ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Справа № 920/1227/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І. В., суддя Шевель О. В.

за участю секретаря судового засідання Марченко В.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (договір на представництво та про надання правової допомоги від 27.12.2016),

відповідача - Ромась І.М. (довіреність №06.01-27/2 від 10.01.2017),

третьої особи - Литвяк Я.В. (довіреність б/н від 14.02.2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. №588 С/2) на рішення Господарського суду Сумської області від 26.01.2017 у справі № 920/1227/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.Суми,

до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, м.Суми,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальна установа "Сумська міська клінічна лікарня №1", м.Суми,

про визнання недійсними правочинів та установлення господарських правовідносин,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 26.01.2017 (суддя Жерьобкіна Є.А.) відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним пункту 10.1. розділу 10 "Строк дії цього договору встановлюється з 12.03.2012 по 12.03.2013", змін № 2 від 12.03.2012 до договору оренди нерухомого майна № УМКВ-0248 від 08.04.2009, змін № 3 від 13.03.2013 до договору оренди нерухомого майна № УМКВ-0248 від 08.04.2009, змін № 4 від 25.03.2014 до договору оренди нерухомого майна № УМКВ-0248 від 08.04.2009 та пункт 1 змін № 5 від 01.04.2015 до договору оренди нерухомого майна № УМКВ-0248 від 08.04.2009 в частині викладення пункту 10.1. договору оренди в наступній редакції: " 10.1. Строк дії цього договору встановлюється з 1 квітня 2015 року до 1 квітня 2016 року"; встановлення та визнання продовженим на строк з 08.04.2014 до 08.04.2019 на тих самих усіх інших, крім строку дії, умовах договору оренди нерухомого майна № УМКВ-0248 від 08.04.2009, укладеного між сторонами.

Позивач з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Скарга обґрунтована тим, що орендар з 30.12.2009 по 08.04.2014 не пропонував менший ніж п'ять років строк дії договору оренди, а наявність в матеріалах справи заяв позивача від 28.02.2013, від 03.03.2014 та від 10.03.2015 ніяким чином не підтверджують те, що орендар пропонував менший ніж п'ять років термін дії договору оренди, оскільки у вказаних заявах йдеться не про зміну строку дії договору оренди, а виключно про його продовження.

Також посилається на інші обставини, викладені в апеляційній скарзі.

14.04.2017 до суду від відповідача надійшли додаткові документи (вх.№4132).

14.04.2017 та 18.04.2017 до суду від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4148, №4188), в якому третя особа проти апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що договір оренди станом на час укладення договору був укладений відповідно до чинної на той час редакції Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Третя особа - балансоутримувач в подальшому, строк дії договору продовжувала враховуючи термін зазначений в заяві позивача. Отже, позивач, який планував припинити підприємницьку діяльність визначив термін дії договору оренди в один рік, а тому в даному випадку не можуть застосовуватися норми вищевказаних законів стосовно п'ятирічного терміну дії договору.

Як зазначила третя особа, позивач не мав наміру використовувати приміщення у зв'язку з відсутністю дозвільних документів на здійснення торгівлі лікарськими засобами, а саме: ліцензії на торгівлю лікарськими засобами і припинив свою діяльність як фізична особа-підприємець згідно з інформацією з ЄДР, дата запису про державну реєстрацію припинення - 29.12.2016.

Крім того, у зв'язку з проведенням медичної реформи в галузі медицини орендоване приміщення необхідне для власних потреб.

18.04.2017 до суду від позивача надійшли додаткові документи (вх.№4203).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи проти апеляційної скарги заперечували та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши наявні докази по справі, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

В грудні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про визнання недійсними пункту 10.1. розділу 10 "Строк дії цього договору встановлюється з 12.03.2012 по 12.03.2013", змін № 2 від 12.03.2012 до договору оренди нерухомого майна № УМКВ-0248 від 08.04.2009, змін № 3 від 13.03.2013 до договору оренди нерухомого майна № УМКВ-0248 від 08.04.2009, змін № 4 від 25.03.2014 до договору оренди нерухомого майна № УМКВ-0248 від 08.04.2009 та пункт 1 змін № 5 від 01.04.2015 до договору оренди нерухомого майна № УМКВ-0248 від 08.04.2009 в частині викладення пункту 10.1. договору оренди в наступній редакції: " 10.1. Строк дії цього договору встановлюється з 1 квітня 2015 року до 1 квітня 2016 року"; установлення та визнання продовженим на строк з 08.04.2014 до 08.04.2019 на тих самих усіх інших, крім строку дії, умовах, договору оренди нерухомого майна № УМКВ-0248 від 08.04.2009, укладеного між сторонами.

