ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017 року Справа № 904/1907/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Дон О.Я.

за участі представників сторін:

від боржника: ОСОБА_1, фізична особа-підприємець, НОМЕР_1 від 19.09.1997р.; Смолов К.В., адвокат, договір про надання правової допомоги № 01/16 від 19.05.2016р.;

від ліквідатора: Плесюк О.С., адвокат, договір про надання правової допомоги № 22-04-17 від 22.04.2017р.

представники інших учасників провадження у справі до судового засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 року у справі № 904/1907/15 про відмову у задоволенні клопотання про припинення провадження у справі

за заявою суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

до боржника суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі про банкрутство суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1 перебуває на стадії ліквідації.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 року у справі № 904/1907/15 (суддя Полєв Д.М.) в задоволенні клопотання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про припинення провадження у справі відмовлено.

Вищенаведена ухвала обґрунтована відсутністю підстав для припинення провадження у справі про банкрутство відповідно до вимог ст. 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Не погодившись із зазначеною ухвалою, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 року у справі № 904/1907/15 та припинити провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_1.

Так, в апеляційній скарзі скаржник вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки фактичним обставинам справи, а саме відсутності підстав, передбачених ст.ст. 10, 11, 16, 90 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» для порушення провадження у даній справі про банкрутство. Зокрема скаржник посилається на скасування судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів, невиконання якого і було підставою для звернення до суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_1. Не вірно було застосовано судом і ст. 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яка не забороняє припинення провадження у справі про банкрутство у випадку його безпідставного порушення.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.03.2017 року відновлено строк подання апеляційної скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 13.04.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги на п'ятнадцять днів, розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 25.04.2017р.

За клопотанням ліквідатора, ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 року, судове засідання у справі № 904/1907/15, призначене на 25.04.2017 року о 14:20 год., ухвалено провести в режимі відеоконференції.

У зв'язку із з'явлення представника ліквідатора до судового засідання особисто, судове засідання по справі 25.04.2017 року проведено у звичайному режимі

У судових засіданнях по справі представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Ліквідатор у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні проти задоволення останньої заперечують, вважають оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, просять залишити її без змін з тих підстав, що звернення боржника до суду з заявою про порушення справи про банкрутство та порушення судом провадження у справі про банкрутство повністю відповідає вимогам ст. 90 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка встановлює особливості розгляду справ про банкрутство фізичних осіб. Відсутні були у господарського суду і підстави для припинення провадження у справі за клопотанням боржника, оскільки такі підстави не встановлені ст. 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Також, ліквідатор зазначає, що звертаючись з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржник зазначав про наявність в нього заборгованості перед шістьма кредиторами на загальну суму 2 684 212,39грн., а ухвалою господарського суду від 28.04.2016р. було затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 574 258,51грн., які боржником не погашені, що свідчить про його неплатоспроможність. Вказує ліквідатор і про оскарження в касаційному порядку рішення апеляційного суду Дніпропетровської області, яким було скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з боржника 810 520,00грн., яке подавалося боржником суду в обґрунтування заяви про порушення провадження у справі про банкрутство.

Кредитори боржника наданим їм правом участі у судовому засіданні не скористалися та не забезпечили явку в судове засідання своїх повноважних представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що неявка представників кредиторів боржника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, матеріали справи є достатніми для її розгляду, а апеляційний суд обмежений певним процесуальним строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників кредиторів, за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та повноту з'ясування і доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним ухвали, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників скаржника та ліквідатора, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2015р. суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в порядку ст. 90 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015р. у справі № 904/1907/15 заяву про порушення справи про банкрутство прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання суду з розгляду заяви на 31.03.2015р.

