ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2017 року Справа № 923/156/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Міравет груп", м. Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія", м.Херсон

про стягнення 806 795,84 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, уповн. представник, довіреність від 17.02.2017р.;

від відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3, уповн. представники, довіреність № 447 від 10.04.2017р.

Обставини справи: справу порушено за позовом ТОВ "Міравет груп" (позивач) до ТОВ "Зоотехнологія" (відповідач) з вимогами про стягнення 806 795,84 грн., з яких 130160,19 грн. заборгованості за товар, 28 908,50 грн. інфляційних втрат, 589 133,61 грн. річних (1 %) та 58 593,54 грн. пені, у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки від 01.07.2014р. № МВ-9.

Відповідач надав відзив, за яким не заперечує наявності власної заборгованості за цим договором в сумі 130 160,19 грн. з оплати товару, а також, не заперечує щодо стягнення 28 908,50 грн. інфляційного збільшення цією заборгованості. Разом з тим, у відзиві стверджується про нарахування заявлених до стягнення річних в порушення ст.625 Цивільного кодексу України (договором встановлено не іншій розмір, а іншій спосіб нарахування передбачених цією нормою річних) та про нарахування заявленої до стягнення пені в порушення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України (пеня нарахована понад шестимісячний строк від дня, коли зобов'язання з оплати відповідного товару мало бути виконане). Відзив, також, містить у собі заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до заявлених позовних вимог в частині стягнення пені.

Після закінчення розгляду справи, в судовому засіданні 11.04.2017р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю Міравет груп (надалі позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю Зоотехнологія (надалі відповідач) уклали 01.07.2014р. між собою договір поставки № МВ-9, на умовах якого позивач зобовязався передати у власність відповідача товар (ветеринарні препарати), за номенклатурою, асортиментом, кількістю та вартістю, які вказано у рахунках-фактурах та видаткових накладних, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити цей товар (надалі договір). Згідно з п.3.5. договору відповідач повинен оплатити товар в строк не пізніше 7 (семи) календарних днів з дати поставку товару, якщо письмово не погоджено інший порядок оплати. Згідно з п.3.6. договору незалежно від вказаного у платіжному документі призначення платежу за товар, кожна оплачена за товар грошова сума погашає заборгованість, що виникла раніше. Згідно з п.4.2. договору відповідач за порушення строку розрахунку за товар сплачує штраф та річні у розмірі 1 (один) % від суми заборгованості за товар за кожний день прострочення оплати. Згідно з п.7.1. договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами договору та діє до 31 грудня 2015р., а в частині взаєморозрахунків сторін, сплати штрафних санкцій, гарантійних зобовязань до повного здійснення взаєморозрахунків та виконання зобов'язань, сплати усіх штрафних санкцій. Згідно з п.7.4. договору у випадку, якщо жодна з сторін договору не заявить про свій намір розірвати договір протягом одного місяця після його закінчення, то договір вважається пролонгованим на 1 (один) рік.

На виконання умов договору, в період часу з 07.07.2014р. по 14.07.2016р., позивач передав відповідачеві, а відповідач, в свою чергу, прийняв від позивача, товар загальною вартістю 363 298,18 грн. (з ПДВ), на підставі наступних видаткових накладних від 07.07.2014р. № 8 на суму 8235,60 грн. (строк оплати по 13.07.2014р.), від 12.08.2014р. № 86 на суму 7798,68 грн. (строк оплати по 18.08.2014р.), від 27.08.2014р. № 113 на суму 8555,88 грн. (строк оплати по 02.09.2014р.), від 03.09.2014р. № 134 на суму 63608,26 грн. (строк оплати по 09.09.2014р.), від 05.09.2014р. № 143 на суму 17 527,20 грн. (строк оплати по 11.09.2014р.), від 13.01.2015р. № 5 на суму 9570,60 грн. (строк оплати по 19.01.2015р.), від 04.02.2015р. № 62 на суму 20729,10 грн. (строк оплати по 10.02.2015р.), від 23.02.2015р. № 103 на суму 3974,40 грн. (строк оплати по 01.03.2015р.), від 28.04.2015р. № 229 на суму 13853,52 грн. (строк оплати по 04.05.2015р.), від 12.06.2015р. № 342 на суму 36694,39 грн. (строк оплати по 18.06.2015р.), від 15.06.2015р. № 346 на суму 6468,34 грн. (строк оплати по 21.06.2015р.), від 27.08.2015р. № 502 на суму 15482,82 грн. (строк оплати по 02.09.2015р.), від 25.11.2015р. № 691 на суму 10639,20 грн. (строк оплати по 01.12.2015р.), від 10.12.2015р. № 727 на суму 23552,18 грн. (строк оплати по16.12.2015р.), від 11.07.2016р. № 378 на суму 30816,65 грн. (строк оплати по 17.07.2016р.), від 12.07.2016р. № 381 на суму 9391,68 грн. (строк оплати по 18.07.2016р.), від 13.07.2016р. № 390 на суму 22540,08 грн. (строк оплати по 19.07.2016р.), від 14.07.2016р. № 395 на суму 53859,60 грн. (строк оплати по 20.07.2016р.) та згідно з генеральними довіреностями відповідача від 01.07.2014р. № 663, від 05.01.2015р. № 5, від 11.07.2016р. № 590. Оплату вказаного товару позивача відповідач здійснив частково, в сумі 230437,59 грн., що підтверджується довідкою банківської установи, а також не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, неврегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний сплатити продавцю повну ціну отриманого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово. Згідно з ч.1 ст.35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами можуть не доказуватися перед судом, якщо у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (надалі - Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Аналогічне визначення терміну "первинний документ", а саме, - "документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення", містить у собі ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в редакціях цієї норми в період часу з 07.07.2014р. по 14.07.2016р. - період дії укладеного між сторонами договору поставки №МВ-9 від 01.07.2014р., та період здійснення між сторонами приймання-передачі товару (поставок) за цим договором). Згідно з п. 2.2 Положення первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.4 Положення обов'язковими реквізитами первинного документу є: найменування підприємства, від імені якого складено документ; назву документа (форми); дату складання документа; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При розгляді справи не є спірним те, що укладений між сторонами договір поставки від 01.07.2014р. № МВ-9, згідно п.7.4. цього договору, продовжив свою дію на 2016 рік.

Видаткові накладні від 07.07.2014р. № 8, від 12.08.2014р. № 86, від 27.08.2014р. №113, від 03.09.2014р. № 134, від 05.09.2014р. № 143, від 13.01.2015р. № 5, від 04.02.2015р. № 62, від 23.02.2015р. № 103, від 28.04.2015р. № 229, від 12.06.2015р. №342, від 15.06.2015р. № 346, від 27.08.2015р. № 502, від 25.11.2015р. № 691, від 10.12.2015р. № 727, від 11.07.2016р. № 378, від 12.07.2016р. № 381, від 13.07.2016р. № 390, від 14.07.2016р. № 395 оформлено у відповідності до вказаних вимог ч.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.4 Положення.

Усі вказані накладні підписано сторонами договору, з скріпленням підписів сторін відбитками печаток сторін. Від відповідача всі ці накладні підписано повноважним (на підставі генеральних довіреностей від 01.07.2014р. № 663, від 05.01.2015р. № 5, від 11.07.2016р. № 590) представником відповідача без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості отриманого товару.

Суду не надано доказів встановлення іншого, ніж узгоджений сторонами за п.3.5. договору, строку оплати товару. Виходячи ж з встановленого договором строку оплати товару (за п.3.5. договору - в строк не пізніше 7 (семи) календарних днів з дати поставку товару, якщо письмово не погоджено інший порядок оплати) строки для оплати товару, який вказаний в усіх видаткових накладних, перелік яких наведений раніше за текстом, об'єктивно минули. Відповідач не надав заперечень щодо наявності у нього 130 160,19 грн. заборгованості перед позивачем з оплати товару за укладеним між сторонами договором поставки № МВ-9 від 01.07.2014р. Також, відповідач не надав суду доказів сплати, повністю або частково, на користь позивача цих 130 160,19 грн. заборгованості з оплати товару. За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення з відповідача 130 160,19 грн. заборгованості з оплати товару за укладеним між сторонами договором поставки № МВ-9 від 01.07.2014р. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Поряд з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості з оплати товару, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в загальній сумі 28 908,50 грн., річних в загальній сумі 589 133,61 грн. та пені в загальній сумі 58 593,54 грн., які нараховані на суми заборгованості з оплати товару, що вказаний у видаткових накладних від 07.07.2014р. № 8, від 12.08.2014р. № 86, від 27.08.2014р. №113, від 03.09.2014р. № 134, від 05.09.2014р. № 143, від 13.01.2015р. № 5, від 04.02.2015р. № 62, від 23.02.2015р. № 103, від 28.04.2015р. № 229, від 12.06.2015р. №342, від 15.06.2015р. № 346, від 27.08.2015р. № 502, від 25.11.2015р. № 691, від 10.12.2015р. № 727, від 11.07.2016р. № 378, від 12.07.2016р. № 381, від 13.07.2016р. № 390, від 14.07.2016р. № 395, по відповідних часових періодах існування таких сум заборгованості.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3 %) від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6 ст. 232 цього ж Кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Виконані позивачем заявлених до стягнення з відповідача 28908,50 грн. інфляційних втрат, 589133,61 грн. річних, 58593,54 грн. пені (а.с.12-21) судом перевірено.

Цією перевіркою встановлено, що розрахунок інфляційних втрат здійснений з урахуванням положень п.3.1., п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", та в цілому узгоджується з положеннями листа Верховного суду України від 03.04.1997р. № 62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", не містить арифметичних помилок.

Даний розрахунок містить окремі недоліки, які не призвели до заявлення до стягнення з відповідача необґрунтованої (завищеної) суми інфляційних втрат:

- по видатковій накладній від 07.07.2014р. № 8 на суму 8235,60 грн. (строк оплати по 13.07.2014р.) необґрунтовано (оскільки борг існував у липні 2014 року протягом більш ніж 15 днів) не враховано у розрахунку сукупного індексу інфляції щомісячний індекс інфляції за липень 2014р., що становить 100,4 % (неврахування у розрахунку інфляційних втрат щомісячного індексу інфляції, що більший за одиницю, об'єктивно не може призвести до завищення розміру розрахованих без застосування такого індексу інфляції втрат (оскільки призводить до заниження реального розміру таких втрат);

- по видаткових накладних від 10.12.2015р. № 727 (при нарахуванні інфляційних втрат з 27.10.2016р. по 20.02.2017р.), від 11.07.2016р. № 378, від 12.07.2016р. № 381, від 13.07.2016р. № 390, від 14.07.2016р. № 395, по яких вказано у розрахунку про нарахування інфляційних втрат по 20.02.2017р., необґрунтовано (оскільки борг існував у лютому 2017 року протягом більш ніж 15 днів) не враховано у розрахунку сукупного індексу інфляції щомісячний індекс інфляції за лютий 2017р., що становить 101,0 % (неврахування у розрахунку інфляційних втрат щомісячного індексу інфляції, що більший за одиницю, об'єктивно, не може призвести до завищення розміру розрахованих без застосування такого індексу інфляції втрат (оскільки призводить до заниження реального розміру таких втрат).

Відповідач не надав будь-яких заперечень щодо нарахування йому позивачем заявлених до стягнення 28 908,50 грн. інфляційних втрат. Також, відповідач не надав суду доказів сплати, повністю або частково, на користь позивача цих 28 908,50 грн. інфляційних втрат. За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення з відповідача 28 908,50 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, цією перевіркою встановлено, що розрахунок заявлених до стягнення з відповідача 589133,61 грн. річних процентів у розмірі 1 % річних за кожен день прострочення оплати, згідно п.4.2. укладеного між сторонами договору та в порядку ст.625 Цивільного кодексу України, здійснений всупереч положень ст.625 Цивільного кодексу України. Згідно роз'яснень за п.4.1.-п.4.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата 3-х процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України (якщо інший їхній розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Тобто, у ст. 625 Цивільного кодексу України зазначено, що проценти, які нараховуються на підставі цієї норми права, є річними. Відповідно, проценти, які нараховуються на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, не можуть нараховуватися у будь-якого встановленому договором порядку

