Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

?21? квітня 2017 року справа № 927/250/17

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю " Заньківське ", вул. Заньковецької, 4, с. Заньки, Ніжинський район, Чернігівська область, 16623

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Елеватор Агро", вул. Прилуцька, 19, с. Івківці, Прилуцький район, Чернігівська область, 17580

про відшкодування збитків та стягнення штрафу 412739,50 грн

Суддя Скорик Н.О.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

позивача: ОСОБА_1 за договором про надання юридичних (адвокатських) послуг №09/03-2017 від 09.03.2017 року

відповідача: ОСОБА_2 довіреність № б/н від 12.05.2016 представник

відповідача: ОСОБА_3 довіреність № б/н від 10.03.2017 представник

Рішення виноситься після оголошеної в судовому засіданні 20.04.2017 перерви до 21.21.2017 до 11 год.30 хв. згідно ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Товариством з обмеженою відповідальністю ЗАНЬКІВСЬКЕ подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛЕВАТОР АГРО про стягнення 468893,55 грн збитків в частині вартості втраченого і неповернутого зі зберігання зерна кукурудзи та 46889,36 грн штрафу за договором складського зберігання зерна 1111/1 від 11.11.2016.

Заявою, поданою в судовому засіданні позивач зменшив суму позовних вимог та просить стягнути збитки в сумі 373178,67 грн вартості кукурудзи 3-го класу та 47493,60 грн кукурудзи некласної, загальна сума 420672,27 грн. Також просить стягнути штраф в сумі 42067,23 грн. Справа розглядається з врахуванням поданої заяви.

Відповідач відзивом №57 від 15.03.2017 проти позову заперечив, посилаючись на те, що залікова маса зерна визначається за формулою, а не у відповідності до фактичної ваги зерна та не є тотожною масі зерна, що підлягає відвантаженню поклажодавцю, яка включає в себе, в тому числі, масу смітних та зернових домішок, вологе та бите зерно. Розбіжності в масі переданого на зберігання зерна кукурудзи 3 класу, порівняно з зазначеними в позові, пояснюються тим, що позивач у масу зерна яка підлягає поверненню поклажодавцю включає обєм зерна лише після первинної доробки та у доданому до заяви розрахунку керується лише частиною актів очистки та сушки (форма №34). Під час проведення доробки зерна для відвантаження поклажодавцю та переоформлення на імя ТОВ ОСОБА_4 Компані Україна, після очищення зерна утворився побічний продукт в кількості 86,054 тн, що підтверджується Формою 36, актом-розрахунком №91 від 17.01.2017 та актами на очищення, сушіння зерна (Форма 34). Зазначений побічний продукт станом на сьогоднішній день обліковується по зерновому складу та залишається не забраним позивачем. В поданому відзиві відповідач стверджує, що після проведення інвентаризації та зачистки залишків зерна на зерновому складі, на підставі акту розрахунку №91 від 17.01.2017 здійснено розрахунок зерна, що підлягає поверненню за рахунок пониження вологості та природного убутку у масі, в тому числі належного ТОВ Заньківське, відповідного зерна належного позивачу немає. Крім того, відповідач посилається на непідтвердження позивачем ціни продажу товару для розрахунку збитків та посилання на вже виконані договірні зобовязання, що підтверджує належне виконання зобовязань відповідачем. Відповідач також заперечує проти позовних вимог про стягнення штрафу та стверджує про непорушення ним договірних зобовязань.

Відповідачем подані додаткові пояснення. В поданих поясненнях відповідач проти позову заперечує та стверджує, що до субєкта господарювання відповідальність у формі відшкодування збитків може бути застосована лише у випадку якщо ним вчинено правопорушення у сфері господарювання і якщо він не доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Відповідачем не було вчинено жодних порушень господарського зобовязання. Натомість, зобовязання зі зберігання зерна виконувались відповідачем належним чином. Відповідач вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення збереження зерна і недопущення погіршення його якості. Втрати зерна допущено не було. Умови зберігання зерна відповідали вимогам встановленим нормам спеціального законодавства та ДСТУ 4525:2006. Не зважаючи на погану якість зерна поклажодавця (середньозважена вологість кукурудзи 3 класу 27,63%), відповідач вжив всіх залежних від нього заходів для збереження зерна. В тому числі, маючи сучасні сушильне обладнання та очищувальне обладнання забезпечив просушування та очистку зерна допускаючи найменші його втрати. Крім того, відповідач зауважив, що вага зерна, що перебувало на зберіганні зернового складу зменшувалась, в тому числі, за рахунок покращення зерна по вологості порівняно з показниками зазначеними в складських документах. Вага до видачі кукурудзи 3 класу з показниками вологості 14% склала 1358695 кг, а вага зерна з покращеними показниками вологості до 13,8 % при його відвантаженні склала 1356521 кг, що за мінусом природного убутку відповідає кількості фактично вивезеного та переоформленого зерна. Після очистки зерна для його відвантаження та переоформлення маса зерна кукурудзи 3 класу прийнятого на зберігання від позивача зменшувалась за рахунок зняття з загальної маси зерна кукурудзи зернової домішки, з якої було відокремлено відходи та побічний продукт. Правомірність списання з рахунку обліку основної зернової культури поклажодавця маси побічного продукту та відходів ІІІ категорії підтверджується вимогами Інструкції №661 та актами-розрахунками та актами форми №34, що підтверджує правильність розрахунків відповідачем кількості зерна кукурудзи, що підлягає до видачі позивачу зі зберігання. Таким чином, вищевикладене спростовує висновки позивача про втрату відповідачем зерна кукурудзи, а підтверджує, що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, що виключає такий елемент господарського правопорушення як протиправна поведінка боржника або порушення вимог господарського зобовязання. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не обґрунтовано та не надано доказів, які підтверджують втрату зерна відповідачем. Натомість відповідач зазначає, що в його діях відсутня вина, оскільки ним вжито всіх залежних від нього заходів для забезпечення збереження зерна.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача суд

Встановив:

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону , інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обовязків ( ст.. 11, 626 Цивільного кодексу України), які мають виконувались належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст.. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.. 525 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковим відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

11 листопад 2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Елеватор АГРО» (відповідач, зерновий склад) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Заньківське» (позивач, поклажодавець) укладено договір складського зберігання зерна №1111/11 (далі договір), відповідно до умов якого поклажодавець зобовязаний передати зернові, зернобобові та олійні культури урожаю 2016 року (надалі зерно) в кількості та якості згідно додатку №1 до цього договору, який є невідємною частиною, та відповідних складських документів, а зерновий склад зобовязаний прийняти зерно на зберігання на умовах, визначених даним договором, забезпечуючи знеособлене зберігання зерна за культурами та класами, та в установлений строк повернути його поклажодавцю або зазначеній ним третій стороні, у стані, передбаченому цим договором та законодавством (п. 1.1. договору).

За договором складського зберігання позивачем завезено на зерновий склад (елеватор) відповідача в період з 12.11.2016 по 23.11.2 кукурудзи 3класу вологістю від 15,4% - 31,02% та сміттєвою домішкою від 2,26%-2,37%, що підтверджується складськими квитанціями на зерно №№397621, 397625,397630, 397631, 397643, 397644, 397645, 397646, 397647, 397652, 397653, 397654, 397655, 397658 (а.с. 21 34), та в період з 25.11.2016 по 29.11.2016 223610 кг кукурудзи некласної вологістю від 28,4% до 28,52%, сміттєвою домішкою від 2,13%-3,84%, що підтверджується складськими квитанціями на зерно №397659, №397662 (а.с. 19-20).

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію.

Пунктом 2.2. договору сторони передбачили, що якість зерна, переданого поклажодавцем на зберігання, повинна відповідати вимогам діючих в Україні державних стандартів.

Відповідно до п. 2.38 Інструкції "Про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах" затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики, від 13.10.2008, № 661 (далі Інструкція) залікова маса зерна - це фізична маса зернової культури (крім кукурудзи в качанах), зменшена на розрахункову величину маси відхилень до кондицій вмісту вологи та смітної домішки у зерні, що зазначені у договорі складського зберігання зерна. Визначення залікової маси зерна проводиться згідно з додатком 2.

Відповідно до п. 2.40. Інструкції, розрахунок залікової маси проводиться при прийманні зерна на зберігання, здійснюється у реєстрах форми N ЗХС-3, ЗХС-4 і відображається у відповідному складському документі.

За умовами п. 2.5 договору у разі невідповідності якісних показників зерна нормам державних стандартів зерновий склад здійснює за рахунок поклажодавця доробку зерна (включаючи, але, не обмежуючись, послугами з сушки та/або очистки зерна) до середньоскладських показників якості, зокрема, по кукурудзі: по вологості до 14%, смітна домішка до2%.

