РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Справа № 913/225/17

Провадження №7/913/225/17

Господарський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Тацій О.В.,

за участю секретаря судового засідання помічника судді Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ про стягнення заборгованості у розмірі НОМЕР_1 грн. 66 коп., інфляційних нарахувань та 3 % річних.

У засіданні брали участь:

Від позивача ОСОБА_1, довіреність від 21.12.2016 № 01/44-951 (посвідчення № 244 від 10.10.2013);

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 1 від 01.01.2017;

ОСОБА_3, довіреність № 117 від 12.04.2017.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Енергоринок» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що 31.08.2015 на виконання вимог постанови КМУ «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» № 263 від 07.05.2015 було укладено договір № 11572/01. Відповідно до умов вказаного договору позивач зобовязався поставити відповідачу різницю перетоків електричної енергії, переміщену з контрольованої території на неконтрольовану територію, а відповідач зобовязався здійснити за неї оплату. За період січень-грудень 2016 відповідач придбав електроенергію на загальну суму НОМЕР_2 грн. 50 коп. Відповідач не виконав в повному обсязі та у встановлений строк взятих на себе зобовязань з оплати придбаної електричної енергії у зазначений період, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі НОМЕР_3 грн. 84 коп., у звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача вказану суму, а також 94043106 грн. 16 коп. інфляційних нарахувань, 22304479 грн. 66 коп. 3 % річних.

Вказану позовну заяву 15.03.2017 розподілено судді Тацій О.В. відповідно до вимог ст.2-1 ГПК України.

15.03.2017 ухвалою судді Господарського суду Луганської області було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 28.03.2017 та відкладався неодноразово.

На вимогу представника позивача при розгляді справи здійснювалося фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

До відділу документального забезпечення роботи суду представником відповідача було подано клопотання № 01-31/2 від 13.04.2017 (вх. № 455-381/17) про зупинення провадження у справі, в обґрунтування якого зазначено, що в провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва знаходиться справа № 826/9343/16 за позовом ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» про визнання протиправної бездіяльності Міненерговугілля щодо ненадання погодження на припинення різниці перетоків електричної енергії ТОВ «Луганське енергетичне обєднання», розгляд справи призначено на 14.09.2016. У зазначеній адміністративні справі мають бути встановлені обставини, що виключають вину ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» за неналежне виконання своїх грошових зобовязань по договору у 2016 році, а отже і звільняє останнього від відповідальності за порушення своїх зобовязань. На підставі цих обставин представник відповідача просив зупинити провадження у справі № 913/225/17 за позовом Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ про стягнення заборгованості у розмірі НОМЕР_1 грн. 66 коп., інфляційних нарахувань та 3 % річних до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/9343/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Державне підприємство «Національна Енергетична Компанія «Укренерго», Державне підприємство «Енергоринок» про визнання протиправною бездіяльність.

Представники відповідача зазначене клопотання у судовому засіданні підтримали, просили його задовольнити.

Представник позивача проти заявленого клопотання заперечував, зазначив, що законні підстави для його задоволення відсутні.

Суд, вислухавши пояснення представників щодо заявленого клопотання про зупинення провадження у справі, оцінивши надані докази на його обґрунтування, прийшов до висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Як розяснено у п.3.16 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Суд не вбачає в даному випадку неможливості розгляду справи за позовом Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ про стягнення заборгованості у розмірі НОМЕР_1 грн. 66 коп., інфляційних нарахувань та 3 % річних із самостійним встановленням обставин по суті цього спору, а тому в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено.