З доданого до позовної заяви розрахунку вказаних процентів не вбачається характеру таких процентів, саме, як річних: розрахунок процентів здійснено без врахування, при розрахунку, кількості днів у році нарахування процентів, тобто, у розрахунку не здійснено ділення результату у чисельнику відповідного дробу на кількість днів у році нарахування процентів. Таким чином, за п.4.2. укладеного між сторонами договору передбачений не іншій розмір, а іншій порядок нарахування річних за порушення строку оплати товару, що суперечить положенням ст. 625 Цивільного кодексу України. Проценти, що нараховані у іншому порядку, ніж передбачений ст.625 Цивільного кодексу України порядок нарахування процентів річних від простроченої суми, не можуть бути стягнуті на підставі приписів ст.625 Цивільного кодексу України.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення з відповідача 589133,61 грн. річних процентів у розмірі 1% річних за кожен день прострочення оплати, згідно п.4.2. укладеного між сторонами договору, не підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованих згідно п.4.2. договору 589133,61 грн. річних процентів має бути відмовлено в повному обсязі.

Стосовно виконаного позивачем розрахунку пені та її стягнення суд вважає за необхідне вказати про наступне.

1. Щодо розміру пені

Згідно п.4.2. укладеного між сторонами договору передбачено відповідальність за порушення строку розрахунку за товар у вигляді нарахування штрафної санкції в розмірі 1 (один) % від суми заборгованості за кожний день прострочення оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що за п.4.2. укладеного між сторонами договору передбачено відповідальність у вигляді пені, за порушення відповідачем договірного зобов'язання щодо проведення розрахунків за товар у встановлені даним договором строки.

При розрахунку заявленої до стягнення пені позивачем враховано встановлені законом (за ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань") спосіб (порядок) нарахування та обмеження щодо граничного розміру пені за порушення виконання грошового зобов'язання: пеня обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому, суд констатує, що розмір пені, яка обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, об'єктивно є меншим за розмір пені, що обчислюється у розмірі 1 % відсотку від суми заборгованості. (Обґрунтування: подвійна облікова ставка Національного банку України встановлюється у певному розмірі процентів річних. Відповідно, при розрахунку пені за вказаною ставкою має бути здійснено ділення результату у чисельнику відповідного дробу на кількість днів у році нарахування процентів, на відміну від (у чому не має потреби при) розрахунку пені, що обчислюється у розмірі 1 % відсотку від суми заборгованості.

2. Щодо періодів нарахування пені

Згідно з роз'ясненнями за п.2.5. постанови від 17.12.2013р. № 14 Пленуму Вищого господарського суду "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, за яким передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором, іншого, ніж передбачений ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Суду не надано доказів встановлення сторонами договору строку тривалістю понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане, для нарахування пені за порушення передбачених договором грошових зобов'язань.

Суду не надано доказів встановлення іншого, ніж узгоджений сторонами за п.3.5. договору, строку оплати товару. Виходячи з встановленого договором строку оплати товару (п.3.5. договору - в строк не пізніше 7 (семи) календарних днів з дати поставку товару, якщо письмово не погоджено іншого) останнім днем строку для оплати товару:

- вказаного у видатковій накладній від 07.07.2014р. № 8 є 13.07.2014р. (з 14.07.2014р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 14.07.2014р. по 14.01.2015р.);

- вказаного у видатковій накладній від 12.08.2014р. № 86 є 18.08.2014р. (з 19.08.2014р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 19.08.2014р. по 19.02.2015р.);

- вказаного у видатковій накладній від 27.08.2014р. № 113 є 02.09.2014р. (з 03.09.2014р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 03.09.2014р. по 03.03.2015р.);

