КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2017 р. Справа№ 910/8143/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Волуйко Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Сосюра О.М. за довіреністю

від відповідача: Пирожок Є,В. за довіреністю;

від третьої особи : не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2016 року

у справі № 910/8143/16 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект"

третя особа Фірма "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ -Будкомплект" про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 28.05.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М, зареєстрованого в реєстрі за № 2280 в рахунок часткового погашення заборгованості Фірми "Т.М.М."-Товариства з обмеженою відповідальністю за кредитним договором № 252-СВ від 04.03.2004 року на загальну суму 35 900 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2016 у справі № 910/8143/16 в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 24500 Євро 00 євроцентів провадження у справі припинено. Позов задоволено частково. В рахунок часткового погашення заборгованості Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю перед Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" за Кредитним договором № 252-СВ від 04.03.2004 року (з урахуванням усіх змін та доповнень) в розмірі 35900000 грн. 00 коп., загальний розмір якої станом на день винесення рішення становить 14857932 Євро 43 євроценти заборгованості за кредитом, 553392 Євро 95 євроцентів заборгованості за процентами, 44352853 грн. 96 коп. заборгованості по пені за кредитом, 4978914 грн. 12 коп. заборгованості по пені за процентами, звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором застави від 21.07.2004 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2280 в новій редакції, що викладена в Додатку до Договору про внесення змін № 10 від 28.05.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 673 (з усіма змінами, доповненнями та додатками) а саме: майновий комплекс, загальною площею 8 526,30 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22 (реєстраційний номер об'єкта 00), що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ТММ - Будкомплект" та розташований на земельній ділянці, місце розташування якої вул. Жмеринська, 22 у Святошинському районі м. Києва, розміром 2,8504 га для експлуатації та обслуговування адміністративно-виробничих будівель та споруд, кадастровий номер 800000000:75:225:0001, що передана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "ТММ - Будкомплект" на підставі рішення Київської міської ради від 27.03.2003 року за № 333-1/493, за Договором оренди земельної ділянки, посвідченим 21.11.2003 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. за реєстровим № 1134, шляхом визнання права власності за іпотекодержателем - Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк". Визнано за Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" право власності на майновий комплекс, загальною площею 8526,30 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22 за вартістю, згідно висновку про вартість майна станом на 20.04.2016 року в розмірі 35900000 грн. 00 коп., без ПДВ, до складу якого входять об'єкти згідно переліку.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято без об'єктивного, всебічного та повного з'ясування всіх обставин справи, із недоведеністю обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.07.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 07.09.2016 року.

07.09.2016 позивач, відповідач та третя особа подали клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із переговорами щодо врегулювання спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 року за клопотанням сторін продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи до 22.09.2016 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 21.09.2016 року, у зв'язку із перебуванням судді Руденко М.А. на лікарняному, справу № 910/8143/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Буравльов С. І., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.09.2016 року колегією суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

22.09.2016 позивачем, відповідачем та третьою особою подані клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із переговорами щодо врегулювання спору.

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 22.09.2016 року оголошено перерву в розгляді справи до 12.10.2016 року.

12.10.2016 позивач подав клопотання про скасування рішення та припинення провадження у справі у зв'язку із врегулюванням сторонами спору та відсутністю предмету спору.

12.10.2016 відповідач подав клопотання про скасування рішення та припинення провадження у справі у зв'язку із врегулюванням сторонами спору та відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст.77 ГПК України у судовому засіданні 12.10.2016 року оголошено перерву до 09.11.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2016 розгляд справи відкладено на 22.11.2016.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/8143/16 у зв'язку із участю головуючого судді (судді - доповідача) Дідиченко М.А. у підготовці в Національній школі суддів України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.11.2016 справу № 910/8143/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Коршун Н.М., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 колегію суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження, призначено розгляд справи на 12.12.2016.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.12.2016 р., у зв'язку із припиненням повноважень судді Коршун Н.М., сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/8143/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Алданової С.О., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 колегію суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 відкладено розгляд справи на 30.01.2017.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 30.01.2017 р., у зв'язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/8143/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Алданової С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 колегію суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 30.01.2017 до 06.03.2017.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.03.2017 р., у зв'язку із перебуванням суддів Алданової С.О. та Зубець Л.П. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/8143/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Пономаренка Є.Ю., Ткаченка Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 колегію суддів у зазначеному складі прийнято справу до провадження.