Після вирішення судом зазначеного клопотання, представником відповідача до відділу документального забезпечення роботи суду подано друге клопотання про зупинення провадження у справі (зареєстровано за вх. № 382/17 від 13.04.2017), в якому представник просить зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/5110/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» до Державного підприємства «Енергоринок» про розірвання договору № 11572/01 від 31.08.2015, в обґрунтування якого зазначено, що з 01.05.2015 ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» здійснювало постачання електричної енергії на неконтрольовану державною владою України територію Луганській області відповідно до приписів Постанови № 263 та на умовах договору, використовуючи при цьому активи (лінії електропередач, трансформаторні підстанції, інше електрообладнання, приміщення, транспортні засоби, тощо), які розташовані на неконтрольованій території Луганської області. Єдиним постачальником електроенергії на неконтрольовані території Луганської області визнано так зване «Товариство з обмежено відповідальністю «Торговий дім «Нафтопродукт». Примусове вилучення, захоплення підприємства з 15.07.2016 унеможливлюють виконання ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» передбаченого умовами договору зобовязання щодо купівлі у ДП «Енергоринок» електричної енергії, переміщеної з контрольованої території на неконтрольовану територію Луганської області, оскільки неможливість внаслідок таких обставин здійснення ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» господарської діяльності з постачання (продажу) та передачі електричної енергії на неконтрольованій території Луганської області автоматично означає і неможливість купівлі відповідної електричної енергії у ДП «Енергоринок». Представник відповідача вважає, що зобовязання ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» за договором купівлі електричної енергії припинені з 15.07.2016, їх виконання є неможливим, що стало підставою для звернення із позовом про розірвання цього договору.

Представник позивача заявлене клопотання не підтримав, надав заперечення від 24.04.2017 (вх. № 2877/17), в яких, зокрема зазначив, що питання моменту припинення зобовязань, якщо договір змінюється чи розривається, врегульовано ст.653 ЦК України. Так, відповідно до ч.3 ст.653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобовязання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Зазначеною нормою чітко визначено момент припинення зобовязання в разі розірвання договору в судовому порядку. Згідно з ч.5 ст.188 ГК України, якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду. При цьому представник посилався на те, що вказаною нормою передбачено можливість встановлення за рішенням суду іншого строку набрання чинності, а не надання зворотної сили розірванню договору. З викладеного вбачається відсутність у суду підстав при вирішенні спору про розірвання договору визнавати його припиненим з певного моменту до дня набрання чинності судовим рішенням у справі, оскільки це суперечить вимогам закону, які визначають наслідки розірвання договору. Аналогічну правову позицію викладено ВГСУ у постанові від 16.11.2011 у справі № 51/106-30/381, від 03.08.2011 у справі № 6/105, від 18.11.2009 у справі № 17/110д/09, від 14.05.2008 у справі № 56/248-07. Посилаючись на наведені обставини, законодавче врегулювання та судову практику, представник позивача зазначив, що вказівка відповідачем в прохальній частині вище зазначеного позову про розірвання договору з дати, що передує даті прийняття рішення у справі № 910/5110/17 не матиме будь-якого правового значення для розгляду вказаної справи та не може слугувати підставою для зупинення провадження у даній справі.

Суд, вислухавши пояснення представників щодо заявленого клопотання про зупинення провадження у справі, заперечення представника позивача на заявлене клопотання, оцінивши надані докази на його обґрунтування, прийшов до висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає з підстав, передбачених ст.79 ГПК України та розяснень, викладених у п.3.16 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розгляд Господарським судом м. Києва справи № 910/5110/17 не є перешкодою для встановлення відповідно до ст.43 ГПК України суттєвих обставин у даній справі при її розгляді Господарським судом Луганської області. Обставини, що унеможливлюють самостійне дослідження наданих сторонами доказів під час розгляду справи № 913/225/17 та встановлення відповідних фактів, на яких ґрунтуються позовні вимоги відсутні.

25.04.2017 відділом документального забезпечення роботи суду було зареєстровано клопотання представника відповідача № 01-31/2/18 від 25.04.2017, в якому останній просить справу № 913/225/17 за позовом Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ про стягнення заборгованості у розмірі НОМЕР_1 грн. 66 коп., інфляційних нарахувань та 3 % річних передати на розгляд колегії суддів у встановленому порядку.

Представник позивача проти заявленого клопотання заперечував, зазначивши про відсутність підстав для його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення представників щодо заявленого клопотання, прийшов до висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до ст.4-6 ГПУ України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Отже, чинним господарським процесуальним законодавством передбачено право, а не обовязок господарського суду на розгляд будь-якої справи у складі трьох суддів. В даному випадку суд не вбачає підстав до призначення колегіального розгляду справи.

В судовому засіданні 25.04.2017 суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представники відповідача надали відзив на позовну заяву № 01-31/2/99, який здано та зареєстровано відділом документального забезпечення роботи суду 25.04.2017, в якому просили у задоволенні позову Державного підприємства «Енергоринок» відмовити повністю.