- вказаного у видатковій накладній від 03.09.2014р. № 134 є 09.09.2014р. (з 10.09.2014р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 10.09.2014р. по 10.03.2015р.);

- вказаного у видатковій накладній від 05.09.2014р. № 143 є 11.09.2014р. (з 12.09.2014р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 12.09.2014р. по 12.03.2015р.);

- вказаного у видатковій накладній від 13.01.2015р. № 5 є 19.01.2015р. (з 20.01.2015р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 20.01.2015р. по 20.07.2015р.);

- вказаного у видатковій накладній від 04.02.2015р. № 62 є 10.02.2015р. (з 11.02.2015р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 11.02.2015р. по 11.08.2015р.);

- вказаного у видатковій накладній від 23.02.2015р. № 103 є 01.03.2015р. (з 02.03.2015р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 02.03.2015р. по 02.09.2015р.);

- вказаного у видатковій накладній від 28.04.2015р. № 229 є 04.05.2015р. (з 05.05.2015р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 05.05.2015р. по 05.11.2015р.);

- вказаного у видатковій накладній від 12.06.2015р. № 342 є 18.06.2015р. (з 19.06.2015р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 19.06.2015р. по 19.12.2015р.);

- вказаного у видатковій накладній від 15.06.2015р. № 346 є 21.06.2015р. (з 22.06.2015р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 22.06.2015р. по 22.12.2015р.);

- вказаного у видатковій накладній від 27.08.2015р. № 502 є 02.09.2015р. (з 03.09.2015р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 03.09.2015р. по 03.03.2016р.);

- вказаного у видатковій накладній від 25.11.2015р. № 691 є 01.12.2015р. (з 02.12.2015р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 02.12.2015р. по 02.06.2016р.);

- вказаного у видатковій накладній від 10.12.2015р. № 727 є 16.12.2015р. (з 17.12.2015р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 17.12.2015р. по 17.06.2016р.);

- вказаного у видатковій накладній від 11.07.2016р. № 378 є 17.07.2016р. (з 18.07.2016р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 18.07.2016р. по 18.01.2017р.);

- вказаного у видатковій накладній від 12.07.2016р. № 381 є 18.07.2016р. (з 19.07.2016р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 19.07.2016р. по 19.01.2017р.);

- вказаного у видатковій накладній від 13.07.2016р. № 390 є 19.07.2016р. (з 20.07.2016р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 20.07.2016р. по 20.01.2017р.);

- вказаного у видатковій накладній від 14.07.2016р. № 395 є 20.07.2016р. (з 21.07.2016р. зобов'язання з оплати цього товару є простроченим, встановлений законом (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України) період нарахування пені - з 21.07.2016р. по 21.01.2017р.).

Відповідно, нарахування заявленої до стягнення пені, у зв'язку з порушенням строку оплати товару, що вказаний у видаткових накладних за наведених раніше за текстом даного рішення переліком, є правомірним (відповідає закону) лише в межах вказаних відповідних часових періодів тривалістю шість місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, також, про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, зробленою до винесення судом рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності. Наявність таких поважних причин зацікавлена сторона повинна підтвердити належними та допустимими доказами.

Позовну заяву з вимогами про стягнення з відповідача, зокрема, 58 593,54 грн. пені, надіслано до суду поштою 25.02.2017р., згідно відбитку календарного поштового штемпелю на описі вкладення до цінного листа, яким дану позовну заяву було надіслано до суду (а.с.59).

25.02.2016р. є початковою датою часового періоду тривалістю в один рік, кінцевою датою якого є 25.02.2017р.

Відповідачем заявлено про застосування позовної давності до заявлених вимог в частині стягнення пені (а.с.108). Позивачем не доведено суду наявності поважних причин для пропуску позовної давності стосовно заявлених позовних вимог про стягнення пені.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені, яка нарахована раніше ніж 25.02.2016р. має бути відмовлено за пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Таким чином, у відповідності до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, в межах часового періоду з початковою датою 25.02.2016р. стягненню, з вказаної у позовній заяві пені, підлягає пеня, що нарахована позивачем за видатковими накладними № 502 від 27.08.2015р. (за частину з вказаного позивачем періоду її нарахування), № 691 від 25.11.2015р. (за частину з вказаного позивачем періоду її нарахування), № 727 від 10.12.2015р. (за частину з вказаного позивачем періоду її нарахування), № 378 від 11.07.2016р. (за частину з вказаного позивачем періоду її нарахування), № 381 від 12.07.2016р. (за частину з вказаного позивачем періоду її нарахування), № 390 від 13.07.2016р. (за частину з вказаного позивачем періоду її нарахування), № 395 від 14.07.2016р. (за частину з вказаного позивачем періоду її нарахування), згідно нижченаведеного виконаного судом розрахунку такої пені.

1. Пеня по видатковій накладній № 502 від 27.08.2015р. на суму 15482,82 грн.

Пеня за період з 25.02.2016р. по 03.03.2016р. (за 8 днів) на 15482,82 грн. заборгованості складає 148,91 грн.

148,91 грн. = ((15482,82 грн. х 8 х 2 х 22,0 %) /100) / 366

2. Пеня по видатковій накладній № 691 від 25.11.2015р. на суму 10 639,20 грн.

Пеня за період з 25.02.2016р. по 21.04.2016р. (за 57 днів) на 10639,20 грн. заборгованості складає 729,05 грн.

729,05 грн. = ((10 639,20 грн. х 57 х 2 х 22,0 %) /100) / 366

Пеня за період з 22.04.2016р. по 26.05.2016р. (за 35 днів) на 10639,20 грн. заборгованості складає 386,62 грн.

386,62 грн. = ((10 639,20 грн. х 35 х 2 х 19,0 %) /100) / 366

Пеня за період з 27.05.2016р. по 02.06.2016р. (за 7 днів) на 10639,20 грн. заборгованості складає 73,25 грн.

73,25 грн. = ((23 552,18 грн. х 35 х 2 х 18,0 %) /100) / 366

Загальна сума пені за вказаною накладною складає 1188,92 грн.

1188,92 грн. = 729,05 грн. + 386,62 грн. + 73,25 грн.

3. Пеня по видатковій накладній № 727 від 10.12.2015р. на суму 23552,18 грн.

Пеня за період з 25.02.2016р. по 21.04.2016р. (за 57 днів) на 23552,18 грн. заборгованості складає 1613,90 грн.

1613,90 грн. = ((23 552,18 грн. х 57 х 2 х 22,0 %) /100) / 366

Пеня за період з 22.04.2016р. по 26.05.2016р. (за 35 днів) на 23552,18 грн. заборгованості складає 855,86 грн.

855,86 грн. = ((23 552,18 грн. х 35 х 2 х 19,0 %) /100) / 366

Пеня за період з 27.05.2016р. по 17.06.2016р. (за 22 дні) на 23552,18 грн. заборгованості складає 509,68 грн.

509,68 грн. = ((23 552,18 грн. х 35 х 2 х 18,0 %) /100) / 366

Загальна сума пені за вказаною накладною складає 2979,41 грн.

2 979,41 грн. = 1613,90 грн. + 855,86 грн. + 509,68 грн.

4. Пеня по видатковій накладній № 378 від 11.07.2016р. на суму 30816,65 грн.

Пеня за період з 18.07.2016р. по 28.07.2016р. (за 11 днів) на 30816,65 грн. заборгованості складає 305,64 грн.

305,64 грн. = ((30 816,65 грн. х 11 х 2 х 16,5 %) /100) / 366

Пеня за період з 29.07.2016р. по 15.09.2016р. (за 49 днів) на 30816,65 грн. заборгованості складає 1278,97 грн.

1278,97 грн. = ((30816,65 грн. х 49 х 2 х 15,5 %) /100) / 366

Пеня за період з 16.09.2016р. по 27.10.2016р. (за 42 дні) на 30816,65 грн. заборгованості складає 1060,90 грн.

1060,90 грн. = ((30816,65 грн. х 42 х 2 х 15,0 %) /100) / 366

Пеня за період з 28.10.2016р. по 31.12.2016р. (за 64 дні) на 30816,65 грн. заборгованості складає 1508,84 грн.

1508,84 грн. = ((30 816,65 грн. х 64 х 2 х 14,0 %) /100) / 366

Пеня за період з 01.01.2017р. по 18.01.2017р. (за 18 днів) на 30816,65 грн. заборгованості складає 425,52 грн.

425,52 грн. = ((30 816,65 грн. х 18 х 2 х 14,0 %) /100) / 365

Загальна сума пені за вказаною накладною складає 4579,87 грн.

4579,87 грн. = 305,64 грн. + 1278,97 грн. + 1060,90 грн. + 1508,84 грн. + 425,52 грн.

5. Пеня по видатковій накладній № 381 від 12.07.2016р. на суму 9391,68 грн.

Пеня за період з 19.07.2016р. по 28.07.2016р. (за 10 днів) на 9391,68 грн. заборгованості складає 84,68 грн.

84,68 грн. = ((9391,68 грн. х 10 х 2 х 16,5 %) /100) / 366

Пеня за період з 29.07.2016р. по 15.09.2016р. (за 49 днів) на 9391,68 грн. заборгованості складає 389,78 грн.

389,78 грн. = ((9391,68 грн. х 49 х 2 х 15,5 %) /100) / 366

Пеня за період з 16.09.2016р. по 27.10.2016р. (за 42 дні) на 9391,68 грн. заборгованості складає 323,32 грн.

323,32 грн. = ((9391,68 грн. х 42 х 2 х 15,0 %) /100) / 366

Пеня за період з 28.10.2016р. по 31.12.2016р. (за 64 дні) на 9391,68 грн. заборгованості складає 459,83 грн.

459,83 грн. = ((9391,68 грн. х 64 х 2 х 14,0 %) /100) / 366

Пеня за період з 01.01.2017р. по 19.01.2017р. (за 19 днів) на 9391,68 грн. заборгованості складає 136,89 грн.

136,89 грн. = ((9391,68 грн. х 19 х 2 х 14,0 %) /100) / 365

Загальна сума пені за вказаною накладною складає 1394,50 грн.

1394,50 грн. = 84,68 грн. + 389,78 грн. + 323,32 грн. + 459,83 грн. + 136,89 грн.

6. Пеня по видатковій накладній № 390 від 13.07.2016р. на суму 22540,08 грн.

Пеня за період з 20.07.2016р. по 28.07.2016р. (за 9 днів) на 22540,08 грн. заборгованості складає 182,91 грн.

182,91 грн. = ((22540,08 грн. х 9 х 2 х 16,5 %) /100) / 366

Пеня за період з 29.07.2016р. по 15.09.2016р. (за 49 днів) на 22540,08 грн. заборгованості складає 935,47 грн.

935,47 грн. = ((22540,08 грн. х 49 х 2 х 15,5 %) /100) / 366

Пеня за період з 16.09.2016р. по 27.10.2016р. (за 42 дні) на 22540,08 грн. заборгованості складає 775,97 грн.

775,97 грн. = ((22540,08 грн. х 42 х 2 х 15,0 %) /100) / 366

Пеня за період з 28.10.2016р. по 31.12.2016р. (за 64 дні) на 22540,08 грн. заборгованості складає 1103,60 грн.

1103,60 грн. = ((22540,08 грн. х 64 х 2 х 14,0 %) /100) / 366

Пеня за період з 01.01.2017р. по 20.01.2017р. (за 20 днів) на 22540,08 грн. заборгованості складає 345,82 грн.

345,82 грн. = ((22540,08 грн. х 20 х 2 х 14,0 %) /100) / 365

Загальна сума пені за вказаною накладною складає 3343,77 грн.

3343,77 грн. = 182,91 грн. + 935,47 грн. + 775,97 грн. + 1103,60 грн. + 345,82 грн.

