РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2017Справа №910/2547/17

За позовом Публічного акціонерного товариства Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Фаворит"

про стягнення заборгованості 495 850, 15 грн.

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Колянчук А.І. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився.
За клопотанням позивача, з метою з'ясування фактичних обставин справи та витребування від учасників судового процесу додаткових документів, які підлягають належної правової оцінки, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України і знайшло своє відображення у процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ :

Публічне акціонерне товариство "Радикал Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Фаворит" про стягнення заборгованості за кредитним договором № К-6853/14-980 від 29.05.2014 р. в розмірі 488 075, 29 грн., з яких: заборгованість щодо повернення суми кредиту - 308 940, 00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами - 135 844, 27 грн., прострочена заборгованість по комісії - 6 178, 80 грн., пеня за несвоєчасне погашення простроченого кредиту - 19 866, 97 грн., пеня за несвоєчасне погашення прострочених процентів - 16 318, 43 грн., пеня за несвоєчасне погашення простроченої комісії - 926, 82 грн.

Позов мотивований тим, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором № К-6853/14-980 від 29.05.2014 р., а саме - надав відповідачу кредитні кошти у розмірі передбаченому умовами договору, а останній - не виконав свої зобов'язання щодо своєчасного повернення позивачу кредиту та сплати відсотків за його користування у відповідності до умов зазначеного кредитного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2017 р. порушено провадження у справі № 910/2547/17 та призначено до розгляду на 07.04.2017 р.

18.04.2017 р. позивачем через канцелярію суду надано додаткові пояснення відносно ціни позову, а саме, позивач вказує на те, що у позовній заяві заміть необхідної ціни позову 495 850, 15 грн. ним вказано 488 075, 29 грн., а також допущено арифметичні помилки у прохальній частині позову, у зв'язку із чим він просить уточнити прохальну частину позовної заяви, виклавши її у наступній редакції:

«в зв'язку з невиконанням Відповідачем умов Кредитного договору, щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у відповідності з наданим розрахунком заборгованості у Позичальника - TOB «Лізінгова компанія «Фаворит» станом на 01 лютого 2017 р. утворилась кредитна заборгованість перед Банком за Кредитним договором № К-6853/14-980 від 29 травня 2014 року в загальному розмірі 495 850,15 коп. з яких:

- заборгованість щодо повернення суми кредиту - 308 940,00 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитними коштами - 142 797,54 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення простроченого кредиту - 20 106,35 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення прострочених процентів - 16 925,06 грн.;

- прострочена заборгованість по комісії - 6 178,80 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення простроченої комісії - 902,40 грн.

РАЗОМ: 495 850, 15 грн.»

За змістом положень ст. 55 ГПК України у позовах про стягнення грошей ціна позову визначається стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. Ціну позову вказує позивач. У випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею.

Таким чином, приймаючи до уваги пояснення позивача та перевіривши розрахунок заборгованості наданий позивачем, суд вважає за необхідне встановити правильну ціну позову, а саме - 495 850, 15 грн.

Під час судового засідання 19.04.2017 року представник позивача просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позовні заяві.

Представник відповідача, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судові засідання 07.04.2017 року та 19.04.2017 року не з'явився, відзив на позов не подав, про причини своєї неявки судові засідання не повідомив.

Відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали Господарського суду міста Києва від 17.02.2017 року та від 07.04.2017 року були надіслані за належною адресою відповідача, а саме зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: 03151, місто Київ, вулиця Волинська, будинок № 10 літера А, офіс № 296.

Таким чином, сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 4-2, 4-3 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах справи фактичних даних достатньо для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні 19.04.2017 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, який приймав участь під час розгляду справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" (надалі - Позивач/Банк/Кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізінгова компанія "Фаворит" (надалі - Позичальник/Боржник) був укладений Кредитний договір № К-6853/14-980 (надалі - договір), відповідно до умов якого, Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (Кредит), а Позичальник зобов'язаний отримати Кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування Кредитом, комісії та інші платежі, встановлені Кредитним договором, а також Додатковими договорами. Кредит надається Позичальнику на поповнення обігових коштів. (п. п. 1.1., 1.2 Кредитного договору).

Підпунктами 1.1.1., 1.1.2. , 1.1.3. договору обумовлено, що Кредит надається в сумі 325 000 гривень. Термін остаточного повернення Кредиту - 28.05.2019 року включно. Процентна ставка за користування Кредитом складає 26,5% річних.

Пунктом 1.5. договору передбачено, що Позичальник сплачує щорічно на користь Кредитодавця комісію за надання кредиту в розмірі 1% від суми залишку тіла кредиту, який буде фіксуватися кожен рік станом на дату, що відповідає даті підписання кредитного договору. Сплата комісії здійснюється Позичальником в щорічно день укладання цього Договору одноразовим платежем на рахунок № 685, відкритий у Кредитодавця.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що Позичальник здійснює повернення кредиту/Траншу кредиту у валюті кредиту платіжними дорученнями на відкритий йому Позичковий рахунок у строки (терміни), визначені графіком погашення, що наведений у Додатку № 1 не пізніше терміну (строку), вказаного в п. 1.1.2. цього Договору. У відповідності до графіку повернення кредиту наведеного у Додатку № 1 до Кредитного договору термін остаточного повернення кредиту встановлено 28 травня 2019 року.

Згідно п. 2.5. договору, моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування грошових коштів на рахунки, зазначені у цьому договорі та підтверджується випискою з позичкового рахунку.

Згідно із п. 2.6.1., проценти за користування Кредитом нараховуються з дня перерахування коштів з Позичкового рахунку моменту фактичного навернення Кредиту, в тому числі і за період прострочення терміну остаточного погашення Кредиту, зазначеного в п.1.1.2 цього Договору).

У відповідності до п. п. 2.6.3. та 2.6.4. договору, проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту не рідше одного разу в місяць та/або в останній робочий день місяця за період з дати першого перерахування коштів з позичкового рахунку по день, що передує даті нарахування (по останній календарний день поточного місяця), та надалі за період з дати попереднього нарахування (першого числа поточного місяця) по останній календарний день поточного місяця (по день, що передує даті нарахування), а також в день остаточного повернення кредиту. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму щоденного фактичного залишку заборгованості за кредитом.

Підпунктом 3.3.3. договору сторони обумовили, що Позичальник взяв на себе обов'язок повернути кредит відповідно до умов п. 2.3. цього Договору зі сплатою процентів за фактичний строк користування та сплатою штрафних санкцій при порушені умов Договору.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів та комісій, визначених договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3 цього договору, від суми відповідного непогашеного платежу за кожний день прострочення виконання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за реквізитами та у день, вказаними Кредитодавцем.

Сторони погодилися, що кредитодавець має право у разі невиконання позичальником будь-якого із зобов'язань, визначених цим договором, вимагати погашення кредиту, сплати процентів за фактичний час користування кредитом, комісій та штрафних санкцій, інших належних платежів згідно з цим договором, а позичальник зобов'язаний виконати цю вимогу за реквізитами та у день, що вказані кредитодавцем у письмовій вимозі. Після повного погашення заборгованості позичальника за договором дія договору припиняється (п. 4.4 договору).

Згідно із п. 4.9. договору сторони керуючись ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України, погодили, що строк позовної давності, який застосовуватиметься до стягнення штрафних санкцій (неустойки, пені, штрафу) за цим договором, складатиме 3 (три) роки. Сторони дійшли згоди, що штрафні санкції за цим договором нараховуються без обмеження шестимісячним строком встановленим частиною шостою ст. 232 Господарського кодексу України та підлягають стягненню у межах строку, встановленого першим абзацом даного пункту цього договору.

Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п. 7.9. договору).

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. Так, за своєю правовою природою , договір, укладений між позивачем і відповідачем є кредитним договором. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду Договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 205, 638, 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та ст. ст. 180, 181,Господарського кодексу України (надалі - ГК України), він вважається укладеним згідно частини 8 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Положеннями ст. ст. 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На виконання вимог кредитного договору на підставі вищевказаної заявки, позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 325 000, 00 грн., що підтверджується банківською випискою по особовим рахункам та меморіальним ордером № 3894 від 29.05.2014 р. (копія зазначених ордеру та виписки містяться в матеріалах справи).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки, передбачені умовами кредитного договору.

Внаслідок невиконання умов кредитного договору, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за кредитом у сумі 308 940, 00 грн., заборгованість по процентами за користування кредитними коштами у сумі 142 797, 54 грн. та борг по комісії у сумі 6 178, 80 грн.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, які кореспондуються зі змістом ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Перевіривши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, суд встановив, що даний розрахунок є арифметично вірним та здійснений у відповідності до умов кредитного договору.

Відповідачем не було надано суду жодних допустимих та належних доказів в підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором та власного розрахунку заборгованості не наведено.

За таких обставин, заборгованість по кредиту у розмірі 308 940, 00 грн., заборгованість по процентами за користування кредитними коштами у сумі 142 797, 54 грн. та заборгованість по комісії у сумі 6 178, 80 грн. у відповідності до ст. 33-34 ГПК України, належним чином доведена, у зв'язку із чим вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 230 ГК України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

За приписами ч. ч.1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте, законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїх постановах у справах № 10/065-11 від 11.12.2012, № 17/034-11 від 04.12.2012, № 13/110-11 від 27.04.2012.

Як вже зазначалось вище, в пункті п. 4.9 кредитного договору, сторони керуючись ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України, погодили, що строк позовної давності, який застосовуватиметься до стягнення штрафних санкцій (неустойки, пені, штрафу) за цим договором, складатиме 3 (три) роки. Сторони дійшли згоди, що штрафні санкції за цим договором нараховуються без обмеження шестимісячним строком встановленим частиною шостою ст. 232 Господарського кодексу України та підлягають стягненню у межах строку, встановленого першим абзацом даного пункту цього договору.

Отже, за умовами кредитного договору, сторони передбачили інший період нарахування пені, аніж шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України) та оскільки, період нарахування пені не обмежується шестимісячним строком, то суд вважає вірними визначені позивачем періоди нарахування пені за загальний період з 02.08.2016 року по 31.01.2017 року.

Розрахунки пені за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 20 106, 35 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів у сумі 16 925, 06 грн. та пені за несплату комісії у сумі 902, 40 грн. є арифметично вірними, а тому суд задовольняє позов у цій частині.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, суд дійшов до висновку про задоволення позову з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Водночас суд зазначає, що позивачем внесено судовий збір у більшому розмірі, ніж передбачено вимогами частини 1 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір". Тобто, при поданні даного позову сума судового збору має дорівнювати 7 437,75 грн. Втім, позивачем було сплачено 7 588, 93 грн., у зв'язку з чим зайво сплачена сума судового збору в розмірі 151, 18 грн., підлягає поверненню позивачу на його рахунок. Підставою повернення судового збору є дане рішення, яке затверджено гербовою печаткою Господарського суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Фаворит" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Фаворит" (03151, місто Київ, вулиця Волинська, будинок № 10 літера А, офіс № 296; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Леніна, будинок 2-В; ) заборгованість щодо повернення суми кредиту в розмірі 308 940, 00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в сумі 142 797, 54 грн., прострочену заборгованість по комісії в сумі 6 178, 80 грн., пеню за несвоєчасне погашення простроченого кредиту в сумі 20 106, 35 грн., пеню за несвоєчасне погашення прострочених процентів в сумі 16 925, 06 грн., пеню за несвоєчасне погашення простроченої комісії в сумі 902, 40 грн. та судовий збір в сумі 7 437, 75 грн. Видати наказ.

3. Повернути Публічному акціонерному товариству "Радикал Банк" (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, село Петропавлівська Борщагівка, вулиця Леніна, будинок 2-В; ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 151, 18 грн., перерахований згідно платіжного доручення № 50 від 31.01.2017 року (оригінал платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи № 910/2547/17). Підставою повернення судового збору є дане рішення, яке затверджено гербовою печаткою Господарського суду міста Києва.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 21.04.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко