КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"24" квітня 2017 р. Справа №910/12136/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Доманської М.Л.

Пантелієнка В.О.

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Торговий дім "Азовзагальмаш"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2016

у справі №910/12136/16 (суддя Пасько М. В.)

за заявою публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"

до приватного акціонерного товариства "Торговий дім "Азовзагальмаш"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 порушено провадження у справі №910/12136/16 про банкрутство приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) "Торговий дім "Азовзагальмаш", визнано публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) "Альфа-Банк" кредитором на суму 914`997`124,68 грн, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Вернигору В.П., інше.

Не погоджуючись, ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 у справі №910/12136/16. Разом з апеляційною скаргою було заявлено клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження та клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржену ухвалу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 апеляційну скаргу ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 у справі №910/12136/16 було повернуто скаржнику без розгляду по суті, цією ж ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання скарги, клопотання ж про поновлення строків на апеляційне оскарження не розглядалось судом.

Як вбачається з відбитку штампу Господарського суду міста Києва на апеляційній скарзі ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш", 31.01.2017 апелянт вдруге звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 у справі №910/12136/16 до Київського апеляційного господарського суду. Разом з апеляційною скаргою заявлено клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження та клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржену ухвалу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 в задоволенні клопотання ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" про поновлення строків апеляційного оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 у справі №910/12136/16 відмовлено, апеляційну скаргу ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" з доданими до неї документами повернуто скаржнику, матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва.

Згідно відтиску штампу на апеляційній скарзі ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш", 13.04.2017 ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" втретє звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою. Як додаток до апеляційної скарги, ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" також надає клопотання про відновлення пропущених строків апеляційного оскарження, та клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на оскаржену ухвалу.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) від 21.04.2017 визначено головуючого суддю - Верховця А.А.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 21.04.2017, для розгляду даної апеляційної скарги сформовано склад колегії суддів: Верховець А.А. - головуючий судя, судді: Доманська М.Л., Пантелієнко В.О.

Розглянувши апеляційну скаргу ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" та додані до неї документи, апеляційний суд встановив, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і має бути повернута скаржнику без розгляду враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 93 ГПК України визначено, що апеляційний суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Для вирішення господарським судом питання про відновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК (п.1 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.07 № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році").

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Клопотання про відновлення процесуального строку повинно містити роз'яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Як вбачається з відтиску штампу на апеляційній скарзі, ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" втретє звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою 13.04.2017, на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 у справі №910/12136/16, тоді як строк апеляційного оскарження ухвали від 28.07.2016 відповідно до ч. 1 ст. 93 ГПК України сплив 02.08.2016.

В змісті апеляційної скарги ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" поданої втретє до Київського апеляційного господарського суду вказує, що

ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" дізналось про неподання кредитором документів, який би підтвердив повноваження на підписання та подання заяви про порушення провадження у справі про банкрутство лише після дослідження копій матеріалів справи. Тобто, ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" дізналось про існування такої обставини лише 10 квітня 2017 року. Втім, апелянт в апеляційній скарзі при поданні апеляційної скарги вдруге 31.01.2017, зазначав що ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" дізналось про існування такої обставини лише 27 січня 2017 року. Разом з тим, такі висновки не узгоджується з наведеними вище нормами ч. 1 ст. 93 ГПК України.

Будь-яких доказів щодо наявності причин пропуску процесуального строку з обґрунтуванням їх поважності, які б позбавляли ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" можливості подати апеляційну скаргу у встановлений ч. 1 ст. 93 ГПК України строк, що могло б бути підставою для відновлення пропущеного процесуального строку відповідно до ст. 53 ГПК України, апеляційна скарга не містить.

Слід зазначити, що лише факт подання апелянтом клопотання про відновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду відновити цей строк, оскільки таке клопотання з огляду на приписи ч.1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України в постанові від 02.10.2012 у справі № 25/230.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 і ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнано однією з основних засад судочинства.

Обов'язковість судових рішень гарантована, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", передбачено що, якщо апеляційну скаргу подано повторно після повернення первісної апеляційної скарги на підставі пункту 4 частини першої статті 97 ГПК України, якщо клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги було відхилено, то відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У таких випадках останній повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу: щодо апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції - з посиланням на статті 97, 98 ГПК України, а щодо апеляційних скарг на ухвали суду - на статті 91, 98 і 106 ГПК.

Відповідно до п. 5-1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" частиною третьою статті 22 ГПК на сторони покладено обов'язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, до яких законом віднесено, зокрема, право апеляційного і касаційного оскарження. При цьому за вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, кожний має право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Таким чином, зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу. Якщо таке зловживання виявляється у повторному (два і більше разів) поданні апеляційних або касаційних скарг на судові рішення, які вже переглянуто відповідно в апеляційному або в касаційному порядку, то:

- суд першої інстанції своєю ухвалою повертає повторно (і більше разів) подану одним і тим же учасником судового процесу апеляційну скаргу на одне й те саме судове рішення місцевого господарського суду, яке вже перевірено в апеляційному порядку, або повернуту на підставі пункту 4 частини першої статті 97 ГПК України у разі коли клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги було відхилено, а так само на процесуальний документ, який не ухвалювався та відсутній у справі.

З огляду на викладене та враховуючи, що ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 та 06.02.2017 у цій справі вже було відмовлено скаржнику у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 і вказана ухвала у встановленому порядку судом не скасована, а отже є чинною, у Київського апеляційного господарського суду відсутні правові підстави для перегляду судового акта суду першої інстанції, з огляду на що наявні підстави для відмови у прийнятті апеляційної скарги ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 у справі № 910/12136/16.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 86, 91, 98 та 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" у задоволенні клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку подання апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу ПрАТ "Торговий дім "Азовзагальмаш" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2016 у справі № 910/12136/16 разом із доданими до них документами повернути скаржнику без розгляду по суті.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді М.Л. Доманська

В.О. Пантелієнко