25.04.2017, після початку розгляду справи по суті господарським судом, представниками відповідача до відділу документального забезпечення суду було подано зустрічну позовну заяву № 01-19/2/108, у прийнятті якої відмовлено на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК України, про що винесено ухвалу від 25.04.2017.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Державне підприємство «Енергоринок» є оптовим постачальником, який здійснює продаж різниці перетоків електричної енергії у точках обліку, визначених Міністерством енергетики та вугільної промисловості, на підставі договорів, укладених з Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» та відповідачем по справі Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання».

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07.05.2015 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» між сторонами 31.08.2015 було укладено договір № 11572/01 (а.с.12-15).

Відповідно до п.2.1 зазначеного договору Державне підприємство «Енергоринок» зобовязується продавати, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» зобовязується купувати різницю перетоків електричної енергії, переміщену з контрольованої території на неконтрольовану територію, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Позивач продає, а відповідач купує різницю перетоків електричної енергії в точках обліку різниці перетоків електричної енергії в обсягах, які визначаються згідно зі статтею 4 цього договору (п.3.2 Договору).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно з ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено пунктом 4.3 укладеного 31.08.2015 між сторонами договору, позивач на підставі звітних даних про фактичні обсяги різниці перетоків електричної енергії у фізичному балансі за розрахунковий місяць, отриманих від НЕК, готує акт купівлі-продажу за формою, наведеною в додатку № 1 до цього договору, та 8 числа місяця, наступного за розрахунковим, направляє електронною поштою Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання».

В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» за підписом керівника підтверджує Державному підприємству «Енергоринок» акт купівлі-продажу факсимільним звязком до 10-00 години 9 числа місяця, наступного за розрахунковим, по фактичні обсяги та вартість купленої у позивача різниці перетоків електричної енергії, які відображаються в бухгалтерській та статистичній звітності (п.4.4 Договору).

В матеріалах справи містяться акти купівлі-продажу електроенергії за період січень-грудень 2016 року на загальну суму НОМЕР_2 грн. 50 коп. (а.с.16-27).

З пункту 4.5 договору № 11572/01 від 31.08.2015 випливає, що позивач до 12 числа місяця, наступного за розрахунками, направляє відповідачу рекомендованим або цінним листом, або передає через уповноваженого представника ТОВ «Луганське енергетичне обєднання», акт купівлі-продажу, підписаний зі свого боку у двох примірниках.

Державним підприємством «Енергоринок» на виконання вказаних умов договору на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» були направлені акти купівлі-продажу електроенергії. Проте, акти від 31.07.2016 на суму 97941293 грн. 50 коп., від 31.08.2016 на суму 96164233 грн. 43 коп., від 30.09.2016 на суму 100311701 грн. 54 коп., від 31.10.2016 на суму 145505850 грн. 14 коп., від 30.11.2016 на суму 177720062 грн. 04 коп., від 31.12.2016 на суму 274623612 грн. 92 коп. не підписані отримувачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» (а.с.22-27).

Проте, наданими позивачем рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень підтверджується про отримання відповідачем надісланих актів купівлі-продажу електричної енергії за період січень-грудень 2016 року (а.с.-33).

Пункт 4.6 укладеного між сторонами договору визначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» в триденний термін після отримання актів купівлі-продажу підписує їх зі свого боку у двох примірниках та надсилає до Державного підприємства «Енергоринок» один примірник поштою. Якщо ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» не надішле у зазначений у п.п.4.4 термін до Державного підприємства «Енергоринок» акт купівлі-продажу, то з наступного розрахункового місяця після виконання дій у відповідності до п.п.4.3, 4.4 цього договору вступає в силу такий порядок: Державне підприємство «Енергоринок» надсилає Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» поштою до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, акт купівлі-продажу, не підписаний зі свого боку. ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» підписує акт у двох примірниках і направляє їх на адресу Державного підприємства «Енергоринок». Державне підприємство «Енергоринок» в триденний термін після отримання актів купівлі-продажу зі свого боку підписує їх у двох примірниках та надсилає до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» один примірник поштою. Такий порядок зберігається до повернення Державному підприємству «Енергоринок» всіх актів купівлі-продажу, які були направлені на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання».

