ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року Справа № 923/280/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі судового засідання Фінаровій О.Л., розглянувши справу

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Відділу освіти Каховської міської ради Херсонської області

про стягнення 152911,29 грн,

за участі представників:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 (представника за дорученням),

відповідача - Жужи К.О. (представника за дорученням),

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 152911,29, з яких: 88613,82 грн основної заборгованості, 6351,60 грн річних та 57945,87 грн. Безпосередньо позовні вимоги ґрунтуються на неналежному виконанні відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної оплати вартості поставленого товару за договором про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти № 7-9 від 16.01.2014.

Відповідачем зазначені вимоги визнаються частково - в сумі основної заборгованості, а відносно інфляційних та річних він зазначає, що ці нарахування не передбачені договором.

Крім викладеного судом встановлено, що 16.01.2014 між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Відділом освіти Каховської міської ради Херсонської області укладено договір про закупівлю товарів, робіт та послуг за державні кошти № 7-9, за умовами якого позивач зобов'язався протягом 2014 року поставляти продукти харчування, а саме молоко, сир та масло вершкове, в заклади освіти по місту Каховка, згідно мережі, яка визначена у додатку № 3 до договору, а відповідач зобов'язався оплатити товар в обсягах, обумовлених договором, шляхом проведення розрахунку у національній валюті, безготівково, за рахунок коштів місцевого бюджету, що передбачені затвердженим на 2014 рік кошторисом на такі витрати, протягом поточного чи наступного місяців з дня поставки запланованих графіком, після пред'явлення рахунку на оплату, з можливістю відтермінування оплати на строк 30 робочих днів.

На виконання умов договору відповідно до реєстру видаткових накладних за 2014 рік (т. 1, а.с. 46- 65), безпосередньо самих видаткових накладних (т. 1, а.с. 116-250, т. 2, а.с. 1-250, т. 3, а.с. 1-358, т. 4, а.с. 1-311, т. 5, а.с. 1-157) та актів звірок взаємних розрахунків від 02.02.2014 (т. 1, а.с. 66), від 05.03.2014 (т. 1. а.с. 67), від 05.03.2014 (т. 1. а.с. 68), від 05.05.2014 (т. 1. а.с. 69), від 05.06.2014 (т. 1. а.с. 70), від 05.07.2014 (т. 1. а.с. 71), від 05.08.2014 (т. 1. а.с. 72), від 05.09.2014 (т. 1. а.с. 73), від 05.10.2014 (т. 1. а.с. 74), від 05.11.2014 (т. 1. а.с. 75), від 05.12.2014 (т. 1. а.с. 76), від 05.01.2015 (т. 1. а.с. 77), позивачем поставлено відповідачу товару на загальну суму 1465583,54 грн.

Натомість відповідачем, не дивлячись на настання строків оплати, вартість отриманого товару сплачена лише в сумі 1376969,72 грн, у зв'язку з чим заборгованість складає 88613,82 грн. Наявна сума заборгованості підтверджена і самим відповідачем у листі за вих. № 26/01-10 від 11.01.2017 (т. 1, а.с. 84-109), в якому ним визначено суми та перелік несплачених накладних, а також визнана станом на час розгляду справи в суді, що слідує з відзиву на позов.

Ці обставини є достовірними, оскільки вони не оспорюються сторонами та добровільно ними визнаються, а тому не потребують додаткового доказування, що слідує з положень абзацу 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, за яким обставини, які визнаються сторонами можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Аналіз правовідносин, які існували між сторонами свідчить, що за своєю юридичною природою між ними укладено договір поставки.

Зокрема, згідно до приписів статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а останній зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до положень частини 7 статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому несвоєчасна оплата вартості поставленого товару є порушенням взятих відповідачем на себе зобов'язань та вказаних правових положень.

Через несвоєчасне виконання зобов'язання щодо оплати вартості товару позивачем на підставі статті 625 ЦК України нараховані 6351,60 грн річних та 57945,87 грн інфляційних за періоди несплати відповідно до наданих розрахунків (т. 1, а.с. 11-24, 25-38).

Зокрема, у відповідності до названої статті 625 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунки річних та інфляційних, суд зазначає про їх правомірність.

При цьому заперечення відповідача щодо нарахування інфляційних та річних поза межами договору до уваги судом не приймаються, оскільки положення статті 625 ЦК України, як відповідальність за невиконання грошового зобов'язання, підлягають застосування поза межами договірних відносин, не потребують додаткового договірного врегулювання, оскільки інфляційні нарахування, не являючись штрафною санкцією, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення їх сплати, а річні - також, не являючись штрафною санкцією, виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічне сприйняття правових приписів статті 625 ЦК України надане в пунктах 3.1. та 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

На підставі викладеного та за результатами оцінки доказів, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до приписів статті 49 ГПК України суд зазначає, що оскільки спір виник з вини відповідача, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 2293,67 грн, покладається на відповідача.

Враховуючи вказані правові норми та керуючись статтями 44, 49, 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Відділу освіти Каховської міської ради Херсонської області (адреса: 74800 Херсонська область, м. Каховка, вул. Луначарського, буд. 6-а; ідентифікаційний код 2146707) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) - 88613,82 грн основної заборгованості, 57945,87 грн інфляційних, 6351,60 річних та 2293,67 грн компенсації по сплаті судового збору.

Повне рішення підписане - 26.04.2017

Суддя М.К. Закурін