ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

22.04.2017 Справа № 904/4654/17

Суддя Юзіков С.Г., розглянувши матеріали

за позовом Приватного підприємства "ДНІПРЯНКА"

до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області

про неправомірні дії органу Державної виконавчої служби щодо виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі 10/396-10 від 29.03.2011 року

ВСТАНОВИВ:

19.04.17р. ПП " ДНІПРЯНКА" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій просить суд:

- визнати опис і арешт майна від 06.09.13р. не дійсним, так, як порушені вимоги Законодавства;

- описане майно повернути ПП "Дніпрянка"

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.11р. у справі № 10/396-10 стягнуто з ПП "ДНІПРЯНКА" 62 565,00грн. - основного боргу, 2 728,00 грн. - річних, 12 136,25грн. інфляційних витрат, 774,29грн. - витрат на держмито, 236,00 грн.. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, про що видано наказ від 14.06.11р.

Пунктом 5.1.3 абз. 4 Інструкції "Про проведення виконавчих дій" затвердженої наказом Міністерства Юстиції від 21.04.05р. №40/5 чітко вказано, що якщо у виконавчому документі про стягнення грошових коштів указаний певний номер рахунку, з якого мають бути стягнені грошові кошти, то в разі відсутності коштів на цьому рахунку державний виконавець не пізніше місячного строку з дня відкриття виконавчого провадження звертається до органу, який видав виконавчий документ, з клопотанням про заміну способу та порядку виконання рішення шляхом звернення стягнення на майно боржника або встановлення іншого способу та порядку виконання рішення.

Однак, 06.09.13р. заступником начальника відділу ОСОБА_1 всупереч чинного законодавства не маючи рішення суду про заміну способу виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.11р., накладено арешт на майно ПП "Дніпрянка".

Господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом (ст.41 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців передбачено ст. 121-2 ГПК України.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.11р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" роз'яснено, що з огляду на приписи ч.3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги ст. 1, 41, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст.1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Прийняття органами ДВС, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає, в розумінні ст. 121-2 ГПК України, під ознаки процесуальних дій цих органів та осіб.

Пункт 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України зобов'язує суддю повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання Відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення Відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п.2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція, тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Розрахунковий документ, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, розрахункова квитанція, тощо), до даної позовної заяви Позивачем не додано.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ст. 36 ГПК України письмові докази подаються суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.03р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають із слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Всупереч викладеним вимогам, Позивачем надано ксерокопії документів, які належним чином не засвідчені.

Стаття 65 ГПК України визначає дії судді з підготовки справи до розгляду, які полягають у здійсненні певних заходів і процесуальних дій, спрямованих на правильне і своєчасне вирішення спору.

Частина 1 ст. 63 ГПК зобов'язує суддю повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо: не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У зв'язку з прийняттям Верховною Радою України Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, який набрав чинності 01.11.11р. (п. 1 ст. 10 Закону), розмір ставок судового збору встановлено виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону визначений розмір ставки судового збору, а саме за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

До позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України).

Доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі суду не надано.

Розглянувши позовні матеріали, господарський суд дійшов висновку про повернення позовної заяви без розгляду, оскільки подана до суду позовна заява за своєю формою та змістом відповідає скарзі на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби (ст. 121-2 ГПК України), в той же час вимоги до позовної заяви передбачені статтею 54 ГПК України.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 ГПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що у прийнятті позовної заяви слід відмовити, оскільки заява не підлягає розгляду в господарських судах України, в порядку позовного провадження.

Керуючись п.1 ч. 1 ст.62, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У прийнятті позовної заяви відмовити.

Позовні матеріали повернути позивачу.

Додаток: - позовна заява з додатками на 13- ти арк.;

- конверт.

Суддя ОСОБА_2