ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2017 р. Справа № 911/3836/16

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/3836/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі

регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця»,

м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер», м. Біла Церква

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по

Київській області, м. Київ

про стягнення 168 207,24 грн.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 25.10.2016;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: ОСОБА_2, довіреність № 9 від 10.01.2017

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (надалі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» про стягнення 144 613,94 грн. заборгованості по орендній платі, 9 877,76 грн. заборгованості по компенсації експлуатаційних витрат, 10 717,77 грн. пені, 944,81 грн. 3% річних та 2 052,96 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1593 від 17.07.2014, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та ТОВ «Росер», з подальшим Додатковим договором від 28.03.2016, в частині сплати орендних платежів за оренду майна, та Договору про компенсацію витрат на утримання майна, переданого в оренду № 1593/ЕВ від 17.07.2014, укладеного між ДТГО «Південно-Західна залізниця» та ТОВ «Росер», в частині сплати витрат на утримання об`єкту оренди.

Ухвалою суду від 29.11.2016 порушено провадження у справі № 911/3836/16 та призначено розгляд справи у судовому засіданні 14.12.2016 о 14 год. 20 хв.

В судове засідання 14.12.2016 представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 29.11.2016 не виконав.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи було відкладено на 11.01.2017 о 12 год. 50 хв.

Ухвалою суду від 11.01.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області, розгляд справи відкладено на 25.01.2017 о 12 год. 40 хв.

В судовому засіданні 25.01.2017 представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

В судове засідання 25.01.2017 відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 29.11.2016, від 14.12.2016 та від 11.01.2017 не виконав, відзив на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи в судовому засіданні 25.01.2017 усно заперечував проти задоволення позову, письмових пояснень не надав.

Відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 03.02.2017 о 12 год. 30 хв.

Через канцелярію суду (вх. № 2237/17 від 31.01.2017) третя особа надала письмові пояснення по справі, в яких зазначила, що чине законодавство пов`язує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухомі речі з їх державною реєстрацією, яка є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто до проведення державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно, внесене до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця», воно де-юре залишатиметься державною власністю із відповідним правовим режимом орендних правовідносин, сплати орендної плати тощо.

В судовому засіданні 03.02.2017 представник позивача надав додаткові письмові пояснення по справі від 02.02.2017, підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві та у додаткових письмових поясненнях.

Ухвалою суду від 03.02.2017 відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд справі було відкладено на 14.02.2017 о 10 год. 40 хв.

Через канцелярію суду (вх. № 2942/17 від 08.02.2017) позивач надав додаткові письмові пояснення по справі від 07.02.2017.

Відповідач жодного разу в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду не виконав, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи ухвалами суду від 29.11.2016, від 14.12.2016, від 11.01.2017, від 25.01.2017 та від 03.02.2017, які направлялися на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується Спеціальним витягом з ЄДР зробленим судом.

Зазначені ухвали суду отримані відповідачем, що підтверджується підписами уповноваженої особи відповідача на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Як роз'яснено в п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами ст. 75 ГПК України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.07.2014 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області («орендодавець», надалі третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Росер" («орендар», надалі відповідач) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1593, згідно умов п. 1.1 якого третя особа передає, a відповідач приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно нежитлові приміщення пакгауз № 4 та № 5, а також частину відкритої вантажної платформи загальною площею 627,4 м. кв., що розташоване за адресою: 09100, вул. Товарна, 29, м. Біла Церква, Київська область, Україна, та обліковується на балансі Будівельного монтажно-експлуатаційного управління № 2 в м. Козятин («балансоутримувач»), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.01.2014 і становить за незалежною оцінкою 1 163 069,00 грн., без врахування ПДВ. Майно передається в оренду з метою розміщення складу (п. 1.2 Договору).

Згідно п. 3.1 Договору розмір орендної плати визначається на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.2013 № 786, і без врахування ПДВ становить за базовий місяць розрахунку січень 2014 без врахування ПДВ 14 538,36 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Згідно п. 5.3 Договору відповідач зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату, компенсувати експлуатаційні витрати та витрати на утримання майна, у тому числі податку на землю, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до п. 5.11 Договору відповідач зобов`язаний здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього Договору відповідач зобов`язаний укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат позивача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг, а також витрати зі сплати податку на землю.

Згідно п. 10.1 Договору цей Договір укладено стоком на 1 рік, що діє з 17.07.2014 по 16.07.2015 включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором (п. 10.4 Договору).

На виконання умов Договору третя особа передала, а відповідач прийняв визначене в Договорі нерухоме майно, про що було складено акт прийомання-передачі державного майна від 17.07.2014 за адресою: 09100, вул. Товарна, 29, м. Біла Церква, Київська область, який підписаний та скріплений печатками сторін.

