КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Справа№ 910/23142/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Степанець О.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Маслюченко І.М., довіреність б/н від 10.01.2017 року,

Семко С.В., довіреність б/н від 10.01.2017 року,

Токар В.О., довіреність б/н від 10.01.2017 року,

Крупа В.М., довіреність №21-08/16-Д від 21.06.2016 року,

від відповідача - Вардян А.А., довіреність №4 від 23.01.2017 року,

від третьої особи - не з'явилися,

від прокуратури - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2017 року

за заявою Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про відстрочку виконання рішення

у справі №910/23142/14 (головуючий суддя Ващенко Т.М., судді: Князьков В.В., Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укратоменерго"

до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство енергетики та вугільної промисловості України

за участю прокуратури міста Києва

про стягнення 28 774 667,95 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року позов задоволено. Присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укратоменерго" 28774667,95 грн. основного боргу та 73080,00 грн. судового збору.

02.03.2017 року Публічне акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" подано заяву про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року у справі №910/23142/14.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2017 року у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року у справі №910/23142/14 відмовлено.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2017 року у справі №910/23142/14 та прийняти нове рішення, яким заяву про відстрочення виконання рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року у справі №910/23142/14 задовольнити повністю.

Апеллянт вважає, що оскаржувана ухвала прийнята за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, при невідповідності висновків суду обставинам справи, при неправильному застосуванню норм матеріального і процесуального права, а тому є такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 року прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2017 року у справі №910/23142/14 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Жук Г.А., Мальченко А.О. та призначено розгляд справи на 18.04.2017 року.

14.04.2017 року до відділу забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судове засідання, призначене на 18.04.2017 року, з'явились представники позивача та відповідача, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

В судовому засіданні, представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників третьої особи та прокуратури.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних ухвал, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року у справі №910/23142/14 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укратоменерго" до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укратоменерго" основний борг в сумі 28 774 667,95 грн. та судовий збір в розмірі 73 080 грн

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2015 року рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року у справі № 910/23142/14 залишено без змін.

20.05.2015 року Господарським судом міста Києва був виданий відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2015 року (залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.08.2015 року) частково задоволено заяву відповідача та відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року по справі № 910/23142/14 до 31.12.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року по справі № 910/23142/14.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 року (яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.04.2016 року) означену ухвалу було скасовано, частково задоволено заяву відповідача та відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року по справі № 910/23142/14 до 01.09.2016 року

02.03.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" надійшла заява про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року у справі № 910/23142/14 до 10.09.2017 року.

Заяву про відстрочку виконання рішення заявник обґрунтовує тим, що у Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" відсутні грошові кошти для оплати заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Укратоменерго", як і перед іншими кредиторами. Таке становище товариства виникло внаслідок тимчасової окупації Автономної Республіки Крим, у зв`язку з чим відповідач не має доступу до власного майна, документації, втратило контроль над усім належним заявнику майном, втратило можливість здійснювати господарську діяльність, що потягло за собою відповідні фінансові складнощі. Заявник також зазначає, що ним здійснюються всі можливі дії для відновлення своєї господарської діяльності, що надасть суб'єкту господарювання можливість розрахуватись за своїми грошовими зобов'язаннями. Крім того, боржник наголошує на вчиненні ним дій, спрямованих на забезпечення можливості експлуатації Стрілкового газородовища для постачання споживачам Генічеського району залишків природного газу., при цьому вказуючи на те, що його контрагент Приватне акціонерне товариство «Пласт» за Договором про спільну діяльність від 05.03.2014 року, на підставі якого здійснюється видобуток природного газу на Стрілковому газовому родовищі, не виконує свої обов'язки за вказаним договором, не здійснив внесок у спільну діяльність, не сплачує в повному обсязі рентну плату, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України, відстрочка або розстрочка виконання судових рішень можлива лише при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.Відповідно до п. 7.2. постанови пленуму Вищого Господарського Суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

З урахуванням викладеного, дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність боржником наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, з огляду, зокрема, на наявність у боржника як грошових коштів на рахунках, так і майна.

Колегія суддів враховує і той факт, що в даній справі відповідачу двічі надавалась відстрочка для виконання рішення - до 31.12.2015 року та до 01.09.2016 року. Проте, відповідачем на рахунок стягувача не було перераховано жодної гривні з присудженої до стягнення заборгованості.

При цьому, як вказує боржник в своїй заяві, що за результатами розподілу прибутку від спільної діяльності з ПАТ «Пласт» боржик отримав за 1 квартал 2016 року 2 473 459, 27 грн., за 2 квартал 2016 року 480 169, 64 грн., тобто маючи можливість частково виконати рішення суду, боржник не сплатив стягувачу жодної гривні, що призводить до невиконання рішення вже майже 2 роки, що також в свою чергу порушує права стягувача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання. Колегія суддів вважає, що заявником не доведено, що відстрочка виконання рішення суду сприятиме можливості отримання боргу позивачем, та не зашкодить матеріальним інтересам та фінансовому стану останнього.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 р., виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012р. Конституційного суду України по справі №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012р. Конституційного суду України по справі №11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.2013р. Конституційного Суду України по справі № 1 7/2013.

Виходячи з того, що згідно із ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є обов'язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина «судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005р. по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявником, як під час розгляду даної справи у суді першої, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було подано суду належних та достатніх доказів на підтвердження викладених в заяві обставин, зокрема того, що вказані обставини є винятковими, відповідний проміжок часу на який буде відстрочено або розстрочено виконання судового рішення, результати господарської діяльності боржника будуть позитивними, та що розстрочення наявної у боржника заборгованості забезпечить виконання рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2015 року у справі №910/23142/14 і у майбутньому надасть можливість акумулювати необхідну грошову суму на виконання рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заява боржника про відстрочку виконання рішення суду є такою, що задоволенню не підлягає.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що боржник не позбавлений права звернутись до господарського суду із заявою про зміну способу виконання судового рішення передбаченого ч. 2 ст. 121 ГПК України, відповідно до якої за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Крім того у п. 7.1.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що наведені відповідачем обставини в обґрунтування причин неявки його представника у судове засідання не можуть бути визнані судовою колегією поважними, адже не є об'єктивно непереборними. Керівник (виконавчий орган) підприємства може, як самостійно здійснювати представництво інтересів товариства директором, якого він являється, так і не позбавлений права обрати будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функції по представництву інтересів підприємства.

У відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в ухвалі господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Ухвала господарського суду міста Києва від 16.03.2017 року року у справі №910/23142/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2017 року у справі №910/23142/14 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати за перегляд ухвали в апеляційній інстанції покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2017 року у справі №910/23142/14 залишити без задоволення.

2.Ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2017 року у справі №910/23142/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/23142/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко