Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" квітня 2017 р. Справа № 906/292/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 20.04.17)

від відповідача: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінта-Трейд"

до Приватного підприємтва "Вікінг"

про стягнення 131938,96 грн.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 131938,96 грн.,з яких: 128544,00грн. боргу за поставлену продукцію по договору №ППВК-05/10/16 від 05.10.16; 14,08грн. пені; 3380,88 грн. 24% річних.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. До суду надіслав клопотання про розгляд справи у відсутності представника ПП" Вікінг", а також письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково, а саме в сумі 128544,00 грн.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст.75 ГПК України.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов'язковою не визнавалась, надання письмового відзиву відповідно до вимог ст.59 ГПК України є правом відповідача, а не його обов'язком, господарський суд вважає, що неявка відповідача, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2016 року між ТОВ "СІНТА-ТРЕЙД" (постачальник/позивач) та ПП "ВІКІНГ" (покупець/відповідач) укладено договір поставки № ППВК-05/10/16, за яким Постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених Договором, поставляти Покупцю визначений цим Договором та/або додатками до нього товар: автомобільні шини та запчастини (далі - Товар), а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених Договором, прийняти Товар та оплачувати його.

Згідно п. 2.1. Договору, погодження Сторонами кількості, номенклатури асортименту та ціни Товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується в рахунках-фактурах на оплату та/або в видаткових накладних про відвантаження, що являються невід'ємними складовими договору без складання специфікації.

Відповідно до п. 2.2. Договору, Товар за домовленістю сторін продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу.

20.10.2016р. ПП "ВІКІНГ" перерахувало в рахунок передоплати ТОВ "СІНТА-ТРЕЙД" кошти в розмірі 29 500 грн. (а.с.19).

21.10.2016р. та 28.10.2016р. "СІНТА-ТРЕЙД" поставило ПП "ВІКІНГ" товар на загальну суму 158 044 грн., що підтверджується видатковими накладними: ВН №02272 від 21.10.2016 на суму 11100,00грн., ВН №02273 від 21.10.2016 на суму 113800,00грн. ВН №02370 від 28.10.2016 на суму 33144,00грн. та рахунками фактури на оплату №3950,3949,4087 (а.с.15-21).

Згідно п. 2.2,3.1 Договору, товар за домовленістю сторін продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу. У разі продажу товару на умовах відстрочення платежу, термін відстрочення платежу зазначається у рахунку-фактурі та/або видатковій накладній. У разі відстрочення платежу товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно.

У рахунках-фактури та видаткових накладних не зазначено строків оплати та умов відстрочення платежу.

28.01.17 позивач надіслав відповідачу письмову вимогу про сплату заборгованості в розмірі 128544,00грн., яку відповідач отримав 31.01.17 та залишив без відповіді та задоволення ( а.с. 22-24). .

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач борг у вказаному розмірі визнав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 128544,00грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, позивач на підставі п.5.2 договору просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача становить 14,08 грн.(а.с.10).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.5.2 договору, в разі прострочення платежу більше трьох календарних днів, покупець сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені, суд вбачає його таким, що не перевищує розмір пені, на стягнення якої позивач має право, тому вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Крім того, позивач з посиланням на ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 24% річних, що згідно розрахунку позивача обраховані за період з 09.02.17 по 20.03.17 за кожен день прострочення та становить 3380,88грн. (а.с.11).

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.3 договору, передбачено, що на підставі ст.625 ЦК України, у випадку прострочення виконання грошового зобов'язання більше 30 календарних днів боржник на вимогу позивача зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 24 % річних від простроченої суми.

За приписами ст.549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно норм чинного законодавства штраф та річні мають різний порядок розрахунку.

Стаття 625 ЦК України також не підлягає застосуванню, оскільки не передбачає такої відповідальності як штраф.

Суд відмовляє в задоволенні даної вимоги, оскільки сторони у договорі не коректно зазначили умови відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання більше 30 календарних днів.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач у судове засідання не з'явився, докази сплати боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в розмірі 128558,08 грн., з яких: 128544,00грн. боргу, 14,08грн. пені. У стягненні 3380,88грн. штрафу відмовити за необгрунтованістю.

Судовий збір в розмірі 1928,37грн. відповідно до ст. 49 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного підприємства "ВІКІНГ" (11500, м. Коростень, Білокоровицьке Шосе, б. 10; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СІНТА-ТРЕЙД" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41; ) - 128544,00грн. боргу, 14,08грн. пені, 1928,37грн. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 3380,88грн. штрафу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2- відповідачу (рек. з повідом.)