17.07.2014 року між ДТГО «Південно-Західна залізниця» в особі відокремленого підрозділу Козятинського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 2 («балансоутримувач», надалі - позивач) та ТОВ «Росер» («орендар», надалі відповідач) укладений Договір про компенсацію витрат по утриманню майна, переданого в оренду № 1593/ЕВ, відповідно до умов п. 1.1 якого відповідач відшкодовує позивачу у грошовій формі витрати на утримання об`єкту оренди по Договору № 1593 від 17.07.2014 за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Товарна, 29, нежитлові приміщення пакгаузів № 4, 5, а також частину відкритої вантажної платформи загальною площею 627,4 кв.м, а позивач здійснює заходи по утриманню майна переданого в оренду.

Додатком до вказаного Договору є калькуляція на відшкодування експлуатаційних витрат при оренді по об`єкту: відкрита вантажна платформа, пакгауз № 4 та пакгауз № 5 по ст. Б.Церква.

Згідно розділу 5 Договору сума витрат на утримання орендованого майна згідно розрахунку, що додається до цього Договору, становить 2 057,87 грн. щомісяця без урахування ПДВ, з ПДВ 2 469,44 грн.

Відповідно до п. 6.2 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідач протягом 5 діб після отримання рахунку позивача повинен оплатити його (п. 6.3 Договору).

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі відповідно до умов Договору № 1593 з 11.03.2016 по 10.10.2016 у розмірі 144 613,94 грн. та заборгованість по компенсації експлуатаційних витрат у розмірі 9 877,76 грн. відповідно до Договору № 1593/ЕВ.

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2016 № 4442, а також постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014 № 200 утворено ПАТ «Укрзалізниця». Засновником ПАТ «Укрзалізниця» є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Згідно п.п. 1, 2 постанови Кабінет Міністрів України від 25.06.2014 № 200 на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1 було утворено ПАТ "Українська залізниця", статутний капітал якого сформовано шляхом внесення до нього, зокрема, майна підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

Відповідно до додатку № 1 до зазначеної постанови Кабінету Міністрів України, до передіку підприємств та установ, на базі яких утворюється ПАТ «Українська залізниця» віднесено також Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-Західна залізниця».

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу Товариства може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" переоформлення правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, внесені до статутного капіталу Товариства, здійснюється протягом двох років з дня державної реєстрації Товариства.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно, внесене до статутного капіталу Товариства, здійснюється на підставі передавального акта та акта оцінки майна залізничного транспорту, внесеного до статутного капіталу Товариства. Передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу Товариства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут ПАТ «Українська залізниця».

Згідно п. 2 Статуту ПАТ «Українська залізниця» товариство утворене як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до п. 20 Статуту ПАТ «Українська залізниця» товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту.

Згідно п. 32 Статуту ПАТ «Українська залізниця», здійснюючи право власності, товариство володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, цьому Статуту та меті діяльності товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23.02.2012 № 4442-VI до статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця» вносяться: майно залізничного транспорту загального користування; 100 відсотків акцій акціонерних товариств, що проводять ремонт тягового рухомого складу та виготовляють залізобетонні конструкції і шпали, повноваження з управління корпоративними правами яких здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; акції (частки, паї), що належать державі у статутному (складеному) капіталі господарських товариств, утворених за участю підприємств залізничного транспорту; право постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту; право господарського відання магістральними залізничними лініями загального користування та розміщеними на них технологічними спорудами, передавальними пристроями, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об'єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 № 273/96-ВР магістральні залізничні лінії загального користування та розміщені на них технологічні споруди, передавальні пристрої, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об'єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт, є державною власністю, закріплюються за АТ "Укрзалізниця" на праві господарського відання та не підлягають приватизації.

Із викладеного вище вбачається, що майно, яке є предметом оренди за Договором № 1593, а саме: пакгаузи № 4 та № 5, а також відкрита вантажна платформа, які розташовані за адресою: 09100, вул. Товарна, 29, м. Біла Церква, Київська область, не входили до переліку майна, яке закріплювалось за товариством на праві господарського відання, та воно внесено до статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця».

З передавального акту Державного територіального-галузевого об`єднання Південно-Західна залізниця від 31.07.2015, затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, підтверджується вартість і склад активів та зобов`язань державного територіального-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця», правонаступництво щодо яких після його реорганізації шляхом злиття перейшло до ПАТ «Українська залізниця».

Разом з тим, як вбачається із п.п. 478, 479, 557 зведеного переліку майна Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця», що вноситься до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця», затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця» внесено пакгаузи № 4 та № 5, а також відкриту вантажну платформу загальною площею 627,4 кв.м., що розташовані за адресою: 09100, вул. Товарна, 29, м. Біла Церква, Київська область, які є об`єктом оренди за Договором № 1593 від 17.07.2014.

Таким чином, орендоване відповідачем згідно до умов Договору нерухоме майно, а саме: пакгаузи № 4 та № 5, а також відкрита вантажна платформа загальною площею 627,4 кв.м., що розташовані за адресою: 09100, вул. Товарна, 29, м. Біла Церква, Київська область було включено до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця».

Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, запис в даному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи ПАТ "Українська залізниця" вчинено 21.10.2015.