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 06.03.2017 до 10.04.2017.

Третя особа явку представника у судове засідання не забезпечила, не повідомивши про причини, хоча була належним чином повідомлена про дату та час розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає можливим, відповідно до ст. 75 ГПК України, здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представників третьої особи.

Представники позивача і відповідача у судовому засіданні просили скасувати оскаржуване рішення та припинити провадження у справі в зв'язку із відсутністю предмету спору.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду встановила наступне.

04.03.2004 між Акціонерним комерційним банком "ХФБ Банк Україна", правонаступником якого є позивач - Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", як банком, та третьою особою - Фірмою "Т.М.М."-Товариством з обмеженою відповідальністю, як позичальником, було укладено кредитний договір № 252-СВ, з наступними змінами та доповненнями (далі - Кредитний договір).

Згідно з пунктом 1.1. Кредитного договору банк відповідно до умов та на термін цього Договору надає позичальнику револьверну кредитну лінію загальною сумою кредиту 3 200 000,00 Євро з можливістю отримувати в Доларах та Євро та терміном кредиту до 04.03.2015 року.

Пунктом 5.1. Кредитного договору сторони погодили, що позичальник сплачує банку відсотки за отримані та непогашені частки. Відсотки сплачуються за відсотковою ставкою, визначеною у пункті 5.2. цього Договору та повинні нараховуватися щодо кожної частки, що залишається непогашеною, з дати надання частки до дати фактичного погашення частки або дати повернення частки (за відповідним рішенням банку згідно з умовами цього Договору. При розрахунку відсотків за кожний відсотковий період перший та останній день відсоткового періоду вважаються одним днем. Відсотки розраховуються на підставі фактичної кількості календарних днів, коли частка є непогашеною, та року з 360 днів.

Відповідно до пункту 5.2. Кредитного договору відсоткова ставка складається з маржі 8 (вісім) % річних та ставки Libor (відповідно до валюти частки) для відповідної тривалості відсоткового періоду.

Згідно з Додатковою угодою № 47 від 29.04.2014 року Кредитний договір викладено у новій редакції, в тому числі:

"Пункт 1.1. Банк відповідно до умов та на термін цього Договору надає позичальнику револьверну кредитну лінію загальною сумою кредиту 15 376 721,00 Євро з можливістю отримувати в Доларах та Євро та терміном кредиту до 31.03.2021 року.

Пункт 1.3. Сума заборгованості за кредитом станом на 29.04.2014 року становить 15 376 721,00 Євро.

Пункт 4.2.1. Процентна ставка для часток в доларах США та Євро, отриманих позивальником складаються з маржі, яка становить:

- за період з 01.12.2010 року та до 31.03.2014 року - 8 (вісім) % річних;

- за період з 01.04.2014 року та до закінчення терміну кредиту 5,25 % річних та ставки 1М Libor (відповідно до валюти частки) для відповідної тривалості відсоткового періоду.

Пункт 4.2.2. У разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або процентами процентна ставка збільшується до 8% +1М Libor з першого календарного до наступного місяця."

За доводами позивача він свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів виконав у повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами та банківськими виписками.

21.07.2004 в забезпечення виконання третьою особою своїх зобов'язань за кредитним договором № 252-СВ, між позивачем та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ТММ -Будкомплект", як заставодавцем, було укладено договір застави б/н, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 2280.

28.05.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про внесення змін № 10 до Договору застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 673, за умовами якого сторони вирішили викласти Договір застави в новій редакції (далі - Іпотечний договір).

