ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" квітня 2017 р.Справа № 922/4527/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши заяву ПП "ОС-Гарант" про відстрочку виконання рішення суду по справі

за позовом Заступника прокурора Чернігівської області (м. Чернігів) в інтересах держави в особі Чернігівської митниці ДФС (м. Чернігів)
до Приватного підприємства "ОС-Гарант" (м. Харків)
про стягнення 621 913,29 грн.
за участю представників сторін:

прокурор - Кальницький А.В. (сл.посвідчення №042343 від 29.03.2016);

стягувача - не з'явився;

боржника (заявника) - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 08 лютого 2016 р. по справі № 922/4527/15 позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з Приватного підприємства "ОС-Гарант" на користь Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України витрати за зберігання на складі митного органу транспортних засобів в сумі 621 913,29 грн., а також стягнуто з Приватного підприємства "ОС-Гарант" на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 12438,26 грн.

Повний текст судового рішення по справі №922/4527/15 було складено 15.02.2016.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.04.2016 року рішення господарського суду Харківської області від 08 лютого 2016 р. по справі № 922/4527/15 залишено без змін.

05.05.2016 на примусове виконання рішення господарського суду Харківської області від 08 лютого 2016 р. по справі № 922/4527/15 видано відповідні накази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 листопада 2016 р. розстрочено виконання рішення господарського суду Харківської області від 08.02.2016 року у справі № 922/4527/15, зобов'язавши Приватне підприємство "ОС-Гарант" сплачувати Чернігівській митниці Державної фіскальної служби України борг у розмірі 621913,26 грн. строком на 6 місяців, а саме: 103 652,21 грн. щомісяця, починаючи з грудня 2016 року по травень 2017 року (включно).

10.04.20107 за вх.№11985 до канцелярії суду від ПП "ОС-Гарант" надійшла заява про відстрочку виконання рішення суду на два роки.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 квітня 2017 р. прийнято заяву ПП "ОС-Гарант" про відстрочку виконання рішення суду по справі №922/4527/15 до розгляду, розгляд заяви ПП "ОС-Гарант" про відстрочку виконання рішення суду по справі №922/4527/15 призначено на 20.04.2017 об 11:40 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.04.2017 розгляд заяви було відкладено на 24 квітня 2017 р. о 10:15 год.

20.04.2017 на електронну адресу суду після судового засідання та 24.04.2017 за вх. №13751 до канцелярії суду від заступника прокурора Чернігівської області надійшли заперечення на заяву відповідача про відстрочку виконання рішення суду, в яких він просить суд в задоволенні заяви ПП "ОС-Гарант" про відстрочку виконання рішення суду по справі №922/4527/15 відмовити.

24.04.2017 за вх. №13573 до канцелярії суду від прокурора відділу прокуратури Харківської області надійшли пояснення, в яких він вказує, що підстави для задоволення заяви ПП "ОС-Гарант" про відстрочку виконання рішення суду по справі №922/4527/15 відсутні.

Прокурор в судовому засіданні 24.04.2017 проти заяви боржника заперечив.

Представник стягувача в судове засідання 24.04.2017 не з'явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Представник боржника (заявника) в судове засідання 24.04.2017 не з'явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розгляд справи за наявними у справі і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Суд, розглянувши заяву боржника про розстрочку виконання рішення суду, заслухавши пояснення боржника, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Аналогічне кореспондується і з приписами ст. 115 ГПК України.

Проте, незважаючи на те, що рішення у даній справі прийнято судом ще 08.02.2016, до даного часу останнє залишається невиконаним. Взагалі справа про стягнення з Приватного підприємства «ОС-Гарант» витрат на зберігання транспортних засобів перебувала в провадженні судів з 2014 року. Обставини та події, викладені в позовній заяві, взагалі мали місце ще в 2013 році.

Відповідно до ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання, про що приймається ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Цим правом боржник вже скористався, внаслідок чого судом вже було надано останньому розстрочку виконання рішення. Так, ухвалою господарського суду Харківської області від 24.11.2016 у даній справі ПП «ОС-Гарант» було розстрочено борг у розмірі 621 913,29 грн. строком на 6 місяців (по 103652,21 грн. щомісяця з грудня 2016 року по травень 2017 року).

Проте, такої черговості сплати, визначеної судом, боржник не дотримався. При належному виконанні вказаної ухвали судове рішення від 08.02.2016 вже було б майже виконано. Водночас станом на момент винесення даної ухвали на рахунки Чернігівської митниці надійшло лише 18259,22 грн. на виконання рішення суду у справі № 922/4527/15.

Для застосування передбачених нормою ст.121 ГПК України заходів, суду необхідно встановити чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Враховуючи питання про відстрочку виконання рішення суду, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.351 ЦПК України і ст.121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

Відповідно до п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.12.2012 року № 9, господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.12.2012 року № 9, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як свідчить судова практика, обов'язковою умовою надання відстрочки виконання судового рішення є, зокрема, не тільки обставини, підтверджені належними доказами щодо об'єктивної неможливості виконати рішення суду у строк, але й реальна можливість виконання такого рішення в подальшому.

Заявником, всупереч вищевикладеному, не надано документів, які б могли підтвердити неможливість виконання рішення господарського суду, не наведено обставин виняткового характеру, які могли б стати підставою для відстрочки виконання рішення господарського суду; не доведено суду винятковості обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду, жодним чином не обґрунтовано термін, на який слід відстрочити виконання судового рішення, не подано доказів на підтвердження реальної можливості проведення розрахунків із стягувачем в майбутньому.

На думку прокуратури, такі дії боржника свідчать лише про намагання боржника ухилитися від виконання прийнятого господарським судом рішення на певний час, а не на досягнення основної мети, передбаченої законодавством, - забезпечення виконання рішення у межах строку відстрочення.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, суд звертає увагу що у рішенні Європейського суду (п.37 рішення у справі "Деркач та Палек проти України" (заяви №№ 34297/02 та 39574/02) від 21 грудня 2004 року) наголошується, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося не виконаним на шкоду однієї зі сторін.

Згідно з ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні заяви ПП "ОС-Гарант" про відстрочку виконання рішення суду по справі №922/4527/15.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 86, 121 господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ПП "ОС-Гарант" про відстрочку виконання рішення суду по справі №922/4527/15.

Суддя ОСОБА_1