Позов обґрунтовано тим, що 08.04.2009 року між управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради (правонаступником якого є відповідач), орендодавцем, та підприємцем ОСОБА_4, орендарем, укладено договір оренди нерухомого майна УМКВ-0248, згідно з яким орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування (в оренду) на умовах, визначених договором, нежитлові приміщення у будинку АДРЕСА_1, площею 24,2 кв.м., право на оренду яких орендар набув на підставі наказу управління майна комунальної власності Сумської міської ради від 20.03.2009 № 72/01-13. Майно передавалось в оренду для розміщення аптечного кіоску.

Відповідно п.3.1. договору орендар вступає у строкове платне користування об'єктом оренди з моменту підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди, що є додатком №2 до договору, а також реєстрації договору оренди орендодавцем.

Відповідно до п.3.2. договору у разі припинення дії цього договору орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди у стані не гіршому, ніж він був одержаний, згідно з актом приймання-передачі, в термін, що вказаній в листі орендодавця про припинення дії договору, рішення суду чи визначений за згодою сторін, оформленого в письмовій формі.

Відповідно до п.3.3. договору об'єкт оренди вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідно до п.3.4. договору передача об'єкта в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на об'єкт оренди.

Відповідно до п.10.1. договору строк дії договору встановлено з 8 квітня 2009 року до 8 березня 2012 року.

Відповідно до п.10.8-1. договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця з дня закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

08.04.2009 між сторонами підписано акт приймання-передачі нерухомого майна.

12.03.2012 між сторонами підписано зміни №2 до договору, в яких, зокрема, внесено зміни до п. 10.1. договору та визначено, що строк дії договору встановлюється з 12 березня 2012 року по 12 березня 2013 року.

13.03.2013 між сторонами підписано зміни №3 до договору, в яких, зокрема, внесено зміни до п. 10.1. договору та визначено, що строк дії договору встановлюється з 19 березня 2013 року по 19 березня 2014 року.

25.03.2014 між сторонами підписано зміни №4 до договору, в яких, зокрема, внесено зміни до п. 10.1. договору та визначено, що строк дії договору встановлюється з 25 березня 2014 року по 25 березня 2015 року.

01.04.2015 між сторонами підписано зміни №5 до договору, в яких, зокрема, внесено зміни до п. 10.1. договору та визначено, що строк дії договору встановлюється з 1 квітня 2015 року до 1 квітня 2016 року.

01.07.2015 між ФОП ОСОБА_4, орендарем, та приватним малим підприємством «Аптека КіАВО», суборендарем, укладено договір суборенди нерухомого комунального майна, згідно з яким орендар передав, а суборендар прийняв у строкове платне користування (в суборенду) на умовах, визначених договором, нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 площею 24,2 кв.м., яке знаходиться в строковому платному користуванні орендаря на підставі договору оренди №УМКВ-0248 від 08.04.2009.

Відповідно до п.10.1. договору суборенди строк дії договору встановлено з 01.07.2015 по 01.04.2016.

Відповідач листом №08.01-16/324 від 04.04.2016 повідомив позивача про те, що строк дії договору оренди нерухомого майна №УМКВ-0248 від 08.04.2009 закінчився 01.04.2016 і на новий термін продовжуватися не буде. Просив до 11.04.2016 передати об'єкт оренди по акту приймання-передачі управлінню комунальної власності Сумської міської ради.