Для виконання повноважень ліквідатора для участі у справі про банкрутство суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення розпорядника майна господарським судом у справах про банкрутство визначено кандидатуру арбітражного керуючого Юдицького О.В., свідоцтво № 416 від 05.04.2013р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.03.2015р. порушено провадження у справі № 904/1907/15 про банкрутство суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015р. у справі № 904/1907/15 визнано суб'єкта підприємницької діяльності фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 6 місяців. Ліквідатором суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Величка Віктора Юрійовича, свідоцтво № 450 від 27.02.2013р. (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.07.2015р. апеляційну скаргу арбітражного керуючого Юдицького Олександра Вікторовича на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015р. у справі № 904/1907/15 - задоволено. Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015р. у справі № 904/1907/15 в частині призначення ліквідатором суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 арбітражного керуючого Величка Віктора Юрійовича скасовано. Призначено ліквідатором боржника - суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 арбітражного керуючого Юдицького Олександра Вікторовича (свідоцтво № 416 від 05.04.2013р.).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2016р. затверджено реєстр вимог кредиторів з вимогами наступних кредиторів банкрута:

1. ПАТ "Банк "Форум" з грошовими вимогами до банкрута в розмірі 9468,26грн. (1 черга).

2. Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області в розмірі 217403,75грн. (2 черга), 347386,50грн. (3 черга).

Також, ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2016р. відхилені грошові вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до банкрута.

30.01.2017р. до суду надійшло клопотання представника банкрута ОСОБА_1 про припинення провадження у справі як безпідставно порушеного, яке обґрунтовано відсутністю підстав для порушення провадження у даній справі, у тому числі у зв'язку з визнанням недійсними договорів позики та скасуванням судових рішень, на яких ґрунтувались кредиторські вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 року у справі № 904/1907/15 в задоволенні клопотання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про припинення провадження у справі відмовлено.

Зазначена ухвала і є предметом апеляційного провадження.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 року про відмову у задоволенні клопотання про припинення провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно частиною 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону від 22.12.2011р. № 4212-VI (надалі - Закон), провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 9 Закону, справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2015р. суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення провадження у справі про своє банкрутство в порядку ст. 90 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, розділом VII Закону встановлені особливості банкрутства окремих категорій боржників.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 90 Закону, правила, передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, пов'язаних з визнанням банкрутом фізичної особи за боргами, які виникли у неї у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності.

Підставою для визнання фізичної особи банкрутом є його нездатність задовольнити вимоги кредиторів за грошовими зобов'язаннями та/або виконати обов'язок із сплати обов'язкових платежів.

Заява про порушення справи про банкрутство фізичної особи може бути подана в господарський суд фізичною особою, який є боржником, або його кредиторами.

Разом з цим, згідно ч. 3 ст. 10 Закону, справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону, до заяви про порушення справи про банкрутство, зокрема мають бути додані докази того, що сума безспірних вимог кредитора сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора.

Також, згідно п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону, до заяви боржника додаються, зокрема перелік кредиторів боржника, вимоги яких визнаються боржником, із зазначенням загальної суми грошових вимог усіх кредиторів, а також щодо кожного кредитора - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов'язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов'язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; перелік майна боржника із зазначенням його балансової вартості та місцезнаходження, а також загальна балансова вартість майна; перелік майна, що перебуває у заставі або є обтяженим у інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кредиторів, на користь яких вчинено обтяження майна боржника, їх ім'я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційні коди юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), суми їх грошових вимог, підстави виникнення зобов'язань, а також строки їх виконання згідно із законом або договором; відомості про всі рахунки боржника, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, їх реквізити; інші документи, які підтверджують неплатоспроможність боржника.

Вищенаведені вимоги Закону щодо надання необхідних доказів разом з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство мають загальний характер та застосовуються в т.ч. і при поданні заяв про порушення провадження у справі про банкрутство за ст. 90 Закону, яка лише встановлює певні особливості відповідного провадження, але не скасовує та не змінює загальні підстави для порушення провадження у справі про банкрутство та порядок подання таких заяв.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 16 Закону, перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи.

Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

У разі звернення до господарського суду боржника із заявою про порушення справи про банкрутство у підготовчому засіданні з'ясовуються ознаки неплатоспроможності боржника або її загрози.

Частиною 7 ст. 16 Закону передбачено, що суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, зокрема якщо заявником не доведено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство; вимоги кредитора є повністю забезпеченими майном боржника; відсутня хоча б одна з підстав, передбачених частиною третьою статті 10 цього Закону; за наявності підстав, передбачених статтею 15 цього Закону.

З заяви боржника про порушення провадження у справі вбачається, що підставою для звернення до суду є кредиторська заборгованість, погашення якої призведе до неможливості виконання грошових зобов'язань перед іншими кредиторами, зокрема заборгованість боржника перед ОСОБА_6 за договором позики від 01.08.2012р. становить 800 000,00грн., а перед ОСОБА_7 за договором позики від 01.02.2013р. становить 1 650 000,00грн.

Проте, боржником до матеріалів заяви не надано, а ні судових рішень про стягнення з боржника заборгованості за вищенаведеними договорами позики, а ні доказів не виконання боржником відповідної постанови органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

Так, до матеріалів заяви боржником надано лише копії договорів позики та копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2015р. з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/10718/13-ц від 12.12.2014р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 813 961,32грн.

При цьому саме рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/10718/13-ц від 18.11.2014р. на підставі, якого і було видано вищенаведений виконавчий лист надано боржником до матеріалів справи лише 14.04.2015р., тобто вже після порушення провадження у справі про банкрутство.

Тобто, боржником не доведено належними доказами наявності в нього кредиторської заборгованості на час звернення с заявою до суду, а відтак і неплатоспроможності, існування якої і є підставою для порушення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, оскільки на час порушення провадження у даній справі про банкрутство в матеріалах справи було відсутні докази існування безспірних вимог кредиторів до боржника у розмірі не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, а саме відповідне судове рішення та докази його виконання в примусовому порядку протягом трьох місяців, то у місцевого господарського суду були відсутні, передбачені ст.ст. 10, 11 Закону підстави для порушення провадження у справі про банкрутство боржника.

Відсутні були у місцевого господарського суду підстави для порушення провадження у справі про банкрутство, і виходячи з приписів ч. 1 ст. 90 Закону, яка передбачає визнання банкрутом фізичної особи лише за боргами, які виникли у неї у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності.

Між тим, правовідносини, які виникли між боржником та його кредиторами ОСОБА_6 за договором позики від 01.08.2012р. та ОСОБА_7 за договором позики від 01.02.2013р. є цивільно-правовими та не пов'язані зі здійсненням боржником підприємницької діяльності.

Так, договір позики від 01.08.2012р. укладений боржником як фізичною особою з фізичною особою ОСОБА_6, а договір позики від 01.02.2013р. хоч і укладений боржником як суб'єктом господарської діяльності, з фізичною особою ОСОБА_7, та на умовах використання позики для ведення господарської діяльності, але виходячи з природи відносин позики борг за цим договором не є таким, що виник у боржника у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2014 р. у справі № 201/10718/14-ц, відповідно до якого стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики від 01.08.2012р. в сумі 800000,00грн., пеню в сумі 10520 грн. 32 коп. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3441 грн., а всього 813961 грн. 32 коп., яке долучалося боржником до матеріалів справи на підтвердження існування безспірних вимог кредитора до боржника у розмірі не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати було скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.03.2016 р. у справі № 201/10718/14-ц (провадження № 22-ц/774/859/16) (т.5, а.с. 185-187) та постановлено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Зазначене рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.03.2016р. мотивоване недійсністю договору позики, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, встановленого у заочному рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2016 р. у справі № 201/16751/15-ц (т.5, а.с. 24-27).

Також, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2016 р. у справі № 201/16754/15-ц (провадження № 2/201/727/2016) (т.4, а.с. 108-109) визнано недійсним договір позики від 01.02.2013р., укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, на якому ґрунтувались кредиторські вимоги ОСОБА_7 у розмірі 1 650 000,00 (один мільйон шістсот п'ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

Виходячи з усього вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що будь-які підстави для порушення провадження у даній справі про банкрутство були відсутні, як відсутні і підстави для подальшого провадження у справі.

Отже, доводи ліквідатора щодо відповідності чинному законодавству оскаржуваної ухвали та правомірності порушення провадження у даній справі про банкрутство є безпідставними, як і доводи місцевого господарського суду про можливість перегляду ухвали суду про порушення провадження у справі за нововиявленими обставинами.

Відхиляються апеляційним судом і доводи ліквідатора щодо наявності у банкрута заборгованості перед іншими кредиторами, вимоги яких визнані господарським судом, оскільки визнання судом кредиторських вимог кредиторів банкрута, а саме ПАТ "Банк "Форум" з грошовими вимогами до банкрута в розмірі 9468,26грн. (1 черга) та Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області в розмірі 217403,75грн. (2 черга), 347386,50грн. (3 черга) відбулось лише ухвалою від 28.04.2016р., тобто на час порушення провадження у справі такі вимоги були відсутні, а припинення провадження у справі про банкрутство не позбавляє вищенаведених кредиторів на задоволення своїх вимог до боржника поза межами процедури банкрутства.

Відсутні були у матеріалах справи належні докази існування у боржника податкового боргу у розмірі не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати і на час прийняття постанови про визнання боржника банкрутом. Вимоги ж ПАТ "Банк "Форум" повністю забезпечені заставою майна боржника, тому в силу ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 14 Закону, також не могли бути підставою для порушення провадження у справі про банкрутство.

Не є підставою неможливості припинення безпідставно порушеної справи про банкрутство і наявність витрат пов'язаних з провадженням у справі про банкрутство, в т.ч. грошової винагороди ліквідатора. До того-ж, з матеріалів справи не вбачається включення судом таких витрат до реєстру вимог кредиторів та затвердження судом відповідного звіту ліквідатора про нарахування грошової винагороди та здійснення понесених ним витрат.

За таких обставин, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає за необхідне апеляційну скаргу боржника задовольнити та скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 року у справі № 904/1907/15 про відмову у задоволенні клопотання про припинення провадження у справі, як таку, що прийнята господарським судом з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а також прийняти з цього питання нове рішення, яким клопотання боржника про припинення провадження у справі задовольнити внаслідок її безпідставного порушення.

Згідно з ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

В силу ч. 2 ст. 102 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 15 "Про судову практику у справах про банкрутство", Законом не врегульовано подальшого перебігу провадження у справі у випадках, коли у встановленому законодавством порядку виявлено безпідставність вимог кредитора (кредиторів), за заявою якого (яких) було порушено справу про банкрутство боржника, або коли порушено провадження у справі про банкрутство підприємств, стосовно яких діє законодавча заборона порушувати справи про банкрутство. У таких випадках судам слід припиняти провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 40 Закону (за відсутності інших підстав для такого припинення) та пункту 11 частини першої статті 80 ГПК України (за відсутністю предмету спору).

Оскільки, виходячи з вищенаведеного, провадження у даній справі було порушено без належних правових підстав, то разом зі скасуванням ухвали про відмову у припиненні провадженні у справі про банкрутство слід припинити і провадження у даній справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, п. 7 ч. 1 ст. 83 Закону.

При цьому, апеляційний суд враховує, що норми ст. 83 Закону, які встановлюють певні підстави для припинення провадження у справі про банкрутство, порушеної у відповідності до вимог Закону, не обмежують суд у припиненні провадження у справі про банкрутство внаслідок її безпідставного порушення, зокрема на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, що також узгоджується з п. 12 ч. 1 ст. 83 Закону.

Згідно ст.ст. 49, 99 ГПК України, судовий збір сплачений скаржником за подання апеляційної скарги слід віднести на останнього, оскільки порушення провадження у справі відбулось внаслідок його неправильних дій.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 року у справі № 904/1907/15 про відмову у задоволенні клопотання про припинення провадження у справі - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 року у справі № 904/1907/15 про відмову у задоволенні клопотання про припинення провадження у справі - скасувати.

Прийняти нове рішення.

Клопотання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 30.01.2017р. про припинення провадження у справі - задовольнити.

Провадження у справі № 904/1907/15 про банкрутство фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - припинити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.04.2017 року.