7. Пеня по видатковій накладній № 395 від 14.07.2016р. на суму 53859,60 грн.

Пеня за період з 21.07.2016р. по 28.07.2016р. (за 8 днів) на 53859,60 грн. заборгованості складає 388,49 грн.

388,49 грн. = ((53859,60 грн. х 8 х 2 х 16,5 %) /100) / 366

Пеня за період з 29.07.2016р. по 15.09.2016р. (за 49 днів) на 53859,60 грн. заборгованості складає 2235,32 грн.

2235,32 грн. = ((53859,60 грн. х 49 х 2 х 15,5 %) /100) / 366

Пеня за період з 16.09.2016р. по 27.10.2016р. (за 42 дні) на 53859,60 грн. заборгованості складає 1854,18 грн.

1854,18 грн. = ((53859,60 грн. х 42 х 2 х 15,0 %) /100) / 366

Пеня за період з 28.10.2016р. по 31.12.2016р. (за 64 дні) на 53859,60 грн. заборгованості складає 2637,06 грн.

2637,06 грн. = ((53859,60 грн. х 64 х 2 х 14,0 %) /100) / 366

Пеня за період з 01.01.2017р. по 21.01.2017р. (за 21 дні) на 53859,60 грн. заборгованості складає 867,66 грн.

867,66 грн. = ((53859,60 грн. х 21 х 2 х 14,0 %) /100) / 365

Загальна сума пені за вказаною накладною складає 7982,71 грн.

7982,71 грн. = 388,49 грн. + 2235,32 грн. + 1854,18 грн. + 2637,06 грн. + 867,66 грн.

Загальна сума пені за усіма вказаними накладними складає 21 618,09 грн.

21618,09 грн. = 148,91 грн. + 1188,92 грн. + 2979,41 грн. + 4579,87 грн. + 1394,5 грн. + 3343,77 грн. + 7982,71 грн.

Відповідач не надав суду доказів сплати, повністю або частково, на користь позивача заявленої до стягнення 58 593,54 грн. пені. За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення з відповідача 58 593,54 грн. пені підлягають частковому задоволенню, а саме, задоволенню в розмірі 21 618,09 грн. У стягненні 36 975,45 грн. пені має бути відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється на 22,40 %.

22,40 % = ((180 686,78 грн. (розмір задоволених позовних вимог)/(806 795,84 грн. (розмір заявлених позовних вимог)) х 100 %

У звязку із цим 22,40 % або 2710,83 грн. судового збору має бути покладено на відповідача, решта на позивача.

Відповідно до ч.5 ст.49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката та інші витрати, повязані із розглядом справи, покладаються при частковому задоволенні позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 22,40 %, то 22,40 % від суми оплати за послуги адвоката покладаються на відповідача, решта на позивача. Виходячи з об'єктивно значного обсягу первинних документів, які підлягали опрацюванню при підготовці позовної заяви, а також, значного за загальним обсягом та кількістю складових розрахунку позовних вимог, суд відхиляє твердження відповідача про завеликий розмір заявлених до стягнення витрат на оплату послуг адвоката.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (місцезнаходження: 73025, Херсонська область, м. Херсон, вул. Тираспольська, буд.31, офіс 409; ідентифікаційний код юридичної особи 32853429) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міравет груп" (місцезнаходження: 03115, м. Київ, вул.Котельникова, буд.25, офіс 304; ідентифікаційний код юридичної особи 37445746) 130160 (сто тридцять тисяч сто шістдесят) грн. 19 коп. заборгованості з оплати товару, 28908 (двадцять вісім тисяч дев'ятсот вісім) грн. 50 коп. інфляційних втрат, 21618 (двадцять одна тисяча шістсот вісімнадцять) грн. 09 коп. пені, 2710 (дві тисячі сімсот десять) грн. 83 коп. компенсації витрат по сплаті судового збору та 4480 (чотири тисячі чотириста вісімдесят) грн. 00 коп. компенсації витрат по оплаті послуг адвоката.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.04.2017р.

Суддя К.В. Соловйов