Приймання відповідачем кожної партії зерна проводиться в присутності представника позивача за її фактичною якістю за даними лабораторного аналізу зразків, відібраних з партії зерна, що передається на зберігання та дослідження ВТЛ відповідача у заліковій вазі, але не вище фізичної, як передбачено сторонами п. 3.2 договору.

З врахуванням зазначених норм та умов договору відповідачем визначено залікову вагу кукурудзи, що зазначено в складських квитанціях, яка і була прийнята на зберігання: загальна залікова вага кукурудзи 3-го класу 1449560,533 кг, загальна залікова вага кукурудзи некласної 185037 кг.

Сторонами не оспорюється кількість прийнятої кукурудзи в заліковій вазі.

Порядок зберігання зерна сторони узгодили розділом 4 договору. При цьому, пунктом 4.1.3 договору сторони визначили, що при доробці зерна чи переміщенні його механізмами у ході зберігання проводиться списання втрат в розмірі до 0,2 % від загальної кількості зерна, що має відображатися в акті-розрахунку з поклажодавцем.

Відповідно до п. 4.1.4 договору норми природних втрат зерна розраховуються згідно з Нормами природних втрат зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів травяних, штучно висушених, і насіння олійних культур при зберіганні на зернових складах, затверджених Постановою Державного Комітету СРСР з матеріально-технічного постачання від 7 січня 1986 року№4.

Умовами договору (п. 5.1.8 договору) сторони визначили таке, якщо протягом строку зберігання зерна зерновий склад здійснює роботи, спрямовані на підтримання або покращення його якісних показників, то протягом 3 робочих днів по закінченню таких робіт зерновий склад на вимогу поклажодавця надає йому копію акта проведених робіт за формою №34.

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зерновий склад зобов'язаний за першою вимогою володільця складського документа повернути зерно, навіть якщо передбачений договором складського зберігання строк його зберігання ще не закінчився.

Аналогічні умови визначені сторонами і в договорі. Пунктом 5.1.9 передбачено, що відповідач зобовязаний повернути поклажодавцю або передати іншим уповноваженим поклажодавцем особам протягом 10 календарних днів з моменту надходження письмової вимоги від поклажодавця до зернового складу, у тому числі й у разі, коли передбачений договором строк зберігання не закінчився, рівну кількість переданого на зберігання зерна, за вирахуванням фактичного зменшення або збільшення кількості зерна по вазі за рахунок зміни якості та/або природної втрати зерна під час зберігання. При цьому зерно, що видається поклажодавцю зі збереження, за якістю та кількістю повинно відповідати якісним показникам, що склалися на момент відвантаження зерна, чим бути не гіршим, у тому числі за показниками вмісту зерен, пошкоджених клопом-черепашкою. Кількість зерна, що відпускається у відповідності з актом розрахунком обсягу продукції, побічних продуктів і відходів, не повинна відрізнятися від показників кількості зерна вказаних у складських квитанціях, більше, ніж на 0,5%.

Пунктом 5.3.3 та пунктом 5.3.5. договору сторони узгодили, що поклажодавець (позивач) зобовязаний визнавати природні втрати зерна при зберіганні у відповідності з нормами природних втрат зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів травяних, штучно висушених, і насіння олійних культур при зберіганні на зернових складах, затверджених Постановою Державного Комітету СРСР з матеріально-технічного постачання від 7 січня 1986 року №4, а також визнавати втрати, що виникають при покращенні якості зерна, в тому числі у випадках необхідної підробки при зберіганні, активному вентилюванні зерна на технологічному обладненні зернового складу, виходячи з технологічних особливостей обладнання; забезпечити вибирання переданого на зберігання зерна не пізніше строків, визначених у цьому договорі, та протягом 7-ми днів після письмового повідомлення зернового складу вивезти побічні продукти та зернові відходи І і ІІ категорій, отримані в результаті доробки зерна, що належить поклажодавцеві. У разі невиконання цієї умови побічні продукти та зернові відходи переходять у власність зернового складу безкоштовно.

Можливість виникнення побічного продукту при доробці кукурудзи до середньоскладських показників якості виходячи з технологічних особливостей обладнання сторони передбачили також пунктом 2.5 договору. Доказів нормативно-правового визначення норм (відсотків) побічного продукту, відходів, що можуть виникнути в процесі необхідної підробки при зберіганні сторонами не надано. Ці норми договором складського зберігання не врегульовано.

Відповідачем заявлено клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи для вирішення питань про можливість утворення побічного продукту та відходів ІІІ категорії, визначення кількості побічного продукту та відходів ІІІ категорії при середньозваженій вологості кукурудзи 3 класу 27,63% та середньозваженою вологістю кукурудзи некласної 28,51% та чи вважаються втратою зерна поклажодавця, списання з рахунку основної зернової культури одержаних при доробці зерна побічних продуктів та відходів ІІІ категорії.

Представник позивача проти клопотання про призначення експертизи заперечив.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Оскільки, виникнення побічного продукту та відходів ІІІ категорії передбачено сторонами в договорі, суд вважає в призначенні експертизи по цьому питанню необхідності немає. Призначення експертизи для надання правової оцінки дій відповідача, що зазначена відповідачем в останньому питанні, не допускається. Щодо визначення кількості побічного продукту та відходів ІІІ категорії при середній вологості зерна проведення товарознавчої експертизи є недоцільним, оскільки виникнення побічного продукту та відходів ІІІ категорії залежить від технологічного процесу, фактичної вологості кукурудзи на момент сушіння та очищення. З врахуванням нормативно-правової та договірної неврегульованості норм побічного продукту та відходів ІІІ категорії, фактичної відсутності кукурудзи на складі зберігача, не наведення обґрунтованих та беззаперечних підстав, необхідних для призначення судової експертизи, а також беручи до уваги закінчення двохмісячного строку розгляду справи при відсутності заяви сторін про продовження строку розгляду, клопотання відповідача про призначення товарознавчої експертизи задоволенню не підлягає.

На підтвердження проведення робіт по очищенню, сушінню зерна кукурудзи відповідачем складено акти форми № 34, як передбачено умовами договору та Інструкцією "Про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах" затвердженої Наказом Міністерства аграрної політики, від 13.10.2008, № 661.

Відповідно до розрахунку відповідача, зазначеному в акті звірки розрахунків між сторонами, загальна кількість побічного продукту кукурудзи 3 класу складає 86539,62 кг та відходів ІІІ категорії 7137,16 кг, а по кукурудзі некласній 11140 кг побічного продукту. За розрахунком відповідача належна до видачі загальна вага кукурудзи 3класу з врахуванням 14% вологості становить 1358695,164 кг., а загальна вага кукурудзи некласної 173733,186 кг.

Актами форми №34 підтверджується загальна кількість побічного продукту кукурудзи 3-го класу 86054 кг та відходів ІІІ категорії по цій кукурудзі 10212 кг, а по кукурудзі некласній кількість побічного продукту 11140 кг, відходів ІІІ категорії -930 кг ( акт ф. № 34 від 02.01.2017) Фактичні показники побічного продукту та відходів ІІІ категорії по кукурудзі 3-го класу підтверджується актами форми №34 від 15.11.2016 відходи ІІІ кат. 755 кг, від 29.11.2016 відходи ІІІ кат 2225 кг, від 21.12.2016 відходи ІІІ кат. 3819 кг, побічний продукт 45834 кг, від 29.12.2016 відходи ІІІ кат. 3223 кг, побічний продукт 38760 кг, від 17.01.2017 відходи ІІІ кат. 190 кг, побічний продукт 1460 кг.

Позивачем не надано доказів порушення відповідачем технологічного процесу, що спричинило б збільшення утворення побічного продукту та відходів ІІІ категорії, а фактичні їх показники, відповідно, викликали б сумнів.

При розрахунку слід враховувати умови договору (п. 5.1.9), яким визначено, що кількість зерна, що відпускається, побічних продуктів і відходів не повинна відрізнятись від показників кількості зерна, вказаних у складських квитанціях, більше ніж на 0,5%. Судом зясовано, що при розрахунку належної до видачі кількості зерна кукурудзи сторони неоднаково тлумачать пункт 5.9.1. договору. Оскільки загальна залікова вага кукурудзи 3-го класу за складськими квитанціями становила 1449560,533 кг. то 99,5% від цієї кількості складає 1442312,730 кг (в т.ч. зерна кукурудзи, побічного продукту та відходів). Таким чином, належна до видачі загальна кількість зерна кукурудзи 3-го класу (при 14% вологості та без врахування норм природного убутку) становить 1346046,73 кг. (1442312,730 86054 побічний продукт 10212 відходи III категорії), а загальна кількість кукурудзи некласної (без врахування норм природного убутку) складає 172041,815 кг. (184111,815 11140 (побічний продукт) 930 (відх ІІІ кат) = 172041,815 кг. де 184111,815 кг. мінімальна кількість - 99,5% від залікової ваги з врахуванням пункту 5.1.9 договору)

Визначена відповідачем кількість належної до видачі кукурудзи 3-го класу (1358695,164 кг.) при 14% вологості та без врахування норм природного убутку та кукурудзи некласної (173733,186 кг.) без врахування норм природного убутку не перевищує вищерозраховану кількість, та може бути взята за основу для подальшого розрахунку. При цьому, у суду відсутні підстави брати до уваги меншу кількість належної до видачі кукурудзи ніж та, яка визначається відповідачем.

