовних вимог заперечував.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами в судовому засіданні 18.04.2017р.

В судовому засіданні 18.04.2017р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2015р. між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» (замовник) та Приватним акціонерним товариством «ОТІС» (підрядник) було укладено договір №D24T551 на ремонт ліфтів, предметом якого відповідно до п.1.1 є виконання підрядником робіт з ремонту ліфтів, розташованих за адресою: м.Київ, вул.Галана, 2 (1, 2, 3, 4 п.), реєстр. №22385, №22386, №22387, №22388, №22389, №22390, №22383, №22384, вул.Гетьмана, 40 (1, 2 п.), рестр. №13117, №13118, №13119, №13120, вул.Борщагівська, 187/173 (3п.), реєстр. №20118, вул.Яблонської, 4 (1, 2 п.), реєстр. №20872, №20873, №20874, №20871, вул.Гетьмана, 44-а (5п.), реєстр. №18360, вул.Гетьмана, 46 (1п.), реєстр. №18807, №18805, вул.Гетьмана, 36 (2, 3 п.), реєстр.№18056, №18057, пр-т Повітрофлотський, 23 (1, 2, 3, 4 п.), реєстр. №23015, №23014, №23016, №23017, вул.Фучіка, 13 (1 п.), реєстр. №30127, вул.Шовкуненка, 3 (4 п.), реєстр. №23078, вул. Шовкуненка, 8/20 (7 п.), реєстр. №1385, пр-т Червонозоряний, 37 (1п.), реєстр. №12469, №12470, бульвар Івана Лепсе, 36-в, реєстр. №22550, №22551, вул.Донця, 21-а (1, 3 п.), реєстр №1933, №1931, вул.Очаківська, 13 (1 п.), реєстр. №22474, бульвар Івана Лепсе, 34-г, реєстр. №22968, №22967, вул.Виборська, 55/13 (2 п.), реєстр. №9661, пр-т Повітрофлотський, 34 (6 п.), реєстр. №909, вул.Гетьмана, 40 (2 п.), реєстр. №13118, а замовник зобов'язується в рахунок власних коштів сплатити підряднику вартість робіт і матеріалів, яка визначена в договірній ціні.

У п.2.1 договору №D24T551 від 25.06.2015р. вказано, що договірна ціна визначається на основі твердого кошторису, складеного за Правилами визначення вартості будівництва ДСТУ БД.1.1-1:2013 (із змінами та доповненнями), що є невід'ємною частиною договору. При складанні договірної ціни обчислення загальновиробничих витрат, адміністративних витрат та прибутку здійснюється за показниками, які враховані у складі інвесторської кошторисної документації. Заготівельно-складські витрати розраховуються за усередненими відсотковими показниками до кошторисної вартості матеріалів, передбаченими в інвесторській кошторисній документації. Договірна ціна є твердою, узгоджена сторонами і використовується при проведенні взаєморозрахунків. Договірна ціна складає: всього 57873,05 грн., податок на додану вартість в сумі 10 574,61 грн., що разом становить 63 447,66 грн.

За умовами п.2.3 договору №D24T551 від 25.06.2015р. виконання робіт оформлюється актом приймання-передачі виконаних робіт за формою КБ-2в та довідкою за формою КБ-3 не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Оплата вартості ремонту ліфта згідно п.2.1 договору здійснюється замовником протягом п'яти робочих днів з дати підписання акту приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки за формою КБ-3 (п.2.4 договору №D24T551 від 25.06.2015р.).

У розділі 6 договору №D24T551 від 25.06.2015р. контрагентами визначено юридичні адреси сторін та їх банківські реквізити.

Згідно п.5.1 укладеного між сторонами правочину договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання сторонами своїх обов'язків, але не пізніше 31.12.2015р.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №D24T551 від 25.06.2015р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов'язків.

Як свідчать матеріали справи, в межах договору №D24T551 від 25.06.2015р. Приватним акціонерним товариством «ОТІС» було виконано роботи з ремонту ліфтів розташованих за адресою: м.Київ, вул.Галана, 2 (1, 2, 3, 4 п.), реєстр. №22385, №22386, №22387, №22388, №22389, №22390, №22383, №22384, вул.Гетьмана, 40 (1, 2 п.), рестр. №13117, №13118, №13119, №13120, вул.Борщагівська, 187/173 (3п.), реєстр. №20118, вул.Яблонської, 4 (1, 2 п.), реєстр. №20872, №20873, №20874, №20871, вул.Гетьмана, 44-а (5п.), реєстр. №18360, вул.Гетьмана, 46 (1п.), реєстр. №18807, №18805, вул.Гетьмана, 36 (2, 3 п.), реєстр.№18056, №18057, пр-т Повітрофлотський, 23 (1, 2, 3, 4 п.), реєстр. №23015, №23014, №23016, №23017, вул.Фучіка, 13 (1 п.), реєстр. №30127, вул.Шовкуненка, 3 (4 п.), реєстр. №23078, вул. Шовкуненка, 8/20 (7 п.), реєстр. №1385, пр-т Червонозоряний, 37 (1п.), реєстр. №12469, №12470, бульвар Івана Лепсе, 36-в, реєстр. №22550, №22551, вул.Донця, 21-а (1, 3 п.), реєстр №1933, №1931, вул.Очаківська, 13 (1 п.), реєстр. №22474, бульвар Івана Лепсе, 34-г, реєстр. №22968, №22967, вул.Виборська, 55/13 (2 п.), реєстр. №9661, пр-т Повітрофлотський, 34 (6 п.), реєстр. №909, вул.Гетьмана, 40 (2 п.), реєстр. №13118.

Вказані роботи було прийнято замовником, на підтвердження чого Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» та Приватним акціонерним товариством «ОТІС» було складено й підписано акт №1 від 28.07.2015р. приймання виконаних будівельних робіт за липень 2015р. на суму 63447,66 грн. та довідку від 28.07.2015р. про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2015р. При цьому, судом враховано, що означені документи підписано представниками обох сторін та скріплено печатками юридичних осіб без жодних зауважень та заперечень.

До того ж, судом прийнято до уваги, що представником відповідача протягом розгляду справи обставини щодо належного виконання позивачем своїх обов'язків за договором №D24T551 від 25.06.2015р. в частині проведення ремонту ліфтів не заперечувались.

За приписами ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Частиною 1 ст.854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як вказувалось вище, оплата вартості ремонту ліфта згідно п.2.1 договору здійснюється замовником протягом п'яти робочих днів з дати підписання акту приймання виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки за формою КБ-3 (п.2.4 договору №D24T551 від 25.06.2015р.).

Тобто, виходячи з системного аналізу вимог чинного законодавства та умов договору №D24T551 від 25.06.2015р., суд дійшов висновку, що строк оплати робіт з ремонту ліфтів, виконаних позивачем та прийнятих замовником згідно акту №1 від 28.07.2015р. приймання виконаних будівельних робіт за липень 2015р. на суму 63447,66 грн. та довідки від 28.07.2015р. про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2015р., настав.

Проте, за твердженнями позивача, Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» належним чином свої обов'язки з оплати робіт, виконаних за договором №D24T551 від 25.06.2015р. на суму 63447,66 грн., виконано не було, грошові кошти на рахунок Приватного акціонерного товариства «ОТІС» не перераховано, що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачем наголошено, що роботи за договором №D24T551 від 25.06.2015р. було в повному обсязі оплачено замовником. При цьому, вказаним учасником судового процесу вказано, що розрахунки між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» та Приватним акціонерним товариством «ОТІС» за спірним правочином здійснювались через розподільчий рахунок Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр».

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно зі ст.34 вказаного нормативно-правового акту господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи (п.2.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Оцінюючи подані відповідачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що заперечення відповідача стосовно відсутності заборгованості перед заявником за спірним правочином є юридично неспроможними. При цьому, суд зауважує наступне.

На підтвердження здійснення розрахунків за спірним правочином через розподільчий рахунок Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» відповідачем представлено до матеріалів справи зведені відомості розщеплення сплат 2900 - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва», що складені відповідачем та третьою особою, довідку №02-1224 від 16.03.2016р. Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про перерахування коштів в серпні - вересні 2015р., в тому числі, за спірним правочином.

Наразі, з представлених до матеріалів справи документів вбачається, що 14.05.2015р. між Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (виконавець) та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» (замовник) було укладено договір №3716 про надання послуг, згідно п.1.1 якого виконавець зобов'язується надати замовникові послуги, зазначені в п.1.2 договору, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно п.1.2 договору №3716 від 14.05.2015р. послугами, що надаються в межах вказаного правочину є 63.99.10-00.00 - послуги інформаційні, інші, н.в.і.у.

За умовами п.3.2 договору №3716 від 14.05.2015р. виконавець надає наступні послуги: щомісячне формування та друк для замовника рахунків по кожному особовому рахунку споживача, згідно інформації, наданої замовником для формування рахунків, а також забезпечення їх доставки за адресами вказаними замовником; оброблення та розподіл платежів від споживачів, що надійшли на розподільчий рахунок №106 в ПАТ «КБ «Хрещатик», код банку 300670, код за за надані замовником чи організаціями, уповноваженим представником яких виступає замовник, житлово-комунальні та інші послуги, що передбачає: обробку та розподіл платежів здійснюється по кожному особовому рахунку споживача згідно із сплаченими рахунками. Розщеплення платежів здійснюється виконавцем згідно наданих замовником дислокацій будинків та відомостей про реквізити замовника і організацій, уповноваженим представником яких виступає замовник, дислокації для виконання розщеплення платежів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, баз даних нарахувань за фактично спожиті житлово-комунальні

послуги по споживачах. Зарахування коштів на рахунки замовника та організацій, уповноваженим представником яких виступає замовник, здійснюється на наступний робочий

день після розподілу коштів отриманих від споживачів на розподільчий рахунок виконавця за житлово-комунальні та інші послуги, надані замовником чи організаціями, уповноваженим представником яких виступає замовник; оброблення рахунків та збереження електронних копій повідомлень про сплату (правих відривних частин рахунків), які були визначені за допомогою системи розпізнавання платежів; зберігання оригіналів повідомлень про сплату (правих відривних частин рахунків) у власному архіві протягом встановленого законодавством строку зберігання; забезпечення функціонування Контакт-центру для надання споживачам інформації та роз'яснень щодо оплат, проведених ними, за надані замовником послуги; надання та інформаційно-технологічне супроводження програмно-апаратного комплексу: підтримка алгоритмів розрахунків та своєчасне внесення змін до них у відповідності до нормативно-правових актів, згідно з технічним завданням наданим замовником та погодженим сторонами; ведення довідників вулиць, будинків, організацій, тарифів, послуг, пільгових категорій споживачів (для фізичних осіб); ведення даних, наданих замовником, щодо наявності будинкових засобів обліку по окремих послугах; обробка інформації, наданої замовником, щодо субсидій та компенсацій; формування інформації щодо проведеного розрахунку плати за фактично спожиті житлово-комунальні послуги, з врахуванням заборгованості, пільг, субсидій та компенсацій для формування рахунків; формування інформації по пільгових категоріях споживачів (фізичних осіб) в електронному форматі - форма « 2-Пільга» із врахуванням перерахунків; формування та друк інформації щодо звітності по розрахунках зі споживачами згідно форм, узгоджених з замовником та вказаних в додатку №2 до цього договору; виклик системного адміністратора згідно попереднього замовлення.

Пунктом 3.4 вказаного правочину визначено, що замовник уповноважує виконавця укладати договори з банківськими та фінансовими установами на здійснення ними прийому платежів від споживачів за житлово - комунальні та інші послуги і перерахування отриманих коштів на розподільчий рахунок виконавця для їх подальшого розподілу згідно умов даного договору.

