РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2017Справа №910/2280/17

За позовом: Громадської організації "Андріївсько-Пейзажна ініціатива"

до: Київської міської ради

товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний виставковий центр"

товариства з обмеженою відповідальністю "Майк"

товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Капітал"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерства екології та природних ресурсів

про: визнання незаконними та скасування рішень

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

від прокуратури - Винник О.О. (службове посвідчення № 036704);

від позивача - Невмержицька І.М. керівник згідно протоколу № 1 від 07.08.12 р.

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - Кокарева Є.О. за дов. № 04-07 від 17.01.17 р.; від відповідача 3 - не з'явився;

від відповідача 4 - Скрипченко Ю.О. за дов. № б/н від 10.03.17 р.

від третьої особи - Мішіна Д.Є. задов. № 5/1-6/93-17 від 10.01.17 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Громадської організації "Андріївсько-Пейзажна ініціатива" до Київської міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний виставковий центр", товариства з обмеженою відповідальністю "Майк", товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Капітал" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Міністерства екології та природних ресурсів про визнання незаконними та скасування рішень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2017 року порушено провадження у справі № 910/2280/17.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що при винесенні спірних рішень Київською міською радою порушені вимоги діючого на той час законодавства, зокрема Земельного кодексу України в частині недотримання порядку для прийняття рішень про продаж земельних ділянок у приватну власність та зміни цільового призначення земель; Водного кодексу України щодо відведення земельних ділянок у межах прибережних захисних смуг, оскільки відведені земельні ділянки знаходяться в межах прибережної захисної смуги Русанівської протоки, у зв'язку з чим належать до земель водного фонду та не могли бути передані у приватну власність; при прийнятті рішення Київської міської ради «67/1901 від 26.07.2007 року проголосувало менша кількість депутатів від встановленого кворуму.

Відповідач-4 проти позову заперечує, посилаючись на те, що спірні рішення Київської міської ради вже були предметом судового розгляду, у позивача відсутнє право на звернення з даним позовом, оскільки позивач не зазначає в чому полягає порушення його прав, заявляє про застосування наслідків пропущення строку позовної давності.

Відповідач -1 проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що позивачем не доведено наявність порушення його прав, оскаржувані рішення вже були предметом судового розгляду.

Відповідач-2 проти задоволення позову заперечував, вказуючи про відсутність порушення прав позивача в зв'язку з прийняттям оскаржуваних рішень.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання громадської спілки «Асоціація органів самоорганізації населення м. Києва» про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, у зв'язку з тим, що заявником не доведено яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки громадської спілки «Асоціація органів самоорганізації населення м. Києва».

В судовому засіданні 13.04.2017 року представник ПАТ «Державний ощадний банк України» заявив усне клопотання про залучення ПАТ «Державний ощадний банк України» до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, в задоволенні якого судом відмовлено, у зв'язку з тим, що заявником не доведено яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки ПАТ «Державний ощадний банк України».

Відповідач-1 заявив клопотання про залучення в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке мотивоване тим, що наслідком визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку є скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, в зв'язку з чим відповідач-1 зазначає, що рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання, з огляду на те, що предметом розгляду даної справи не є скасування державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та відповідачем-1 не обґрунтовано яким чином рішення у даній справі може вплинути на права та обов'язки Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради.

Відповідачем-4 подано клопотання про припинення провадження у справі, в зв'язку з тим, що оскаржувані позивачем правовстановлювальні документи вже були предметом судового розгляду.

Відповідно до п.2 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

З огляду на те, що спір щодо правомірності оскаржуваних позивачем рішень, розглядався між іншими сторонами, підстави для припинення провадження у даній справі відсутні.

У судовому засіданні 13.04.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п.6 Рішення Київської міської ради від 26 липня 2007 року №67/1901 "Про зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок товариству з обмеженою відповідальністю "Майк" для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціональних комплексів у складі комплексу готельно-офісного та торговельно розважального призначення, житлово-офісного комплексу з апартаментами, яхт-клубу, дельфінарію та аквапарку, благоустроєних набережних між вул. Микільсько-Слобідською та проспектом Броварським у Дніпровському районі м.Києва" відповідно до статей 20, 93, 123, 124 Земельного кодексу України, Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №502, та розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, Київська міська рада вирішила передати товариству з обмеженою відповідальністю "Майк", за умови виконання пункту 7 цього рішення, земельні ділянки загальною площею 7,00 га для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціональних комплексів у складі комплексу готельно-офісного та торговельно-розважального призначення, житлово-офісного комплексу з апартаментами, яхт-клубу, дельфінарію та аквапарку, благоустроєних набережних між вул. Микільсько-Слобідською та просп. Броварським у Дніпровському районі м. Києва.

01.07.2009 року між ТОВ «Майк» та ТОВ «Терра Капітал» укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 01.07.2009 року, згідно якого ТОВ «Майк» передано ТОВ «Терра Капітал» у власність належну земельну ділянку площею 7,067 гектарів, яка розташована за адресою:м.Київ, Дніпровський район, між вулицями Микільсько- Слобідською та просп. Броварським, цільове призначення (використання) земельної ділянки - будівництво, експлуатація та обслуговування багатофункціональних комплексів у складі комплексу готельно-офісного та торговельно-розважального призначення, житлово-офісного комплексу з апартаментами, яхт-клубу, дельфінарію та аквапарку, благоустроєних набережних. Кадастровий номер земельної ділянки :66:178:0085. Земельна ділянка, що продається, належить товариству з обмеженою відповідальністю "Майк", на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії КВ № 141797, виданого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 24 жовтня 2007 року та на підставі рішень Київської міської ради від 18.11.2004р. №828/2038, від 23.12.2004р. №1004/2414, від 02.02.2006 р. №76/3167, від 26.07.2007 р. № 67/1901 та договорів купівлі - продажу від 20.12.2004 р. №1192 (ВВО 703859, 703860),від 10.02.2005 р. № 65 (ВВО 704365, 704366), від 18.02.2005 р. № 114 (ВСА 374231), від 17.02.2006 р. № 617 (ВСР097531, 097517), від 06.04.2006 р. № 1294 (ВСР 229510, 229512) та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 09-8-00089.

Обґрунтовуючи заявлений позов позивач зазначає, що при винесенні спірних рішень Київською міською радою порушені вимоги діючого на той час законодавства, зокрема Земельного кодексу України в частині недотримання порядку для прийняття рішень про продаж земельних ділянок у приватну власність та зміни цільового призначення земель; Водного кодексу України щодо відведення земельних ділянок у межах прибережних захисних смуг, оскільки відведені земельні ділянки знаходяться в межах прибережної захисної смуги Русанівської протоки, у зв'язку з чим належать до земель водного фонду та не могли бути передані у приватну власність; при прийнятті рішення Київської міської ради « 67/1901 від 26.07.2007 року проголосувало менша кількість депутатів від встановленого кворуму.

Оцінюючи подані докази та пояснення сторін суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підвідомчість справ судам загальної юрисдикції визначається процесуальними законами.

Згідно з ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За приписами ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За змістом вказаних норм, суд здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду про визнання незаконними та скасування рішень Київської міської ради щодо продажу земельних ділянок юридичним особам та визнання недійсними державні акти на право власності, не обґрунтовує в чому саме полягає порушення його прав, які саме права позивача порушуються прийняттям спірних рішень Київською міською радою, в той час як позивач - громадська організація здійснює представництво лише членів такої громадської організації, не здійснює представництво усієї громади та не наділена повноваженнями здійснювати контроль за дотриманням органами місцевого самоврядування вимог законодавства України.

Одночасно з цим, судом встановлено, що оскарження рішення Київської міської ради №67/1901 від 26.07.2007 року було предметом судового розгляду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2014 року у справі №2а-6650/11/2670, що набрала законної сили, відмовлено у задоволенні позову заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного агентства із земельних ресурсів України до Київської міської ради треті особи: ТОВ "Майк", ТОВ "Терра Капітал", Державне комунальне підприємство "Плесо", Київська морська школа Товариства сприяння обороні України, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про скасування рішення Київської міської ради від 26 липня 2007 року №67/1901 "Про зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок товариству з обмеженою відповідальністю "Майк" для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціональних комплексів у складі комплексу готельно-офісного та торговельно-розважального призначення, житлово- офісного комплексу з апартаментами, яхт-клубу, дельфінарію та аквапарку, благоустроєних набережних між вул. Микільсько-Слобідською та проспектом Броварським у Дніпровському районі м. Києва".

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.02.2016, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва від 13.07.2016, у справі №826/23434/15 за позовом Громадської спілки «Асоціація органів самоорганізації населення міста Києва» до Київської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Державне комунальне підприємство «Плесо», Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ТОВ «Майк», ТОВ «Терра Капітал», ПАТ «Державний ощадний банк» про скасування н. 5 рішення від 26.07.2007 № 67/1901 «Про зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок ТОВ «Майк» для будівництва, експлуатації та обслуговування багатофункціональних комплексів у складі комплексу готельно-офісного та торговельно-розважального призначення, житлово-офісного комплексу з апартаментами, яхт-клубу, дельфінарію та аквапарку, благоустроєних набережних між вул. Микільсько-Слобідська та просп. Броварським у Дніпровському районі м. Києва» - відмовлено повністю.

При вирішення вказаних спорів по суті, суди прийшли до висновку, що оспорюванні рішення від 18.11.2004 №828/2038 та №769/2179, від 23.12.2004 №1004/2414, від 02.02.2006 №76/3167 та №77/3168, а також п. 4 та п. 5 рішення Київської міської ради від 26.07.2007 №67/1901 прийняті Київською міською радою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим на той час законодавством України.

Заява про застування наслідків пропущення строку позовної давності судом не розглядається, в зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог по суті, клопотання про витребування доказів залишене судом без задоволення з огляду на недоведеність їх необхідності в знаходженні технічної землевпорядної документації в матеріалах даної справи.

Враховуючи вищенаведене суд не вбачає наявності підстав для задоволення позовних вимог, в зв'язку з чим в позові слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повний текст рішення складено: 20.04.2017 року