За пунктом 6.2.3 договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» зобовязано здійснювати своєчасні підготовку, підписання і передачу до Державного підприємства «Енергоринок» акта купівлі-продажу. А тому, посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що достовірний фізичний баланс електроенергії може бути складено лише за умови дотримання обовязковості складання та узгодження актів звірки між учасниками ринку електроенергії Донбаського регіону є необгрунтованими.

Відповідно до п.11 постанови Кабінету міністрів України «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» № 263 від 07.05.2015 Донбаська енергетична система веде окремий облік електричної енергії у точках обліку різниці перетоків електричної енергії, визначених Міністерством енергетики та вугільної промисловості; складає прогнозний та фактичний фізичний баланс електричної енергії обєднаної енергетичної системи України, баланси електричної енергії окремо за контрольованою та неконтрольованою територією і надає відповідну інформацію Державному підприємству «Національна енергетична компанія «Укренерго», оптовому постачальнику тощо.

Фізичні баланси електроенергії Донбаського регіону, складені Донбаською енергетичною системою підтверджують факт купівлі електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» за період січень-грудень 2016 року (а.с.34-45).

Довідкою Державного підприємства «Енергоринок» про стан взаємних розрахунків між сторонами за електроенергію по договору від 31.08.2015 № 11572/01 в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 станом на 31.01.2017 підтверджено заборгованість відповідача перед позивачем на загальну суму НОМЕР_3 грн. 84 коп. (а.с.46).

За пунктом 6.2.1 розділу 6 договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» зобовязано купувати у Державного підприємства «Енергоринок» різницю перетоків електричної енергії відповідно до умов статті 3 цього договору та здійснювати своєчасні розрахунки відповідно до умов статті 5 цього договору, а також виконувати інші умови цього договору.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При здійсненні платежів ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» повинно вказувати у платіжному дорученні призначення платежу, в якому обовязково зазначається відповідний договір, за яким здійснюється купівля різниці перетоків електричної енергії та розрахунковий місяць. Відповідач зобовязаний здійснити остаточний платіж на поточний рахунок із спеціальним режимом використання до 14 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим (п.5.3 Договору).

Проте, суду не надано доказів на підтвердження виконання відповідачем у повному обсязі у встановлений строк взятих на себе зобовязань з оплати придбаної електроенергії за період січень-грудень 2016 року.

Невиконання взятих на себе зобовязань відповідачем підтверджується також і актом звірки розрахунків Державного підприємства «Енергоринок» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» за продану електроенергію станом на 01.07.2016 (а.с.47).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечує, що ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» відповідно до умов укладеного між сторонами договору зобовязано сплачувати за різницю перетоків електричної енергії (з контрольованої території на неконтрольовану). Проте зазначає, що відповідач не має можливості самостійно припинити зазначені перетоки електричної енергії, а так само отримати кошти за спожиту електричну енергію на неконтрольованій території або відключити споживачів-боржників.

Але, вказані обставини не звільніють ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» від виконання ним взятих на себе зобовязань за укладеним між ним та ДП «Енергоринок» договором № 11572/01 від 31.08.2015.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідачем не надано суду доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання за укладеним між сторонами договором, як і не надано доказів відмови відповідача від замовленого у 2016 році обсягу електроенергії за наявності форс-мажорних обставин з дня отримання сертифікату у їх підтвердження та продовження закупівлі електричної енергії.

Натомість, у відзиві на позовну заяву зазначено, що ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» вважає, що ДП «Енергоринок» не вчинило дій у 2016 році щодо припинення перетоків електричної енергії на неконтрольовану територію, а тому обовязок купівлі та оплати такої електроенергії для ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» було відстрочено на час бездіяльності ДП «Енергоринок» щодо звернення до ДП «НЕК «Укрнерего» щодо повного припинення перетоків електроенергії, тобто саме прострочення позивача призвело до утворення у відповідача заборгованості за електроенергію за зазначений у позові період.

Проте, такі твердження ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» не узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Так, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, із наведеного вбачається, що для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання згідно зі ст. 617 Цивільного кодексу України, ст.218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв'язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.06.2015 у справі №904/6463/14/3-216гс15.