Згідно з пунктом 1.1. Іпотечного договору в забезпечення виконання Фірмою "Т.М.М."- Товариством з обмеженою відповідальністю своїх зобов'язань за кредитним договором № 252-СВ від 04.03.2004 року іпотекодавець передає іпотекодержателю у першочергову іпотеку з найвищим пріоритетом обтяження предмет іпотеки згідно з умовами цього Іпотечного договору.

Відповідно до пункту 1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є майновий комплекс, загальною площею 8 526,30 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22 (реєстраційний номер об'єкта 00) до якого входять наступні об'єкти: побутове приміщення двоповерхове, будівля виробнича багатоповерхова, будівля головного корпусу, площею 7 569,80 кв.м., літери Й, Й1-Й2 за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22; галерея подачі бетону, будівля спецтехпризначення, площею 37,00 кв.м., літера Л за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22; склад цемента, площею 110,80 кв.м., літера М за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22; будівля котельні двоповерхова, площею 451,00 кв.м., літера О за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22; бетонний вузол, будівля спецтехпризначення, площею 213,40 кв.м., літера П за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22; підсобне приміщення, площею 144,30 кв.м., літера Х за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ТММ - Будкомплект" та без обмежень, будь-які частини та приналежності будівлі, включаючи будівлі, споруди, комунікації і обладнання, з яких складається будівля, як ті, що існують на момент укладення цього Іпотечного договору так і ті, що можуть бути включені або приєднані до предмету іпотеки після укладення цього Договору, а також на всі невід'ємні поліпшення, що можуть бути зроблені після укладення цього Договору.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником грошового зобов'язання за кредитним договором по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування ними та нарахованої за прострочення виконання грошового зобов'язання пені та комісії, позивач вказує на існування правових підстав для звернення в рахунок часткового погашення такої заборгованості стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором шляхом визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки, що станом на сьогоднішній день належить відповідачу.

Так, позивач зазначав, що станом на 26.04.2016 року заборгованість позичальника перед позивачем за Кредитним договором становила 17174231,98 Євро, що за офіційним курсом Євро до гривні станом на 26.04.2016 року встановленим Національним банком України становило 490182824,53 грн., в тому числі:

- сума простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 14 857 932,43 Євро, що за офіційним курсом Євро до гривні станом на 26.04.2016 року встановленим Національним банком України становить 424 071 556,37 грн.;

- сума простроченої заборгованості за процентами в розмірі 587 892,95 Євро, що за офіційним курсом Євро до гривні станом на 26.04.2016 року встановленим Національним банком України становить 16 779 500,07 грн.;

- пеня за кредитом (за період з 26.04.2015 року по 26.04.2016 року) в розмірі 44 352 853,96 грн.;

- пеня за процентами (за період з 26.04.2015 року по 26.04.2016 року) в розмірі 4 978 914,12 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивача про звернення, в рахунок часткового погашення заборгованості позичальника за Кредитним договором, стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, а саме: майновий комплекс, загальною площею 8 526,30 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22 (реєстраційний номер об'єкта 00), що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ТММ - Будкомплект", шляхом визнання права власності за іпотекодержателем - Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" є правомірними та обґрунтованими.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов'язки сторін у даній справі виникли на підставі кредитного договору № 252-СВ та договору застави № 2280 (із подальшими змінами).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно з частиною першою ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 2 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями статей 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ч.2 ст. 345 ЦК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

За доводами позивача, на час подання позову у Фірми "Т.М.М."- Товариства з обмеженою відповідальністю існувала заборгованість за Кредитним договором № 252-СВ від 04.03.2004 року, а саме:

- сума простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 14 857 932,43 Євро, що за офіційним курсом Євро до гривні станом на 26.04.2016 року встановленим Національним банком України становить 424 071 556,37 грн.;

- сума простроченої заборгованості за процентами в розмірі 587 892,95 Євро, що за офіційним курсом Євро до гривні станом на 26.04.2016 року встановленим Національним банком України становить 16 779 500,07 грн.;

- пеня за кредитом (за період з 26.04.2015 року по 26.04.2016 року) в розмірі 44 352 853,96 грн.;

- пеня за процентами (за період з 26.04.2015 року по 26.04.2016 року) в розмірі 4 978 914,12 грн.

