ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

11.04.2017 Справа № 907/184/16

Суддя Йосипчук О.С., розглянувши матеріали за скаргою вх. № 02.3.1-11/3784/17 від 23.03.2017 боржника публічного акціонерного товариства „Укртелеком в особі Закарпатської філії, м. Ужгород на дії Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області по справі № 907/184/16

За позовом виконувача обовязків керівника Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області, м. Мукачево в інтересах держави в особі Завидівської сільської ради, с. Завидово Мукачівського району

до публічного акціонерного товариства „Укртелеком в особі Закарпатської філії, м.Ужгород

до Відділу освіти Мукачівської районної державної адміністрації, м. Мукачево

про визнання недійсним договору оренди №202/1-08 індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 01.02.2008 року та додаткової угоди № 32-46/1516 від 29.12.2010 року про продовження договору оренди № 202/1-08 від 01.02.2008 року; зобовязання публічного акціонерного товариства „Укртелеком в особі Закарпатської філії звільнити приміщення вартістю 19224, грн., площею 20 кв.м., що знаходиться за адресою: с. Завидово Мукачівського району, вул. Миру, 99 на першому поверсі будівлі школи та є предметом договору оренди №202/1-08 від 01.02.2008 року.

За участю представників сторін:

від скаржника (боржника): ОСОБА_1 представник ПАТ „Укртелеком в особі Закарпатської філії за дов. від 12.12.2016р.

від прокурора: Медвідь О.О., посв. № 035554 від 07.09.2015р.

від стягувача: ОСОБА_2 представник за дов. від 21.12.2016р.

від органу ДВС: ОСОБА_3 заступник начальник Мукачівського РВ ДВС Головного о територіального управління юстиції у Закарпатській області за дов. від 10.04.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Боржник ПАТ „Укртелеком в особі Закарпатської філії, м. Ужгород звернувся до суду із скаргою на дії Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області по справі № 907/184/16 по винесенню постанови від 15.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53584629 про примусове виконання наказу господарського суду Закарпатської області №907/184/16 від 27.07.2016р..

Скаржником у скарзі зазначено про те, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем з порушенням вимог Закону України Про виконавче провадження (далі Закон), оскільки стягувачем до заяви про примусове виконання рішення не було додано квитанцію про сплату авансового внеску у встановленому розмірі, обовязковість подання якої передбачено ч.2 ст. 26 зазначеного Закону. При цьому, орган місцевого самоврядування відповідно до абз. 3 ч.2 ст.26 Закону не звільнений від сплати авансового внеску. Отже, відсутність підтвердження сплати авансового внеску є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу органом ДВС без прийняття до виконання, що передбачено п.8 ч.4 ст. 4 Закону.

Крім того, скаржник зазначає про те, що ч.3 та ч.4 ст.16 Закону передбачено представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні. Разом з тим, виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Закарпатської області №907/184/16 від 27.07.2016р. було розпочато за заявою виконуючого обовязки голови Завидівської сільської ради ОСОБА_4 від 19.12.2016р., у якого не було підтверджено повноваження на представництво стягувача за зазначеним виконавчим документом.

З огляду на викладене, скаржник вважає неправомірними дії Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області по справі № 907/184/16 по винесенню постанови від 15.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53584629 про примусове виконання наказу господарського суду Закарпатської області №907/184/16 від 27.07.2016р., а тому просить суд скасувати зазначену постанову.

Представник скаржника у даному судовому засіданні підтримав вищезазначені доводи, наведені у скарзі.

Органом ДВС у поданому відзиві від 11.04.2017р. №53584629/17 на скаргу у спростування тверджень скаржника зазначено про те, що сільська рада за своєю правовою природою є органом, який представляє інтереси територіальної громади та у деяких випадках виконує функції держави, а тому є прирівняною до органів державної влади. Оскільки органи державної влади відповідно до абз.3 ч.2 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження звільняються від сплати авансового внеску, а тому заявник, як орган місцевого самоврядування, також звільнений від такої обовязкової сплати.

Крім того, у поданому відзиві зазначено про те, що заява про відкриття виконавчого провадження подана уповноваженим представником стягувача, оскільки ОСОБА_4, як секретар сільської ради, станом на 19.12.2016р. (дата заяви про відкриття виконавчого провадження) виконував обовязки сільського голови, звільненого з посади 15.04.2016р. та поновленого 21.12.2016р., без доручення у відповідності до вимог ч.1 ст. 42 та ст.50 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні. До відзиву долучено копії трудової книжки сільського голови Завидівської сільської ради ОСОБА_5, виконавчого листа №27/16 Львівського апеляційного адміністративного суду та розпорядження Завидівської сільської ради від 21.12.2016р. №26 про поновлення на роботі ОСОБА_5 на посаді голови села Завидово Мукачівського району.

Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні у справі доказові матеріали щодо спірного питання, заслухавши пояснення представників скаржника (боржника) стягувача та органу ДВС, дійшов висновку про задоволення скарги з огляду на наступне:

Частиною 3 статті 16 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи.

Частиною 2 ст.42 та п.1 ч.3 ст.50 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що у разі звільнення з посади сільського, селищного, міського голови у зв'язку з достроковим припиненням його повноважень або його смерті, а також у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює секретар відповідної сільської, селищної, міської ради … і до моменту початку повноважень сільського, селищного, міського голови.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи копіях трудової книжки сільського голови Завидівської сільської ради ОСОБА_5, виконавчого листа №27/16 Львівського апеляційного адміністративного суду та розпорядження Завидівської сільської ради від 21.12.2016р. №26 про поновлення на роботі ОСОБА_5 на посаді голови села Завидово Мукачівського району, останній був звільнений з посади голови сільради 15.04.2016р. та поновлений на роботі на посаді голови села Завидово Мукачівського району 21.12.2016р.. Заява від 19.12.2016р. №89 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Закарпатської області №907/184/16 від 27.07.2016р. була подана ОСОБА_4 у періоді, в якому останній виконував обовязки голови Завидівської сільської ради відповідно до вимог Закону.

Отже, посилання скаржника у скарзі на те, що виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Закарпатської області №907/184/16 від 27.07.2016р. було розпочато за заявою виконуючого обовязки голови Завидівської сільської ради ОСОБА_4 від 19.12.2016р. без підтвердження повноважень на представництво стягувача за зазначеним виконавчим документом є безпідставними.

Частиною 2 статті 26 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (абз.2 ч.2 ст.26 Закону).

Від сплати авансового внеску звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби(абз.3 ч.2 ст.26 Закону).

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що кожен стягувач зобовязаний здійснювати авансовий внесок за виконання примусового виконання рішення, винесеного на його користь, окрім випадку коли згідно закону він звільнений від сплати авансового внеску.

Як вбачається з виконавчого документу - наказу господарського суду Закарпатської області №907/184/16 від 27.07.2016р., останній містить немайнову вимогу, яка відсутня у виключному переліку, передбаченому абз.2 ч.2 ст.26 Закону, в якому наведено рішення, за якими стягувачі звільняються від сплати авансового внеску.

Крім того, стягувачем за наказом господарського суду Закарпатської області №907/184/16 від 27.07.2016р. є Завидівська сільська рада, яка відноситься до органів місцевого самоврядування. Абз.3 ч.2 ст.26 Закону містить вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати авансового внеску. Однак у ньому відсутній орган місцевого самоврядування, як такий, що звільнений від сплати зазначеного внеску.

За вищенаведених обставин, заявник, в даному випадку орган місцевого самоврядування, при зверненні до виконавчої служби до заяви про примусове виконання рішення немайнового характеру зобовязаний був додати квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до п.п.8 ч.4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, зокрема якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, заявником не було додано вищезазначеної квитанції, а тому державний виконавець зобовязаний був повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання . Однак, державним виконавцем було винесено постанову від 15.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53584629 про примусове виконання наказу господарського суду Закарпатської області №907/184/16 від 27.07.2016р., що суперечить вищезазначеній нормі Закону, а тому такі дії державного виконавця є неправомірними.

З огляду на викладене, постанова від 15.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53584629 про примусове виконання наказу господарського суду Закарпатської області №907/184/16 від 27.07.2016р.. підлягає до скасування.

Поряд з цим, при вирішенні питання щодо виконання рішення суду у справі №907/184/16, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що згадана справа порушена за заявою виконувача обов'язків керівника Мукачівської місцевої прокуратури, який діяв в інтересах органу місцевого самоврядування - Завидівської сільської ради. За таких обставин, саме на орган прокуратури покладається контроль не тільки за вирішенням спору у суді, але і за фактичне виконанням судового рішення (п.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 23.03.2012р.). Як вбачається із матеріалів справи №907/184/16, спірний наказ на виконання рішення суду у цій справі було надіслано не прокуратурі за її клопотанням, а безпосередньо позивачу, який і звернувся до орагну ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скасувати постанову Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 15.03.2017р. про відкриття виконавчого провадження №53584629 про примусове виконання наказу господарського суду Закарпатської області №907/184/16 від 27.07.2016р.

Суддя Йосипчук О.С.