Окрім того, повинен бути наявним елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобовязання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за умовами укладеного договору здійснює продаж електричної енергії відповідачу з дотриманням та у межах договору між членами оптового ринку електроенергії України.

Кореспондуючим обовязком відповідача, як електроенергетичної компанії, за приписами спірного правочину, є закупівля електроенергії та здійснення її оплати відповідно до умов цього договору. При цьому останнє належним чином відповідачем не виконано.

Як вказує відповідач у відзиві на позовну заяву, 15.07.2016 виникли обставини, за які не відповідає ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» і які унеможливили виконання ним свого обовязку з купівлі-різниці перетоків електричної енергії, а саме прийняття Радою Міністрів ЛНР постанов № 364 від 15.07.2016 та № 366 від 16.07.2016, відповідно до яких єдиним постачальником електроенергії на неконтрольовані території Луганської області визнано так зване «Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Нафтопродукт». Представникам ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» було повідомлено, що останній більше не функціонує на території ЛНР, єдиним постачальником електроенергії є зазначена організація - «Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Нафтопродукт», а вся виробничі активи та майно переходить у розпорядження цієї структури. З цього приводу відповідачем на адресу прокуратури було направлено відповідне повідомлення про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (вих. № 01-32/2/58 від 04.08.2016), за результатами розгляду якого 12.08.2016 на адресу відповідача надійшло повідомлення про початок досудового розслідування та про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зазначені протиправні дії третіх осіб, на думку відповідача, та примусове вилучення, захоплення підприємства обєктивно унеможливлюють, починаючи з 15.07.2016 виконання ТОВ «Луганське енергетичне обєднання», передбаченого умовами договору зобовязання щодо купівлі у ДП «Енергоринок» електричної енергії, переміщеної з контрольованої території на неконтрольовану територію Луганської області, оскільки неможливість внаслідок таких обставин здійснення ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» господарської діяльності з постачання (продажу) та передачі електричної енергії на неконтрольованій території Луганської області автоматично означає і неможливість купівлі відповідної еклектичної енергії у ДП «Енергоринок».

Проте, як свідчать матеріали справи, спірним є зобовязання 2016 року.

Згідно до вимог ст. 23 Закону України "Про електроенергетику" в редакції від 07.04.2015 та Постанови КМУ № 263 від 07.05.2015 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження", з 01.05.2015 змінено порядок постачання електричної енергії на тимчасово неконтрольовану територію, у звязку з чим, у спірний період електрична енергія для поставки на цю територію за спірним Договором відповідачем не накуповується.

Відповідачем не доведено наявність інших підстав, що звільняють його від спірної відповідальності у передбаченому законом порядку.

Виходячи з викладеного, враховуючи наявні матеріали справи, допущене порушення, яке виникло у 2016 році, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання спірних зобовязань за договором № 11572/01 від 31.08.2015.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Факт поставки відповідачу електроенергії за договором № 11572/01 від 31.08.2015 підтверджується матеріалами справи.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання взятих на себе зобовязань за вказаним вище договором, позивачем нараховано 94043106 грн. 16 коп. інфляційних нарахувань та 22304479 грн. 66 коп. 3 % річних.

Перевіривши надані Державним підприємством «Енергоринок» розрахунки в Інформаційно-довідковій системі «Законодавство», суд дійшов висновку, що до стягнення підлягає 94043106 грн. 16 коп. інфляційних нарахувань та 3 % річних у розмірі 22138197 грн. 19 коп.

Судові витрати у розмірі 240000 грн. покладаються на відповідача у справі відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов Державного підприємства «Енергоринок» задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» (91021, Луганська обл., місто Луганськ, КВАРТАЛ ГАЙОВОГО, будинок 35 А, ) на користь Державного підприємства «Енергоринок» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ) основний борг у сумі НОМЕР_3 (один мільярд триста девяносто пять мільйонів чотириста сімдесят дві тисячі гривень) 84 коп.; інфляційні нарахування у сумі 94043106 грн. (девяносто чотири мільйони сорок три тисячі сто шість гривень) 16 коп.; 3 % річних у сумі 22138197 грн. (двадцять два мільйони сто тридцять вісім тисяч сто девяносто сім гривень) 19 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 240000 грн. (двісті сорок тисяч гривень).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.04.2017.

Суддя О.В. Тацій