Наявність та розмір заборгованості третьої особи перед позивачем за Кредитним договором підтверджується меморіальними ордерами та виписками з банківського рахунку позичальника.

В процесі вирішення спору третьою особою було частково сплачено заборгованість з нарахованих процентів за Кредитним договором у розмірі 24500,00 Євро, а тому суд першої інстанції правомірно припинив провадження у справі в цій частині вимог на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України.

Також суд першої інстанції правомірно відмовив у позові в частині стягнення 10000,00 Євро, оскільки вказана сума сплачена позичальником до порушення провадження у даній справі.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Положеннями частини 1 ст. 574 ЦК України передбачено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з метою забезпечення виконання взятих на себе за кредитним договором зобов'язань (в т.ч. з дострокового повернення всієї суми кредитних коштів) між банком та відповідачем було укладено Іпотечний договір, предметом якого є майновий комплекс, загальною площею 8526,30 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22 (реєстраційний номер об'єкта 00).

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Цією ж статтею передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 5.2 Іпотечного договору сторони погодили, що банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі цього Іпотечного договору, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки чи його частину в рахунок виконання забезпеченого зобов'язання чи його частини.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавцю, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документів зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що позичальник та іпотекодавець повідомлялися про порушення зобов'язань за Кредитним договором з одночасним попередженням про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки (вимога за вих. № 08.42-186/67-8385 від 20.04.2016 року), проте порушення умов Кредитного договору усунуті не були.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення враховані висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 11.12.2013 року у справі, у яких зазначено, що входячи з положень частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 33, статті 36, частини 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Аналогічна позиція Верховного суду України також викладена в постанові від 19.08.2014 року у справі № 3-43гс14.

Такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, передбачений договором іпотеки, іпотекодержатель може реалізувати його у судовому порядку, шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на предмет іпотеки.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, складеного 20.04.2016 року суб'єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством "Енергомакс", вартість предмету іпотеки за Іпотечним договором - майнового комплексу, загальною площею 8526,30 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22 станом на 20.04.2016 року складає без врахування ПДВ 35 900 000, 00 грн., що не перевищує заборгованості позичальника перед банком за Кредитним договором. Тобто, в будь-якому випадку вартість спірного майна не покриває суми заборгованості (по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом) за Кредитним договором.

Відповідно до рецензії членів Всеукраїнської асоціації фахівців оцінки на звіт про незалежну оцінку майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22, загальною площею 8 526,30 кв.м., Звіт в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про звернення, в рахунок часткового погашення заборгованості позичальника за Кредитним договором, стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, а саме: майновий комплекс, загальною площею 8 526,30 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22 (реєстраційний номер об'єкта 00), що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ТММ - Будкомплект", шляхом визнання права власності за іпотекодержателем - Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" є правомірними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При прийнятті оскаржуваного судового рішення місцевий господарський суд, керуючись, зокрема, приписами наведених норм, на підставі повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами, з урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, дійшов правомірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, наведене вище та докази, які містяться в матеріалах справи, спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі.

Клопотання сторін про скасування рішення та припинення провадження у справі відхиляється колегію суддів, оскільки частиною першою статті 104 ГПК України не передбачено можливості скасування або зміни рішення у зв'язку із зміною стану розрахунків між сторонами (наприклад, зменшення або збільшення заборгованості), якщо така зміна сталася після прийняття рішення місцевого господарського суду (п.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України").

Припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи, до прийняття судом рішення у справі, однак Додаткова угода №48 від 30.09.2016 до Кредитного договору №252-СВ, якою сторони змінили строк повернення кредиту до 31.03.2021, та Договір про внесення змін №11 до Договору застави №2280, були укладені вже після прийняття оскаржуваного рішення.

Крім цього, відповідно до ст. 117 ГПК України, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, сторони мають право звернутись до суду із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2016 у справі № 910/8143/16 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнято без порушення норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2016 у справі № 910/8143/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/8143/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Б.О. Ткаченко

Є.Ю. Пономаренко