УХВАЛА

11.04.2017Справа № 910/9992/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Багнюка І.І., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

скаргу товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Укрремколіямаш», м. Дніпро,

на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О., м. Київ,

з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 13.09.2016

у справі № 910/9992/16

за заявою публічного акціонерного товариства «Сбербанк», м. Київ,

про видачу наказу на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 17.03.2016

у справі № 01/16

за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Укрремколіямаш», м. Дніпро, і приватного акціонерного товариства «Сервісколіямаш», с. Новоолександрівка,

про стягнення заборгованості,

за участю представників:

позивача (стягувача) не з'явилися;

скаржника (боржника-1) не з'явилися;

відповідача-2 (боржника-2) не з'явилися;

Відділу Норка Є.В. (довіреність від 29.12.2016 № 771/203-03),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/9992/16 заяву публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про видачу наказу на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 17.03.2016 у справі № 01/16 було задоволено.

13.09.2016 Господарським судом міста Києва було видано накази на виконання вказаної ухвали.

09.03.2017 від товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Укрремколіямаш» (далі - Товариство) надійшла скарга на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ) Башілова В.О., яка мотивована тим, що державний виконавець неправомірно наклав арешт на грошові кошти, які необхідні для виплати заробітної плати працівникам.

У зв'язку з викладеним Товариство просить суд скасувати в частині постанову про арешт коштів відповідача-1 від 07.10.2016 щодо арешту грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати працівникам Товариства, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2017 було прийнято до розгляду скаргу; призначено розгляд на 11.04.2017 та зобов'язано скаржника: надати нормативне обґрунтування скарги та докази, що підтверджують викладені в скарзі обставини; довідку про кількість працівників, розмір заробітної плати, єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб; довідку з державної податкової інспекції про відкриті банківські рахунки.

11.04.2017 Відділ подав суду належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП № 52579497.

Представник Відділу у судовому засіданні 11.04.2017 надав пояснення по суті скарги та проти її задоволення заперечив повністю.

Представники стягувача та боржників у судове засідання 11.04.2017 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання; вимоги ухвали суду не виконали.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду скарги, проаналізувавши встановлені фактичні обставини в їх сукупності, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги з огляду на таке.

Відповідно до першої частини статті 1212 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець.

При розгляді скарги судом встановлено таке.

07.10.2016 старшим державним виконавцем Башіловим В.О. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 зі справи № 910/9992/16.

07.10.2016 старшим державним виконавцем Відділу було винесено постанову ВП №52579497 про арешт коштів боржника.

Скаржник вказує, що вказана постанова підлягає скасуванню щодо арешту грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати працівникам Товариства, сплати єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У пункті 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 18 Закону виконавець зобов'язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей

Частиною третьою статті 52 Закону передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Скаржник на вимогу суду не подав підтвердження того, що рахунки, на які було накладено арешт мають спеціальний режим використання та/або на них розміщені грошові кошти, які призначені для виплати заробітної плати, тощо.

Таким чином, дії державного виконавця вчинені 07.10.2016 не містять ознак незаконності, а постанова відповідає вимогам Закону.

Отже, скарга не підлягає задоволенню.

Частиною третьою статті 1212 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

За таких обставин, керуючись статтями 86, 1212 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Укрремколіямаш» на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 у справі № 910/9992/16 залишити без задоволення.

2. Копію ухвали надіслати учасникам процесу, що не були присутні у судовому засіданні, відповідно до статті 87 ГПК України.

Суддя І.Д. Курдельчук