Видача кукурудзи 3-го класу із зберігання проводилась з середньою вологістю 13,82%, що відповідає нормам, визначеним в пункті 2.5 договору (до 14%). Таким чином, вага належної до видачі кукурудзи 3-го класу з врахуванням 13,82% вологості (без природного убутку) складає 1356521,252 кг, що підтверджується розрахунком відповідача. Кількість належної до видачі зі зберігання кукурудзи, визначена з врахуванням норм природних втрат, відповідно до умов п.4.1.4. договору та норм природних втрат зерна, продуктів його переробки, насіння трав, кормів травяних, штучно висушених, і насіння олійних культур при зберіганні на зернових складах, затверджених постановою Держкомітету СРСР по матеріально-технічному постачанню №4 від 07.01.1986 року: норма природних втрат кукурудзи в елеваторах при строках зберігання 3 місяці становить 0,075%.

Відповідно до фактичного періоду зберігання відповідачем застосовано норми природного убутку для кукурудзи 3-го класу 0,036% (521,841 кг. в розрахунку від залікової ваги), а для кукурудзи некласної 0,046% (85,117 кг. в розрахунку від залікової ваги).

Отже, з врахуванням умов договору складського зберігання та вимог законодавства, дійсного на час прийняття кукурудзи на зберігання та видачі зі зберігання загальна кількість належної до видачі кукурудзи третього класу становить 1355999,411 кг. (1356521,252 521,841) та 173648,069 кг кукурудзи некласної (173733,186кг 85,117кг).

На виконання умов договору складського зберігання відповідачем видано на підставі листів-розпоряджень позивача, довіреностей, виданих позивачем (а.с. 98- кг кукурудзи 3-го класу та 173480 кг кукурудзи некласної, що неоспорюється сторонами.

Таким чином, відповідачем повністю повернуто зі зберігання зерно кукурудзи 3-го класу. Невибраним залишився залишок побічного продукту від кукурудзи 3 класу в кількості 86054 кг, наявність якого на складі не заперечується відповідачем, питання його виборки не є предметом даного спору.

Залишок невибраної кукурудзи некласної відповідно до вищевикладеного розрахунку повинен становити 168,069 кг., наявність якого на складі відповідача ним не заперечується та 11140 кг побічного продукту від кукурудзи некласної.

Позивач, посилаючись на протиправність поведінки відповідача (втрати частини переданого на зберігання товару: 96077 кг кукурудзи 3-го класу та 12133 кг кукурудзи некласної), просив стягнути 468893,55 грн збитків (417934,95 грн вартості кукурудзи 3-го класу та 50958,60 грн вартості кукурудзи некласної) в розрахунку до ціни 4350 грн за тонну кукурудзи 3-го класу та 4200 грн за тонну кукурудзи некласної. Ціна кукурудзи 3-го класу станом на 23.03.2017 року відповідно до довідки Аграрної біржі №81 від 27.03.2017 року становить 4365 грн за тонну (а.с. 211). Ціну кукурудзи некласної відповідач визначає відповідно до контракту з ТОВ «Гравел» №01/200117 від 20.01.2017 (а.с. 42).

Позивачем зменшено позовні вимоги заявою, за якою він просить стягнути збитки в сумі 373178,67 грн вартості кукурудзи 3-го класу та 47493,60 грн кукурудзи некласної, загальна сума 420672,27 грн. Також просить стягнути штраф в сумі 42067,23 грн.

За приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які б управнена сторона одержала у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати, штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо, понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток, на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками позивача; 4) вини.

Отже, при вирішенні спору на позивача покладається обов'язок довести розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, факт порушення відповідачем його обов'язку та причинний зв'язок між цим порушенням і збитками. Відповідач, у свою чергу, для звільнення від відповідальності має довести відсутність своєї вини.

Відсутність одного із елементів складу цивільного правопорушення є підставою для звільнення особи від відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Позивачем належним чином не доведено, не підтверджено доказами та необґрунтовано протиправність поведінки відповідача, що полягає у втраті відповідачем зерна кукурудзи .

Крім того, відповідачем надано лист Управління агропромислового розвитку Прилуцької РДА від 05.04.2017, зі змісту якого вбачається, що враховуючи біологічні особливості культури кукурудзи, післязбиральна доробка кукурудзи з вологістю 28-30%, яка проводилась елеватором до показника вологості 14% неминуче приводить до утворення побічного продукту, що в свою чергу підтверджує відсутність вини в діях відповідача.

Таким чином, відповідальність у вигляді відшкодування збитків може бути покладено на особу за наявності в її діях складу цивільного правопорушення.

Позовні вимоги в частині стягнення 373178,67 грн збитків, як втраченої кукурудзи 3-го класу, задоволенню не підлягають, оскільки матеріалами справи встановлено повну виборку позивачем належної до видачі зі зберігання кукурудзи 3-го класу, 86054 кг становить побічний продукт і 10212 кг відходи ІІІ категорії та безпідставно неврахована позивачем сума 521,841 кг природних втрат та різниця 2173,912 кг доведення до 13,82% вологості. З огляду обставин справи позивачем не доведено наявності збитків, протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) відповідача в їх спричиненні, причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача і збитками, вини відповідача в заподіянні збитків.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 47493,60 грн збитків, як втраченої кукурудзи некласної в кількості 11308кг (відповідно до заяви про зменшення позовних вимог ) оскільки, як встановлено матеріалами справи, 11140 кг з цієї кількості становить побічний продукт, 168 кг наявна на складі відповідача кількість некласної кукурудзи, отже, не втрачена.

Крім того, за умовами договору відповідач зобовязаний повернути зерно зі зберігання на першу вимогу позивача. Позивачем не надано належних доказів вжиття заходів до виборки залишку некласної кукурудзи. Так, позивач посилається на лист №1-23/01 від 23.01.2017, яким просить відповідача переоформити кукурудзу ІІІ класу в кількості 96,077 тон та некласну кукурудзу в кількості 12,133 тон на ТОВ «ОСОБА_4 КОМПАНІ Україна». Доказів направлення (вручення) відповідачу даного листа позивачем не надано. Таким чином відповідач не міг виконати вимогу позивача про переоформлення (видачу) кукурудзи.

Позивач листом №1-25/01 від 25.01.2017 звертався з вимогою переоформити некласну кукурудзу в кількості 12,133 тон на ТОВ «ГРАВЕЛ» та з вимогою претензією від 26.01.2017. Вимога-претензія від 26.01.17 одержана відповідачем 10.02.2017, що підтверджується листом-відповіддю № 44 від 24.02.2017 (а.с. 118). Лист-відповідь одержано позивачем 01.03.2017, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 121). В листі зазначено, що позивач може забрати залишок кукурудзи. Після одержання листа відповідача позивач не звертався за кукурудзою. В судовому засіданні представник позивача відповів на питання суду, пояснив, що після одержання листа від 24.02.2017 №45 відповідача позивач не вживав заходів до виборки залишку кукурудзи некласної.

Отже, позивачем не доведено протиправності поведінки відповідача щодо втрати некласної кукурудзи, на що він посилається, та не доведено наявності збитків, причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою відповідача та збитками та вини відповідача в заподіянні збитків.

Таким чином, вимоги про стягнення 47493,60 грн збитків, як втраченої кукурудзи некласної задоволенню не підлягають.

З огляду вищевикладеного, зважаючи на відсутність в діях відповідача елементів складу господарського правопорушення, зокрема, протиправної поведінки, недоведеність розміру збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою і збитками та вини, що є обовязковим для можливості застосування до субєкта господарювання відповідальності щодо відшкодування збитків, підстави для задоволення позову про стягнення збитків відсутні.

Позивачем нараховано та предявлено вимоги про стягнення 42067,23 грн штрафу на підставі п. 7.8 договору за яким у випадку несвоєчасного повернення (на першу вимогу поклажодавця) зерна зерновий склад додатково виплачує поклажодавцеві неустойку у вигляді штрафу у розмірі 10% від вартості несвоєчасно повернутого або неповернутого зерна, виходячи з вартості зерна на момент сплати штрафу.

Враховуючи вищевикладене вимоги позивача, щодо стягнення штрафу задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем не порушено зобовязань за договором складського зберігання зерна №1111/1 від 11.11.2016.

Судові витрати у вигляді судового збору покладаються на позивача згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.. ст.. 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 25.04.2017.

Суддя Н.О.Скорик