КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Справа№ 910/21650/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Мурашко М.С.

за участю представників

від позивача: Хлопузян Р.Д. за дов. № 2-107д від 08.12.2016р.

від відповідача: Безсрочна А.М. за дов. № 3 від 10.01.2017р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" та

Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в

особі філії Газопромислове управління

"Шебелинкагазвидобування" Публічного акціонерного

товариства "Укргазвидобування"

на рішення Господарського суду м. Києва від 20.02.2017р.

у справі № 910/21650/16 (суддя: Літвінова М.Є.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в

особі філії Газопромислове управління

"Шебелинкагазвидобування" Публічного акціонерного

товариства "Укргазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз"

про стягнення 179 602,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (далі - відповідач) про стягнення 1 790 929,67 грн., з яких 1 662 946,40 грн. основного боргу, 73 923,87 грн. пені, 7 496,89 грн. 3% річних, 46 562,51 грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує на те, що між ним та відповідачем як Оператором спільної діяльності за Договором № 493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004, було укладено Договір № СДВ-21/01 від 01.02.2011 на виконання послуг по прийому та підготовці вуглеводної сировини, в порушення умов якого відповідач у встановлені строки не здійснив оплату наданих послуг, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 1 662 946,40 грн. та виникли підстави для нарахування пені згідно з п. 7.2. Договору, а також інфляційних втрат та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.02.2017р. у справі № 910/21650/16 позовні вимоги задоволенні частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" 10 366 грн. 79 коп. 3% річних, 50 354 грн. 87 коп. пені, 68 525 грн. 76 коп. інфляційних втрат та 2 694 грн. 03 коп. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2017р. у справ № 910/21650/16 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «Карпатигаз» пені у розмірі 50% від заявленої і в цій частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2017р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" було прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 18.04.2017р.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2017р. у справ № 910/21650/16 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2017р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" було прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 18.04.2017р. Об»єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" та Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування".

18.04.2017р. через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло заперечення на апеляційну скаргу позивача.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги відповідача заперечував та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги позивача заперечував та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав повністю та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав повністю та просив її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Між Дочірньою компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України, правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" (Виконавець), та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма "Техпроект" (Замовник), що діє в інтересах Спільної діяльності, як Оператор на підставі Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №493 від 24.03.2004, укладено договір № СДВ-21/01 від 01.02.2011 на виконання послуг по прийому та підготовці вуглеводної сировини (далі - Договір).

Додатковою угодою № 5 від 25.12.2012 вищевказаний Договір було викладено у новій редакції.

За умовами Додаткової угоди №10 від 25.02.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничу фірму "Техпроект" замінено на товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз".

За умовами п. п. 1.1. Договору в редакції Додаткових угод №11 від 02.06.2014 та Виконавець зобов'язується надати Замовнику на свердловинах № 1 Чкалівського родовища, №№55, 29, 36 Волохівського родовища, №№56, 6, 17 Ульянівського родовища, № 1 Південно-Граківського блоку Борисівського родовища, №№23, 64, 69 Мелихівського родовища, №№4, 22 Левенцівського родовища, №№71, 107 Юліївського родовища, №50 Скворцівського родовища послуги по видобутку, збору, підготовці, транспортуванню вуглеводневої сировини (природного газу, газового конденсату та нафти). В разі забезпечення видобутку та подачі природного газу Замовника до магістрального газопроводу за допомогою компресорних агрегатів Виконавця (Червонодонецька ДКС, Левенцівська ДКС, Ульянівська ДКС) забезпечується його компримування; послуги подачі інгібітору гідратоутворення (метанолу) на горло Свердловин та установку низькотемпературної сепарації, де проходить підготовка газу Замовника.

Відповідно до п. 5.2 Договору, в редакції Додаткової угоди №12 від 31.12.2014, Замовник зобов'язується щомісячно, до 15 числа поточного місяця, провести попередню оплату на підставі рахунку-фактури наданого Виконавцем в розмірі 25 відсотків від вартості фактично наданих послуг за попередній місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 15 числа місяця наступного за звітнім на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг та рахунку-фактури наданого Виконавцем з урахуванням перерахованої попередньої оплати. Переплата за звітний місяць враховується при розрахунках за наступний місяць.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що Замовник зобов'язується щомісячно, до 15-го числа поточного місяця, провести авансування відшкодування витрат інгібітору гідратоутворення на підставі рахунку-фактури наданого Виконавцем в розмірі 100 відсотків від суми відшкодування витрат інгібітору гідратоутворення за попередній місяць. Кінцеве відшкодування витрат інгібітору гідратоутворення здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця до 15-го числа місяця наступного за звітним на підставі Актів здачі-приймання послуг та рахунку-фактури наданого Виконавцем по факсу Замовника з урахуванням перерахованої попередньої оплати.