Відповідач листом №08.01-16/325 від 04.04.2016 також повідомив ПМП «Аптека КіАВО» про те, що строк дії договору суборенди нерухомого майна від 01.07.2015 закінчився 01.04.2016 і на новий термін продовжуватися не буде. Просив до 11.04.2016 передати об'єкт оренди по акту приймання-передачі управлінню комунальної власності Сумської міської ради.

Як зазначає позивач, оскаржуваний пункт 10.1. договору, у редакціях змін до договору, не відповідає вимогам закону, зокрема ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні", тому має бути визнаний недійним.

Враховуючи те, що в період до 08.04.2009 та з 08.04.2014 по 08.05.2015 були відсутні заяви відповідача про припинення договору оренди, на думку позивача, вказаний договір є продовжений на строк п'ять років, тобто до 08.04.2019.

Протиправність існування п.10.1. змін №2 від 12.03.2012, змін № 3 від 13.03.2013, змін № 4 від 25.03.2014, змін № 5 від 01.04.2015 до договору оренди нерухомого майна № УМКВ-0248 від 08.04.2009 полягає, на думку позивача, у позбавленні права позивача на продовження договору оренди з 08.04.2009 на той самий термін (п'ять років) і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору без будь-яких інших додаткових умов.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідач у запереченні на позовну заяву (вх.№844 від 26.01.2017) проти позовної заяви заперечував, посилаючись на те, що відповідач своїми заявами від 28.02.2013, від 03.03.2014 та від 10.03.2015 просив продовжити термін дії договору оренди на один рік.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Сумської міської ради від 27.04.2016 №661-МР було вирішено, зокрема,: затвердити Положення про Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради; вважати такими, що втратили чинність рішення Сумської міської ради від 31.07.2013 №2570-МР «Про затвердження Положення про управління майна комунальної власності Сумської міської ради» (п.2.2. рішення). Установлено, що дане рішення вступає в дію з 05.05.2016.

Відповідно до п.1.7. Положення про Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради Департамент є правонаступником управління майна комунальної власності Сумської міської ради по усіх майнових та немайнових правах та обов'язках та правонаступником управління підприємництва та споживчого ринку у сфері розвитку малого і середнього підприємництва.

Рішенням Сумської міської ради від 04.05.2016 №735-МР було вирішено реорганізувати управління майна комунальної власності Сумської міської ради шляхом приєднання його до новоствореного департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради (п.5.3.2 рішення).

Балансоутримувачем нежитлових приміщень будинку АДРЕСА_1, є Комунальна установа «Сумська міська клінічна лікарня №1».

Рішенням Сумської міської ради від 29.05.2013 №2415-МР «Про створення комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Суми» було вирішено, зокрема, створити з 01.08.2013 самостійну юридичну особу - комунальний заклад «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Суми» шляхом виділу зі складу комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня №1» за адресою АДРЕСА_1.

Виконання даного рішення відстрочено згідно рішення Сумської міської ради від 24.12.2015 №152-МР «Про внесення змін до рішень Сумської міської ради щодо створення комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги» до 01.01.2017.

26.01.2017 Господарським судом Сумської області прийнято оскаржуване рішення.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі Закон) відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 10 Закону істотними умовами договору оренди є, в тому числі термін, на який укладається договір оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону (в редакції чинній станом на день укладення спірного договору) термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні" від 15.12.2009 N 1759-VI частину першу статті 17 доповнено реченням такого змісту: "Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін".

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону (в редакції з 15.12.2009) термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні" передбачено, що термін договорів оренди державного та комунального майна для суб'єктів малого підприємництва, укладених до набрання чинності цим Законом, слід вважати продовженим до п'яти років з дня укладення, якщо орендар не пропонує менший термін.

Обов'язковість виконання зазначеного законодавчого припису не ставиться у залежність від намірів орендодавця використовувати майно для власних потреб або від будь-яких інших обставин, за винятком пропонування орендарем меншого, ніж п'ять років, строку продовження договорів оренди державного та комунального майна.

Разом з цим, оскільки зазначена норма надає орендарю право продовжувати орендні відносини на строк до п'яти років, то визначення конкретного строку, на який продовжується строк договору, повинно бути здійснено шляхом внесення змін до договору.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача на підставі пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні" щодо продовження строку дії договору до п'яти років з дня укладення.

Проте, як свідчать матеріали справи позивач звертався до управління майна комунальної власності Сумської міської ради з заявами від 28.02.2013, від 03.03.2014 та від 10.03.2015, в яких просив продовжити термін дії договору оренди саме на один рік.

Крім того, змінами №2 від 12.03.2012, змінами № 3 від 13.03.2013, змінами № 4 від 25.03.2014 та змінами № 5 від 01.04.2015 до договору оренди нерухомого майна № УМКВ-0248 від 08.04.2009, які підписані обома сторонами та скріплені печатками, в тому числі погоджено строк дії договору оренди, як істотної умови договору.

Частиною 1 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з п. 10.1. договору, у редакції зміни № 5, строк дії договору встановлено з 1 квітня 2015 року до 1 квітня 2016 року.

Відповідно до п.1 ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що пункт 10.1. договору, у редакціях змін № 2 від 12.03.2012, №3 від 13.03.2013, №4 від 25.03.2014, №5 від 01.04.2015 є таким, що повністю відповідає вимогам ч.1 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні", визначений за погодженням сторін.

Відповідно до ст.764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з пунктом 10.8-1. договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця з дня закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто, з урахуванням приписів чинного законодавства для припинення договору оренди достатнім є вираження стороною в обумовлений законом строк своєї волі у формі заяви про небажання продовжувати орендні відносини.

Як свідчать матеріали справи, комунальна установа «Сумська міська клінічна лікарня №1» листом №01-22/11/100 від 13.01.2016 зверталась до управління майна комунальної власності Сумської міської ради з проханням не продовжувати на новий термін дію договору оренди нерухомого майна №УМКВ-0248 від 08.04.2009 (зі змінами), укладеного між управлінням майна комунальної власності Сумської міської ради та ФОП ОСОБА_4 та договору суборенди нерухомого майна від 01.07.2015, укладеного між приватним малим підприємством «Аптека КіАВО» та ФОП ОСОБА_4, оскільки дане приміщення необхідне для власних потреб лікарні, а саме для розміщення амбулаторії загальної практики - сімейної медицини, яка буде функціонувати найближчим часом на базі закладу. Також, як зазначено в листі, оскільки вільні приміщення в лікарні відсутні, терміново потрібно звільняти площі, що використовуються орендарями.

Відповідач листом №08.01-16/324 від 04.04.2016 повідомив позивача про те, що строк дії договору оренди нерухомого майна №УМКВ-0248 від 08.04.2009 закінчився 01.04.2016 і на новий термін продовжуватися не буде. Просив до 11.04.2016 передати об'єкт оренди по акту приймання-передачі управлінню комунальної власності Сумської міської ради. Зазначений лист було відправлено позивачу 06.04.2016, що підтверджується квитанцією "Укрпошти" №6208 від 06.04.2016, копія якої додана до матеріалів справи (а.с.104).

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки орендодавець заявив про наявність у нього заперечень щодо продовження строку дії договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, договір оренди нерухомого майна № УМКВ-0248 від 08.04.2009 припинив свою дію 01.04.2016.

Крім того, колегія суддів зазначає, що 29.12.2016 до Єдиного державного реєстру внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, що підтверджується довідкою з ЄДР, доданою до матеріалів справи (а.с.83-84). Як зазначено третьою особою, позивач не мав наміру використовувати приміщення у зв'язку з відсутністю дозвільних документів на здійснення торгівлі лікарськими засобами, а саме: ліцензії на торгівлю лікарськими засобами.

Відповідно до приписів ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов'язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, на основі вичерпних та достеменно підтверджених висновків.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено позивачеві у задоволенні його позовних вимог, як таких, що не підтверджені належними доказами, які б об'єктивно і у визначеному законом порядку підтвердили його позицію, а відтак, апеляційна скарга є необґрунтованою і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, п.1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської області від 26.01.2017 у справі № 920/1227/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21.04.2017

Головуючий суддя Білоусова Я.О.

Суддя Тарасова І. В.

Суддя Шевель О. В.