РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017Справа №910/20408/15
За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації

«Житомиргаз»

До Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії

«Нафтогаз України»

про внесення змін до договору

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Волощук П.Ю. - по дов.

від відповідача: Мицько Р.М. - по дов., Романюк В.В. - по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В серпні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» до Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про внесення змін до договору на технічне обслуговування газорозподільних об'єктів №17/10-679 від 01.10.2010 року та викладення його у відповідній редакції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2015 року суддею ОСОБА_1 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/20408/15. Розгляд справи призначено на 21.09.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 року, відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, провадження по справі зупинено до розгляду пов'язаної справи.

Ухвалою від 06.03.2017р. провадження по справі поновлено та призначено її розгляд на 22.03.2017р.

У зв'язку із закінченням терміну повноважень судді ОСОБА_1, відповідно до п. 2.3.50 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва, затверджених рішенням зборів суддів від 14.09.2015 № 17, було призначено повторний автоматичний розподіл матеріалів судової справи № 910/20408/15.

Згідно повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями справа №910/20408/15 була передана до розгляду судді Спичаку О.М.

Ухвалою від 27.03.2017р. справу №910/20408/15 було прийнято до свого провадження суддею Спичаком О.М. та призначено її розгляд на 18.04.2017р.

Представником позивача у судовому засіданні було надано усні пояснення по суті справи, відповідно до яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представники відповідача надали усні пояснення по суті спору, відповідно до змісту яких проти задоволення позову заперечували.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами в судовому засіданні 18.04.2017р.

В судовому засіданні 18.04.2017р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі представлені учасниками судового процесу докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2010р. між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (замовник) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» (виконавець) було укладено договір №17/10-679 на технічне обслуговування газорозподільних об'єктів, відповідно до п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання робіт і послуг з технічного обслуговування газорозподільних об'єктів, які належать замовнику, згідно з переліком, зазначеним у додатку №1 до цього договору.

За умовами п.п.2.1, 2.2 договору №17/10-679 від 01.10.2010р. щомісячна вартість виконання робіт та послуг з технічного обслуговування об'єктів (ПТО) складає з урахуванням податку на додану вартість 100 грн. відповідно до розрахунку, що є додатком №3 до договору. Вартість робіт з капітального ремонту, реконструкції або заміни об'єктів визначається на підставі окремого договору, укладеного сторонами.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання та скріплення печатками сторін і діє з 01.10.2010р. до 31.12.2010р. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. У разі, якщо жодна зі сторін письмово не заявить про бажання щодо його припинення за місяць до закінчення дії цього договору, договір вважається продовженим на наступний квартал та на таких саме умовах (п.п.10.1, 10.2 договору №17/10-679 від 01.10.2010р.).

01.01.2013р. набули чинності зміни до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання угод про розподіл продукції», відповідно до яких експлуатація складових Єдиної газотранспортної системи України здійснюється виключно газотранспортними або газорозподільними підприємствами. Власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані забезпечити надійну та безпечну експлуатацію Єдиної газотранспортної системи України згідно з вимогами законодавства та правилами технічної експлуатації. У разі невиконання зазначених вимог власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані передати належні їм складові Єдиної газотранспортної системи України у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових (ч.ч.4, 5 ст.71 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу»).

Постановою №226 від 07.03.2013р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, затверджено типовий договір на господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами). Вказану Постанову було зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.03.2013р. за №494/23026.

Постановою №227 від 07.03.2013р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, затверджено типовий договір на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами). Означена Постанова зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.03.2013р. за №492/23024.

Постановою №228 від 07.03.2013р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.03.2013р. за №493/23025, затверджено типовий договір на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами).

Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що умови договору №17/10-679 від 01.10.2010р. на момент звернення до суду з розглядуваним позовом суперечили вимогам чинного законодавства, а відносини сторін не могли продовжуватись на підставі умов означеного правочину, що і стало підставою для звернення до суду з позовними вимогами про внесення змін договору на технічне обслуговування газорозподільних об'єктів в редакції заявника на підставі приписів ст.652 Цивільного кодексу України у зв'язку з істотною зміною обставин.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст.651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Суд зазначає, що жодних звичаїв ділового обороту, які б передбачали іншу форму внесення змін до договору сторонами суду не повідомлено.

Відповідно до ст.188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

За змістом ч.ч.1, 2, 4 ст.652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Тобто, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Отже, закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 23.05.2011р. Верховного Суду України по справі №3-47гс11.

Відповідно до ч.3 ст.179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (ч.3 ст.184 Господарського кодексу України ).

Як вказувалось вище, як на істотну зміну обставин, позивач посилався на приписи ст. 7-1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та Постанови №226 від 09.03.2013р., №227 від 07.03.2013р. та №228 від 07.03.2013р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, якими затверджено типові договори на господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами) та на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання угод про розподіл продукції», який вступив в дію з 01.01.2013р., внесено зміни до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», зокрема, доповнено його статтею 7-1, відповідно до частин четвертої та п'ятої якої власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані забезпечити надійну та безпечну експлуатацію Єдиної газотранспортної системи України згідно з вимогами законодавства та правилами технічної експлуатації. У разі невиконання зазначених вимог власники складових Єдиної газотранспортної системи України зобов'язані передати належні їм складові Єдиної газотранспортної системи України у власність, господарське відання чи користування газотранспортному або газорозподільному підприємству чи укласти з газотранспортним або газорозподільним підприємством договір про експлуатацію таких складових. Експлуатація Єдиної газотранспортної системи України здійснюється виключно газотранспортними або газорозподільними підприємствами.

Проте, як встановлено судом, Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу» втратив свою чинність з 01.10.2015р. згідно із Законом України «Про ринок природного газу».

Одночасно, Постанови №226 від 09.03.2013р., №227 від 07.03.2013р. та №228 від 07.03.2013р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, також втратили чинність з 27.11.2015р. на підставі Постанови №2494 від 30.09.2015р. «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Тобто, на момент розгляду справи по суті обставини, на які заявник посилався як на істотну зміну обставин, в якості обґрунтування наявності підстав для внесення змін до договору №17/10-679 від 01.10.2010р., перестали існувати.

Вказане свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та внесення змін до договору №17/10-679 від 01.10.2010р., з підстав, викладених позивачем в позовній заяві.

Одночасно, господарський суд зауважує, що за приписами чинного господарського процесуального законодавства, суд при вирішенні спору по суті обмежений предметом та підставами позовних вимог, що визначені позивачем та не може спонукати до їх уточнення.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Наразі, інших підстав позовних вимог, як внесення змін до Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» та затвердження Постановами України №226 від 09.03.2013р., №227 від 07.03.2013р. та №228 від 07.03.2013р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, типових договорів на господарське відання складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), на експлуатацію складових Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами) та на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України (між власниками та газотранспортними або газорозподільними підприємствами), для внесення змін до договору №17/10-679 від 01.10.2010р., заявником не наведено.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що укладення господарських договорів на основі типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статті 179 Господарського кодексу України, а не внесенням змін до іншого діючого договору (порядок внесення змін до діючих господарських договорів регулюється положеннями статті 188 Господарського кодексу України ). Аналогічну правову позицію висловлено Вищим господарським судом України у постанові від 03.11.2016р. по справі №910/15260/14р.

За таких обставин, виходячи з вищенаведеного у сукупності, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» до Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про внесення змін до договору.

Всі інші доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір згідно з приписами ст.49 Господарського процесуального кодексу України залишається за позивачем.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

19.04.2017 р.

Суддя О.М. Спичак