Відповідно до п. 5.5 договору вартість додаткових послуг, наданих Виконавцем, за зверненням Замовника, визначається додатково на підставі окремих калькуляцій Виконавця, та Замовник зобов'язується оплатити їх за окремими рахунками Виконавця в терміни визначені п. 5.2 Договору. 30.06.2016 року сторони уклали Додаткову угоду №16 до Договору, якою змінили пункт 8.1. Договору та визначили, що цей Договір набуває чинності з моменту підписання за умови погодження ПАТ "Укргазвидобування" і діє до 31.12.2016 року, а у частині розрахунків - до повного виконання.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 2 254 747,91 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами № 08/16-1 від 30.08.2016 на суму 1 118 568,95 грн., № 08/16-2 від 30.08.2016 на суму 700 958,08 грн., № 08/16-3 від 30.08.2016 на суму 114 393,09 грн., № 08/16-4 від 30.08.2016 на суму 320 827,49 грн., підписаними представниками сторін без зауважень та заперечень і скріпленими печатками обох підприємств.

Відповідачем зобов'язання за договором виконувались неналежним чином, тобто було допущено прострочення оплати грошових коштів за договором, а тому позивачем за прострочення виконання грошового зобов'язання нараховано пеню в сумі 100 709,75 грн., 3% річних в сумі 10 366,81 грн. та інфляційні в сумі 26 863,95 грн.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. п. 3.1., 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

В силу приписів п. 1.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у розмірі 68 525,76 грн. колегія суддів вважає його вірним.

Водночас, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних в сумі 10 366,81 грн. суд вважає його арифметично невірним, та таким що суперечить приписам чинного законодавства. За розрахунком суду, з яким погоджується колегія суддів розмір 3% річних за період з 15.09.2016 по 01.12.2016 включно складає 10 366,79 грн.

Згідно п. 7.2 договору за порушення строків оплати послуг Замовник виплачує виконавцю за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Приписи даної статті також кореспондуються з положеннями ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Відповідно до вимог частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Колегія суддів погоджується з розрахунком суду першої інстанції пені в сумі 100 709,75 грн. та вважає його арифметично вірним.

17.02.2017р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано доповнення до відзиву на позовну заяву № 493/17/02-1 від 17.02.2017, в якому відповідач просить суд зменшити розмір пені до 50%, посилаючи на те, що у період з 31.08.2016 року до 14.11.2016 року він був позбавлений можливості виконувати функції оператора спільної діяльності, оскільки в судовому порядку вирішувалось питання про розірвання Договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність № 493 від 24.03.2004.

Частиною 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як зазначено в п. 3.17.4. Постанови Пленум Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Судом враховано, що за умовами Додаткової угоди від 25.02.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничу фірму "Техпроект" замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз".

Зазначена заміна відбулась у зв'язку з укладенням до договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 № 493 додаткової угоди від 20.02.2014 № 8, згідно якої товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" було залучено до спільної діяльності, що здійснюється на підставі договору та йому передано функції оператора спільної діяльності.

Відповідно п. 4.9 договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 № 493 до обов'язків оператора відноситься, зокрема, обов'язок оплати (проведення розрахунку) по здійсненим фінансово-господарським операціям в рамках договору спільної діяльності.

Підставою невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № СДВ-21/01 від 01.02.2011 стало те, що інший учасник договору від 24.03.2004 № 493 - а саме ПАТ "Укргазвидобування" подав до суду позов про розірвання Договору від 24.03.2004 № 493, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" було залучено до спільної діяльності, що здійснюється на підставі договору та йому передано функції оператора спільної діяльності.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.04.2016 у справі № 910/2708/16 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2016 у справі вищевказане рішення скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено; розірвано Договір про спільну інвестиційну та виробничу діяльність № 493 від 24.03.2004.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.11.2016 у справі вищевказані судові рішення скасовані, справу № 910/2708/16 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Отже, відповідач починаючи з 31.08.2016 (дата прийняття постанови Київським апеляційним господарським судом) та до 14.11.2016 (дата прийняття постанови Вищим господарським судом України, якою вказану постанову суду апеляційної інстанції скасовано) був позбавлений можливості виконувати функції оператора спільної діяльності.

Наведене підтверджує відсутність вини відповідача у простроченні виконання ним грошового зобов'язання перед позивачем.

Як вже зазначалось, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки господарський суд повинен об'єктивно оцінити, зокрема, причини неналежного виконання зобов'язання.

Враховуючи те, що відповідач з об'єктивних причин допустив прострочення виконання грошового зобов'язання, колегія суддів вважає, що даний випадок є винятковим, а тому місцевий суд дійшов вірного висновку та скористався правом передбаченим статтею 83 ГПК України та зменшив розмір пені на 50%.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржниками в апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2017р. у справі № 910/21650/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційні скарги скаржників задоволенню не підлягають, а отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" та Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління "Шебелинкагазвидобування" Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.02.2017р. у справі № 910/21650/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/21650/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова