ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.04.2017 Справа № 905/429/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Мазурік М.О. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю ХАЙ ФІЛД, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю АМАРАНТ-АГРО, с. Новоолексіївка, Покровський район, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 379238,41грн., штрафу у розмірі 94809,60грн., інфляційних втрат у розмірі 172950,42грн., 3% річних у розмірі 21398,81грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 02.03.2017р.;

від відповідача: не зявився.

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 19.04.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ХАЙ ФІЛД, м. Київ звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю АМАРАНТ-АГРО, с. Новоолексіївка, Покровський район, Донецька область про стягнення заборгованості (з урахуванням штрафу) у розмірі 668338,86грн., інфляційні втрати у розмірі 172950,42грн., 3% річних у розмірі 21398,81грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором №145/13 купівлі-продажу товарів (послуг) від 23.12.2013р. з оплати переданого товару та наданих послуг, внаслідок чого утворилась стягувана заборгованість та виникли підстави для нарахування штрафу, 3% річних та інфляційних втрат.

Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на ст. 193, Господарського кодексу України, ст.ст. 15, 16, 526, 530, 549, 552, 624, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 54-58, 64 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав наступні документи: №145/13 купівлі-продажу товарів (послуг) від 23.12.2013р., видаткові накладні: №1310 від 06.08.2014р., №1118 від 11.07.2014р., №1645 від 19.09.2014р., №734 від 13.05.2014р., №555 від 08.04.2014р., №557 від 08.04.2014р., №954 від 23.06.2014р., №996 від 25.06.2014р., №924 від 13.06.2014р., №1120 від 11.07.2014р., №1647 від 19.09.2014р., №925 від 13.06.2014р., №999 від 26.06.2014р., №1662 від 22.09.2014р., №1608 від 16.09.2014р., №1307 від 06.08.2014р., №1047 від 03.07.2014р., №1609 від 16.09.2014р., №1123 від 11.07.2014р., №1122 від 11.07.2014р., №1610 від 16.09.2014р., №1121 від 11.07.2014р., №1051 від 04.07.2014р., №1308 від 06.08.2014р., №1309 від 06.08.2014р., №1606 від 16.09.2014р., №1607 від 16.09.2014р., №2042 від 12.11.2014р., №2007 від 07.11.2014р., №2008 від 07.11.2014р., №2009 від 07.11.2014р., №301 від 17.02.2015р., №300 від 17.02.2015р., №1451 від 06.07.2015р., №1453 від 06.07.2015р., №1879 від 13.08.2015р., №1947 від 18.08.2015р., №1953 від 19.08.2015р., №2992 від 27.11.2015р., №3002 від 01.12.2015р., №3050 від 08.12.2015р.; акти надання послуг: №555 від 08.04.2014р., №924 від 13.06.2014р., №925 від 13.06.2014р., №1047 від 03.07.2014р., №1122 від 11.07.2014р., №2008 від 07.11.2014р.; довіреності: №128 від 08.09.2014р., №130 від 10.09.2014р., №128 від 08.09.2014р., №18 від 18.08.2015р., вимоги №23 від 17.08.2016р. та №27 від 23.001.2017р. про стягнення заборгованості за договором №145/13 від 23.12.2013р. в розмірі 379238,41грн. та штрафу в розмірі 94809,60грн. та докази їх направлення відповідачу; оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 за період січень 2010р. грудень 2016р., правоустановчі документи, заяву про забезпечення позову від 14.02.2017р. Разом із позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову (без оплати судового збору).

28.02.2017р. на електрону адресу суду від позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 28.02.2017р.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а саме: оригінал опису вкладення, доданого до позовної заяви, докази направлення заяви про забезпечення позову відповідачу, акт звірки взаєморозрахунків за договором №145/13 від 23.12.2013р., наказ від 08.09.2016р. про затвердження переліку осіб, які мають право підписувати первинні документи, витяг з ЄДРПОУ стосовно статусу та місцезнаходження позивача, довідка про відсутність в провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та відсутність рішення цих органів з даного спору, видаткові накладні та рахунки на їх оплату, виписку з банку про рух коштів, акт звірки взаєморозрахунків, а також розгорнутий акт звірки взаєморозрахунків та докази його направлення відповідачу, податкові накладні.

30.03.2017р. на електрону адресу суду від позивача надійшло клопотання про перенесення слухання, призначеного на 30.03.2017р. у звязку з проведенням переговорів з відповідачем щодо мирового урегулювання спору. Клопотання задоволено судом.

10.04.2017р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява від 06.04.2017р., в якій останній зазначив, що у звязку з технічною помилкою було помилково направлено дві ідентичні заяви про забезпечення позову, відповідно просив не приймати до розгляду заяву, яка надійшла пізніше.

Заява про забезпечення позову судом не розглядається, оскільки до початку її розгляду судом надійшло клопотання позивача про прийняття відмови від заяви про забезпечення позову та така відмова була прийнята судом.

18.04.2017р. від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог від 06.04.2017р., в якій останній просив стягнути солідарно з ТОВ «АМАРАНТ-АГРО» та ТОВ «Консул 8» заборгованість у розмірі 474048,01грн., інфляційні втрати та 3% річних в розмірі 194359,23грн.

19.04.2017р. від позивача надійшла заява від 19.04.2017р., в якій останній просив не приймати до розгляду вищезазначену заяву про зменшення позовних вимог у звязку з невірним викладенням прохальної частини.

19.04.2017р. від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог від 19.04.2017р., в якій останній просив стягнути з ТОВ «АМАРАНТ-АГРО» заборгованість у розмірі 379238,41грн., штраф у розмірі 94809,60грн., інфляційних втрат у розмірі 172950,42грн., 3% річних у розмірі 21398,81грн.

Суд, керуючись вимогами ст.22 Господарського процесуального кодексу України, прийняв заяву про зменшення розміру позовних вимог та розглядає спір з її урахуванням.

Представник позивача в судове засідання 19.04.2017р. зявився, просив суд позов задовольнити, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання 19.04.2017р. не зявився, своєї позиції до відома суду не довів та не надав витребуваних документів, хоча належним чином повідомлявся про судові засідання шляхом своєчасного надсилання ухвал за адресою місцезнаходження, визначеною за матеріалами справи.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а окремі ненадані відповідачем документи та його неявка у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33, 77 Господарського процесуального кодексу України, не вливають на таку кваліфікацію та не є підставою для відкладання розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

23.12.2013р. між ТОВ «Технічна компанія «Маніту» (продавець) та ТОВ «АМАРАНТ-АГРО» (покупець) укладений договір купівлі-продажу товарів (послуг) № 145/13 від 23.12.2013р. (далі договір), згідно п.п. 1.1. якого продавець зобовязався на умовах даного договору передати у власність покупцю, а покупець - прийняти та оплатити товар, а також в разі необхідності надати покупцю послуги по технічному обслуговуванню сільгосптехніки (далі послуги), які повязані з переданим товаром та які оплачуються покупцем окремо.

В розділі 2 договору сторони визначили порядок оформлення замовлення та передачі товару (послуг), зокрема:

п. 2.1. покупець надсилає продавцю заявку з необхідним переліком товару та/або послуг;

п. 2.2. продавець після отримання заявки формує рахунок-фактуру та надсилає його покупцю;

п. 2.3. покупець після отримання рахунку-фактури повинен оплатити його в строк, вказаний в рахунку фактурі;

п. 2.4. після надходження 100% оплати за товар та/або послуг продавець передає товар покупцю та/або надає відповідні послуги;

п. 2.5. товар передається шляхом підписання акту приймання передачі та/або видаткової накладної, а надані послуги оформлюються шляхом підписання акту приймання- передачі виконаних робіт;

п. 2.6. документи, визначені п. 2.5. цього договору підписуються повноваженими особами сторін в день передачі товару та/або надання послуг.

За умовами п. п. 4.1., 4.2. договору оплата товару та/або послуг здійснюється покупцем шляхом 100% передплати на рахунок, вказаний в виставленому рахунку-фактурі. Загальна вартість даного договору дорівнює вартості усіх виставлених та відвантажених продавцем рахунків-фактур.

Відповідно до п. 4.3. відвантаження товару та/або послуг може здійснюватися без здійснення передоплати, але в такому випадку покупець зобовязаний повністю погасити заборгованість протягом 3 банківських днів після відвантаження товару (надання послуг).

Згідно п. 5.1. договору у випадку порушення договору, винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України.

У випадку прострочення сплати коштів згідно п. 4.3. цього договору, покупець на вимогу продавця зобовязаний сплатити штраф у розмірі 25% від вартості отриманого, але не оплаченого товару та/або наданих послуг (п. 5.4. договору).

За умовами п. п. 6.1., 6.2. цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе обовязків.

05.11.2015р. ТОВ «ТК Маніту» було перейменовано у ТОВ «АМАРАНТ-АГРО», що підтверджується протоколом загальних зборів учасників ТОВ «ТК Маніту» та статутом ТОВ «АМАРАНТ-АГРО».

Відповідач здійснив оплату у розмірі 350761,00грн., яка була зарахована в розмірі 349682,76грн. в рахунок попередньої оплати за договором №145/13 купівлі-продажу товарів (послуг) від 23.12.2013р.

На виконання умов договору №145/13 купівлі-продажу товарів (послуг) від 23.12.2013р. продавець (позивач) передав товар за видатковими накладними: №1310 від 06.08.2014р., №1118 від 11.07.2014р., №1645 від 19.09.2014р., №734 від 13.05.2014р., №555 від 08.04.2014р., №557 від 08.04.2014р., №954 від 23.06.2014р., №996 від 25.06.2014р., №924 від 13.06.2014р., №1120 від 11.07.2014р., №1647 від 19.09.2014р., №925 від 13.06.2014р., №999 від 26.06.2014р., №1662 від 22.09.2014р., №1608 від 16.09.2014р., №1307 від 06.08.2014р., №1047 від 03.07.2014р., №1609 від 16.09.2014р., №1123 від 11.07.2014р., №1122 від 11.07.2014р., №1610 від 16.09.2014р., №1121 від 11.07.2014р., №1051 від 04.07.2014р., №1308 від 06.08.2014р., №1309 від 06.08.2014р., №1606 від 16.09.2014р., №1607 від 16.09.2014р., №2042 від 12.11.2014р., №2007 від 07.11.2014р., №2008 від 07.11.2014р., №2009 від 07.11.2014р., №301 від 17.02.2015р., №300 від 17.02.2015р., №1451 від 06.07.2015р., №1453 від 06.07.2015р., №1879 від 13.08.2015р., №1947 від 18.08.2015р., №1953 від 19.08.2015р., №2992 від 27.11.2015р., №3002 від 01.12.2015р., №3050 від 08.12.2015р. на загальну суму 703780,35грн. та надав послуги за відповідними актами: №555 від 08.04.2014р., №924 від 13.06.2014р., №925 від 13.06.2014р., №1047 від 03.07.2014р., №1122 від 11.07.2014р., №2008 від 07.11.2014р. на загальну суму 25140,82грн.

Даний товар та послуги були прийняті уповноваженим представником відповідача, який діяв на підставі довіреностей №128 від 08.09.2014р., №130 від 10.09.2014р., №128 від 08.09.2014р., №18 від 18.08.2015р., які наявні в матеріалах справи.

Відповідач своє зобовязання з оплати вартості поставленого товару та наданих послуг належним чином не виконав, у звязку з чим позивач звертався до відповідача з вимогами №23 від 17.08.2016р. та №27 від 23.001.2017р. про стягнення заборгованості за договором №145/13 від 23.12.2013р. в розмірі 379238,41грн. та штрафу в розмірі 94809,60грн., які не були задоволені останнім.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов'язань за договором поставки №0909/13-4 від 09.09.2013р.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного договору №145/13 купівлі-продажу товарів (послуг) від 23.12.2013р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору, кореспондуючі права та обов'язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу та послуг.

Як встановлено ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 1 ст. 691 Цивільного кодексу України також передбачено обов'язок покупця сплатити за придбаний товар певну суму грошових коштів. Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачений обовязок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановленими в договорі.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір №145/13 купівлі-продажу товарів (послуг) від 23.12.2013р. є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 692 цього Кодексу визначено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або законодавством не встановлений інший строк оплати товару. Як було встановлено судом, сторони визначили порядок оплати, за яким покупець зобов'язався сплатити суму за товар та послуги, а саме шляхом 100% передоплати, а у разі відвантаження товару та/або послуг без здійснення передоплати - протягом 3 банківських днів після відвантаження товару (надання послуг).

Таким чином, наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що із отриманням відповідачем товару та послуг за видатковими накладними та актами надання послуг відповідно, у нього виникло зобов'язання з їх оплати в сумі 728921,17грн.

Приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Дослідивши надані позивачем докази, судом встановлено, що позивачем було передано відповідачу товар на загальну суму 703780,35грн. та надані послуги на загальну суму 25140,82грн.

Відповідач свої обовязки з оплати отриманого товару та наданих послуг належним чином не виконав.

Таке неналежне виконання грошових зобов'язань кваліфікується судом як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання у розумінні ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання має на вимогу кредитора сплатити заборгованість.

Таким чином, відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язків з оплати товару та наданих послуг, оскільки зі змісту наявних документів вбачається, що вони були отримані останнім.

Відповідачем дане у порядку встановленому господарським процесуальним законодавством не спростовано, доказів сплати заборгованості в сумі 379238,41грн. не надано.

Крім того, в матеріалах справи міститься підписаний сторонами акт звірки взаємних розрахунків за договором №145/13 від 23.12.2013р.

З урахуванням наведених вище висновків суду та положень діючого законодавства, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 379238,41грн.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі 94809,60грн., інфляційні втрати у розмірі 172950,42грн., 3% річних у розмірі 21398,81грн.

Відповідно до ст.ст. 216-218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно п.1, п.3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

В п. 5.4. договору сторони передбачили, що у випадку прострочення сплати коштів згідно п. 4.3. цього договору, покупець на вимогу продавця зобовязаний сплатити штраф у розмірі 25% від вартості отриманого, але не оплаченого товару та/або наданих послуг.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд враховує, що в договорі сторони встановили строки та порядок оплати за товар та надані послуги, а саме: шляхом 100% передоплати, а у разі відвантаження товару та/або послуг без здійснення передоплати - протягом 3 банківських днів після відвантаження товару (надання послуг).

Перевіривши арифметичний розрахунок штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, правові підстави, період та порядок їх нарахування, суд дійшов висновку про часткове задоволення цих вимог в сумах 94809,60грн., 21394,68грн. та 169410,43грн. відповідно.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 202, 253, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175, 193, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, ст. 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ХАЙ ФІЛД, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю АМАРАНТ-АГРО, с. Новоолексіївка, Покровський район, Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 379238,41грн., штрафу у розмірі 94809,60грн., інфляційних втрат у розмірі 172950,42грн., 3% річних у розмірі 21398,81грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю АМАРАНТ-АГРО (85364, Донецька область, Покровський район, с. Новоолексіївка, вул. Донецька, 2, ЄДОПОУ 31949531) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ХАЙ ФІЛД (04210, АДРЕСА_1, ) заборгованість у розмірі 379238,41грн., штраф у розмірі 94809,60грн., 3% річних у розмірі 21394,68грн., інфляційні втрати у розмірі 169410,43грн., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 10079,72грн. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 4,13грн., інфляційних втрат в розмірі 3539,99грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 19.04.2017р. проголошено та підписано повний текст рішення.

Вх: 5320/17

надруковано 2 прим.:

1 - ГСДО,

1 відповідачу.

Суддя Я.О. Левшина