КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р. Справа№ 910/12311/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання Карпюк О.С.,

представників:

від заявника - Кишенчук А.В. (дов. від 30.12.2016),

від ПАТ НАК «Нафтогаз України» - Ракітін П.С. (дов. від 21.04.2016),

від ТОВ «Тутковський інтегровані рішення» - Корчагін М.П. (дов. від 13.12.2016),

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.01.2017

у справі №910/12311/16 (суддя Пасько М.В.)

за заявою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Володар»,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Тутковський інтегровані рішення»

про визнання договорів недійсними

в межах справи №910/12311/16

за заявою Дочірнього підприємства «Науково-дослідний інститут нафтогазової промисловості «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Володар» (код 32296855)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2017 відмовлено ПАТ НАК «Нафтогаз України» у задоволенні заяви про визнання договорів недійсними в межах справи №910/12311/16.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ПАТ НАК «Нафтогаз України» звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.01.2017, прийняти нове рішення, яким визнати недійсними укладені між ТОВ «Володар» та ТОВ «Надра інтегровані рішення» договори про відступлення права вимоги від 16.06.2015 за договором про закупівлю послуг від 03.05.2012 №40-02 та від 16.06.2015 за договором про закупівлю послуг від 03.05.2012 №40-36.

Апеляційна скарга мотивована тим, що договори відступлення передбачають безоплатне відступлення права вимоги, а такі дії ТОВ «Володар» порушують права апелянта та інших кредиторів в межах справи про банкрутство, оскільки можуть призвести до неможливості задоволення кредиторських вимог. Укладені боржником договори суперечать загальним принципам підприємницької діяльності та меті товариства, яка в першу чергу полягає в отриманні прибутку від здійснення господарської діяльності.

20.03.2017 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду ТОВ «Тутковький інтегровані системи» подало заперечення на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 продовжено строк розгляду справи на 15 днів, розгляд справи відкладено на 04.04.2017.

31.03.2017 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду арбітражний керуючий Титаренко М.О. подав відзив на апеляційну скаргу.

11.04.2017 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду апелянт подав клопотання про витребування доказів, а саме:

у Печерського управління поліції ГУ поліції у м. Києві відомості щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002240,

у Слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві відомості щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000135.

Клопотання обґрунтовано тим, що кримінальні провадження відкриті за фактом фіктивного підприємництва ТОВ «Володар» та за фактом шахрайських дій ТОВ «Надра інтегровані рішення», у разі підтвердження вказаних фактів це буде впливати на дійсність оспорюваний договорів.

Суд апеляційної інстанції ухвалив відмовити у задоволенні заявленого клопотання, оскільки скаржник не обґрунтував які саме обставини можуть бути підтверджені або спростовані такими доказами.

Також, 11.04.2017 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду апелянт подав клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи №910/32579/16, яка розглядається Господарським судом міста Києва.

Клопотання мотивоване тим, що у справі №910/32579/16 встановлюються обставини фіктивного підприємництва ТОВ «Володар».

Суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання апелянта про зупинення провадження у справі, оскільки факти, що можуть бути встановлені у справі №910/32579/16 не впливають на вирішення справи даної справи №910/12311/16.

У судовому засіданні 11.04.2017 представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.01.2017 - скасувати, прийняти нове рішення, яким визнати недійсними укладені між ТОВ «Володар» та ТОВ «Надра інтегровані рішення» договори про відступлення права вимоги від 16.06.2015 за договором про закупівлю послуг від 03.05.2012 №40-02 та від 16.06.2015 за договором про закупівлю послуг від 03.05.2012 №40-36.

Представник заявника підтримав позицію апелянта.

Представник відповідача-2 заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 10.01.2017, з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 № 4212-VI (далі - Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось із заявою про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги від 16.06.2015, що укладені боржником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Надра інтегровані рішення».

За умовами вказаних договорів, боржник відступив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Надра інтегровані рішення» права вимоги за договором про надання послуг № 40-02 від 03.05.2012 та за договором про надання послуг № 40-36 від 03.05.2012. Права вимоги заборгованості передаються новому кредитору без компенсації первісному кредитору вартості такої заборгованості (п. 2.1 оспорюваних договорів)

Заява мотивована тим, що уклавши оспорювані угоди, боржник безоплатно відмовився від власних майнових вимог на користь третьої особи. При цьому, такі договори були укладені боржником протягом року, що передував порушенню справи про його банкрутство. А відтак, такі правочини боржника підлягають визнанню недійсними на підставі статті 20 Закону про банкрутство.

У частині 1 статті 20 Закону про банкрутство вказано, що правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав, зокрема: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

За змістом зазначеної норми, вона є спеціальною стосовно загальних, установлених ЦК України підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі про банкрутство ТОВ "Володар" порушено 28.07.2016 (ухвала підготовчого засідання від 28.07.2016), а договори відступлення права вимоги за договорами про закупівлю №40-02 та №40-36 від 03.05.2012 були укладені 16.06.2015.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватись положення ч. 1 ст. 20 Закону про банкрутство, оскільки оспорюванні правочини були укладенні більше ніж за рік до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Володар".

Будь-які інші підстави, які б свідчили про недійсність оспорюваних договорів, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у заяві не навів та докази на їх підтвердження не надав, у зв'язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано залишив вимоги кредитора без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 10.01.2017 у даній справі винесена з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.01.2017 у справі №910/12311/16 залишити без змін.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко