ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 квітня 2017 р. Справа № 902/247/17

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

Секретар судового засідання О. Матущак

за участю представників:

позивача : Сокур С.В.- згідно довіреності;

відповідача : не з'явився.

Місце розгляду справи : приміщення суду, зал судових засідань №3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Аква" ( юридична адреса: 04053, м. Київ, вул. січових Стрільців, 37-41; поштова адреса: 04073, м. Київ, вул. Сирецька, 33А)

до:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

про стягнення 14 147,93 грн., з яких 10 606,38 грн.- боргу, 1 471,39 грн.-20% річних за період з 17.08.2016 по 28.02.2017, 2 070,16 грн.- пені за період з 17.08.2016 по 28.02.2017.

ВСТАНОВИВ :

Відповідач вимог ухвали суду від 15.03.2017 про явку в судове засідання повноважного представника, надання додаткових доказів, в тому рахунку відзиву на позовну заяву, контррозрахунку позовних вимог не виконав. Копія вказаної ухвали направлена відповідачу рекомендованим листом на адресу вказану в позовній заяві. Копія ухвали від 15.03.2017 вручена відповідачеві 24.03.2017, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вх.№ 1912 від 30.03.2017. Це розцінюється судом як вручення рекомендованого листа із ухвалою відповідачу та, як належне повідомлення останнього про час і місце судового розгляду справи за його участю та небажання відповідача скористатись наданим йому правом надавати свої пояснення в суді. Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача, відповідача про час і місце судового розгляду справи за їх участю.

Представником позивача в судовому засіданні 10.04.2017 заявлено усне клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору, тому усне клопотання представника позивача підлягає задоволенню, а спір відповідно до положень ст.75 ГПК України підлягає вирішенню за наявними в справі матеріалами.

Представником позивача в судовому засіданні 10.04.2017 подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 14 147,93 грн., з яких 10 606,38 грн.- боргу, 1 471,39 грн.-20% річних за період з 17.08.2016 по 28.02.2017, 2 070,16 грн.- пені за період з 17.08.2016 по 28.02.2017.

З огляду на права надані позивачеві ст. 22 ГПК України, ст. 20 ЦК України, заява представника позивача про зменшення розміру позовних вимог судом приймається як така, що не суперечить закону, матеріалам справи.

Суд розцінює зменшені позовні вимоги як нові позовні вимоги.

Повно, всебічно, об'єктивно і в сукупності дослідивши надані в справу докази, оглянувши оригінали надавши їм юридичну оцінку, суд, на підставі ст.11, 16, 20, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 655, 692 ЦК України, прийшов до висновку про часткове задоволення зменшених позовних вимог в сумі 14 144,56 грн., з яких 10 606,38 грн.- боргу, 1 468,84 грн.-20% річних за період з 17.08.2016 по 28.02.2017, 2 069,34 грн.- пені за період з 17.08.2016 по 28.02.2017.

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

29.07.2014 між позивачем (в Договорі - «Постачальник») та відповідачем (в Договорі «Покупець») було укладено договір поставки № 8286 (далі Договір).

Згідно п.1.1 Договору Постачальник продає та поставляє, а покупець купує та оплачує на умовах та у порядку визначених цим Договором товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом - передачу товару від Постачальника до Покупця та є невід'ємними частинами цього Договору.

Згідно п.2.1 Договору найменування та кількість товару зазначається в додатках або накладних, які є невід'ємними частинами цього Договору.

Згідно п.3.1 Договору ціна на товар встановлюється на підставі прайс-листів Постачальника, що є додатками до цього Договору. Оплата здійснюється в національній валюті України. Фактом погодження Покупцем ціни та вартості Товару вважається підписана Сторонами накладна.

Згідно п.3.3 Договору Покупець зобов'язаний оплачувати кожну партію переданого Постачальником товару, протягом (але не пізніше) 14 календарних днів з моменту передачі такої партії товару.

Згідно п.5.3 Договору у випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару, Покупець зобов'язаний сплатити на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, та крім того 20 % річних.

Згідно п.8.5 Договору даний Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2016 р., а у фінансовій частині до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань. У разі, якщо жодна Сторона протягом 30 (тридцяти) календарних днів до закінчення терміну дії даного Договору не заявить про наміри його розірвання, цей Договір вважається пролонгованим на тих же умовах терміном на один календарний рік.

Позивач передав відповідачу товар, а відповідач отримав товар на загальну суму 16 856,48 грн., що стверджується копіями видаткових накладних № ВШП-038031 від 02.08.2016. на суму 4 666,50 грн., № ВШП-039021 від 05.08.2016. на суму 3 853,42 грн., № ВШП-040322 від 11.08.2016. на суму 3 381,40 грн., № ВШП-041059 від 16.08.2016. на суму 3 317,92 грн., № ВШП-053120 від 19.10.2016 на суму 1 637,24 грн. які підписані представниками та скріплені печатками сторін.

Відповідач зобов'язання щодо оплати за отриманий товар виконав частково, здійснивши оплату в сумі 6 250 грн., що стверджується банківськими виписками.

Таким чином, борг відповідача перед позивачем складає 10 606,38 грн. (16 856,48 грн.- 6 250 грн.), що і стало причиною виникнення спору.

Зміст договору, взятих в ньому зобов'язань свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з купівлі-продажу, поставки товару, які регулюються ст.655, 712 ЦК України.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.525, ст.526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із приписів ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 692 України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.І ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що вимоги щодо стягнення боргу в сумі 10 606,38 грн. є правомірними, і підлягають задоволенню, оскільки відповідають умовам чинного законодавства та умовам договору.

Окрім суми боргу позивачем пред'явлено позовні вимоги про стягнення 2 070,16 грн.- пені за період з 17.08.2016 по 28.02.2017.

Частиною 2 ст.193 ГК України встановлено, що порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Частиною 2 ст.217 ГК України передбачено такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Стаття 549 ЦК України вказує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Стаття 610 цього ж Кодексу передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, заявлення позивачем вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення оплати товару є правомірним, оскільки відповідає умовам укладеного договору та чинного законодавства.

Разом з тим, перевіркою правильності розрахунку пені за прострочення оплати товару судом виявлено помилки при обрахуванні позивачем пені.

Тому, суд дійшов висновку про задоволення зменшених позовних вимог частково щодо стягнення пені в сумі 2 069,34 грн. за період з 17.08.2016 по 28.02.2017 згідно розрахунку здійсненому судом за допомогою інструменту "Калькулятор штрафів" системи "Ліга: Закон".

Окрім того позивачем заявлено вимоги про стягнення 1 471,39 грн.-20% річних за період з 17.08.2016 по 28.02.2017.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.5.3 Договору у випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару, Покупець зобов'язаний сплатити на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, та крім того 20 % річних.

Разом з тим, перевіркою правильності розрахунку 20 % річних за прострочення оплати товару судом виявлено помилки при обрахуванні 20 % річних.

Тому, суд дійшов висновку про задоволення зменшених позовних вимог щодо стягнення 20 % річних частково в сумі 1 468,84 грн. за період з 17.08.2016 по 28.02.2017 згідно розрахунку здійсненому судом за допомогою інструменту "Калькулятор штрафів" системи "Ліга: Закон".

В силу ст. ст.4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення зменшених позовних вимог в сумі 14 144,56 грн., з яких 10 606,38 грн.- боргу, 1 468,84 грн.-20% річних за період з 17.08.2016 по 28.02.2017, 2 069,34 грн.- пені за період з 17.08.2016 по 28.02.2017.

В зв'язку із доведенням спору до розгляду в суді внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати на судовий збір в сумі 1 600 грн. на підставі ч.2 ст. 49 ГПК України, підлягають відшкодуванню позивачеві за рахунок відповідача.

Керуючись викладеним, ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 35, 36, 43, ст.49, ст.75, 82 - 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Зменшені позовні вимоги задовольнити частково в сумі 14 144,56 грн., з яких 10 606,38 грн.- боргу, 1 468,84 грн.-20% річних за період з 17.08.2016 по 28.02.2017, 2 069,34 грн.- пені за період з 17.08.2016 по 28.02.2017. Судові витрати на судовий збір в сумі 1 600 грн. покласти на відповідача.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1 (АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Аква", (04053, м. Київ, вул. січових Стрільців, 37-41) 10 606,38 грн.- боргу, 1 468,84 грн.-20% річних за період з 17.08.2016 по 28.02.2017, 2 069,34 грн.- пені за період з 17.08.2016 по 28.02.2017, 1 600 грн. для відшкодування судових витрат на судовий збір. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

3. Копію рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом або вручити його повноважному представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 10.04.2017 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 18 квітня 2017 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (АДРЕСА_1)