Під споживачами в межах означеного договору розуміються фізичні та юридичні особи, які отримують (отримували) житлово-комунальні послуги та інші послугу у відповідності до встановлених тарифів чи за договірною ціною.

Тобто, з системного аналізу умов вказаного вище договору вбачається, що виконавець зобов'язався здійснювати розщеплення оплат, які надходять від споживачів за отримані житлово-комунальні чи інші послуги, які їм були надані.

Наразі, суд зауважує, що відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Статтею 13 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Одночасно, суд також звертає увагу, що відповідно до Постанови №869 від 01.06.2011р. Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування-тарифів на житлово-комунальні послуги» до переліку житлово-комунальних послуг, а саме послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій віднесено саме технічне обслуговування, а не ремонт ліфтів.

Крім того, згідно Наказу №369 від 09.11.2006р. Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку встановлення вартості технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.12.2006р. за №1344/13218, вартість технічного обслуговування ліфтів не включає суми витрат на: роботи з поточного та капітального ремонту, передбачені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 №150 «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд», зареєстрованим Міністерством юстиції України 21 серпня 2004 року за №1046/9645; будівельні та електромонтажні роботи, передбачені зазначеним наказом; роботи, пов'язані із заміною чи доробкою вузлів та електричних схем, які не відповідають вимогам безпечної експлуатації ліфта; роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварій, навмисного пошкодження, порушень правил експлуатації та норм енергопостачання, крадіжок обладнання; експертні обстеження та повні періодичні планові та позачергові технічні огляди.

Таким чином, з наведеного вбачається, що до складу житлово-комунальних послуг належить саме утримання ліфтів, тоді як предметом договору №D24T551 від 25.06.2015р. було виконання робіт з їх ремонту.

Крім того, належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів замовлення споживачами у відповідача послуг з ремонту ліфтів, на підставі якого і було укладено спірний правочин матеріали справи також не містять.

За таких обставин, виходячи з вищенаведеного, у суду відсутні підстави вважати, що в межах договору №3716 від 14.05.2015р. третьою особою здійснювалось розщеплення оплат споживачів за послуги з ремонту ліфтів за договором №D24T551 від 25.06.2015р., а отже, представлені відповідачем зведені відомості розщеплення сплат 2900 - Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва», що складені відповідачем та третьою особою, та довідка №02-1224 від 16.03.2016р. Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» про перерахування коштів в серпні - вересні 2015р., в тому числі, за спірним правочином, не є належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами виконання замовником за договором №D24T551 від 25.06.2015р. своїх обов'язків з оплати виконаних підрядником робіт.

Крім того, посилання представника Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» на висновок судової експертизи №7018/16-45 від 11.08.2016р., складений експертами Київського науково-дослідного інститут судових експертиз на виконання вимог ухвали від 12.04.2016р. Господарського суду міста Києва по справі №910/3705/16, суд до уваги також не приймає в якості доказу належного виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором №D24T551 від 25.06.2015р. При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що за наслідками проведення судової експертизи, експертами зроблено висновок про те, що сплата Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» Приватному акціонерному товариству «ОТІС» коштів за договором №D24T551 від 25.06.2015р. станом на 02.03.2016р. не підтверджується. Доказів внесення грошових коштів після означеної дати матеріали справи також не містять.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги чинного законодаства, враховуючи те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, та належних і допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів виконання в повному обсязі своїх обов'язків за договором №D24T551 від 25.06.2015р. не надав, господарський суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «ОТІС» до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» про стягнення боргу 63 447,66 грн.

Всі інші клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва» (03186, м.Київ, вул.Соціалістична, буд.6, ) на користь Приватного акціонерного товариства «ОТІС» (03062, м.Київ, вул.Чистяківська, буд.32, ) заборгованість в розмірі 63 447,66 грн. та судовий збір в сумі 1600 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

19.04.2017р.

Суддя Спичак О.М.