Згідно ст. 329 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 85 Господарського кодексу України, ст. 115 ЦК України господарське товариство є власником, зокрема, майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передбачено, що внесення нерухомого майна залізничного транспорту до статутного капіталу товариства може здійснюватися на підставі обліку майна на балансах Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту відповідно до законодавства без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 зазначеного Закону переоформлення правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, внесені до статутного капіталу товариства, здійснюється протягом двох років з дня державної реєстрації товариства.

Державна реєстрація прав на нерухоме майно, внесене до статутного капіталу товариства, здійснюється на підставі передавального акта та акта оцінки майна залізничного транспорту, внесеного до статутного капіталу товариства. Передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу товариства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене ПАТ «Українська залізниця» відповідно до ст. 85 ГК України та ст. 115 ЦК України з 21.10.2015 набуло право власності на нерухоме майно згідно спірного Договору оренди, а саме: пакгаузи № 4 та № 5, а також відкриту вантажну платформу загальною площею 627,4 кв.м., що розташовані за адресою: 09100, вул. Товарна, 29, м. Біла Церква, Київська область.

Як вбачається з матеріалів справи, листом № НАБ-4/1120 від 21.10.2015 Державне територіальне-галузеве об`єднання «Південно-Західна залізниця» звернулося до відповідача, в якому повідомило, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014 № 200 21 жовтня 2015 року зареєстровано ПАТ «Українська залізниця», у зв`язку з чим останньому необхідно звернутися до ПАТ «Українська залізниця» з метою переукладення Договору оренди № 1593 від 17.07.2014.

28.03.2016 року між ПАТ «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Козятинське будівельно-монтажне експлуатаційне управління регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» («орендодавець», надалі позивач) та Товариством з обмежено відповідальністю «Росер» («орендар», надалі відповідач) у зв`язку з утворенням ПАТ «Українська залізниця» відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012 № 4442-VI, постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25.06.2014 № 200 та керуючись ст. 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» було укладено Додатковий договір до Договору оренди від 17.07.2015 № 1593.

Пунктом 1 Додаткового договору сторони встановили, що орендодавцем майна, визначеного Договором оренди від 17.07.2014 № 1593 є ПАТ «Українська залізниця».

Пунктом 3 Додаткового договору сторони виклали п. 3.1 Договору в наступній редакції: «Орендна плата, визначена на підставі Методіки розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, за базовий місяць розрахунку - листопад 2015 року становить 25 784,60 грн. без ПДВ.

Орендна плата за перший місяць оренди - грудень 2015 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс(и) інфляції за наступний місяць».

Пунктом 4 Додаткового договору сторони виклали п. 3.6 Договору в наступній редакції: «Орендна плата 100% перераховується на розрахунковий рахунок Орендодавця. Одержувач коштів - Виробничий підрозділ Козятинське будівельно-монтажне експлуатаційне управління не пізніше 10 числа місяца наступного за звітним».

Пунктом 4 Додаткового договору сторони виклали п. 10.1 Договору в наступній редакції: «Цей Договір діє з 01.12.2015 по 31.05.2016 включно».

Відповідно до п. 5 Додаткового договору усі інші умови Договору, не порушені даним Додатковим договором, залишаються без змін.

Згідно п. 6 Додаткового договору, він набирає чинності з дня його підписання сторонами та у відносинах щодо терміну дії та розрахунків діє з 01.12.2015 року.

На виконання умов вказаного Додаткового договору позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення пакгаузів № 4 та № 5, а також частину відкритої вантажної платформи загальною площею 627,4 кв.м. ст. Біла Церква, що знаходиться за адресою: 09100, вул. Товарна, 29, м. Біла Церква, Київська область, про що було складеного акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна від 28.03.2016, який підписаний та скріплений печатками сторін.

24.10.2016 року між позивачем та відповідачем підписано Додатковий договір до Договору оренди від 17.07.2014 № 1593 відповідно до якого сторони виклали п. 10.1 Договору у наступній редакції: «Цей Договір діє з 01 червня по 31 жовтня 2016 року включно».

Відповідно ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов`язки за договором оренди.

Суд, дослідивши вказаний Додатковий договір до Договору оренди від 17.07.2014 № 1593, розцінює його не як додаткову угоду, а як Договір оренди, укладений з новим власником орендованого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ст. 284 ГК України орендна плата є істотною умовою договору оренди.

Частиною 1 ст. 286 ГК України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату встановлений ч. 3 ст. 285 ГК України.

Згідно ст.ст. 18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі з 11.03.2016 по 10.10.2016 у розмірі 144 613,94 грн.

Відповідач в судові засідання не з`явився, вимоги позивача не оспорив та не спростував, доказів здійснення оплати орендних платежів у встановленому розмірі у строк з березня 2016 по жовтень 2016 (включно) не надав.

Позивач також просить стягнути з відповідача 9 877,76 грн. заборгованості по відшкодуванню експлуатаційних витрат з 10.07.2016 по 10.10.2016.

Відповідач в судові засідання жодного разу не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, викладені в позовній заяві вимоги позивача не оспорив та не спростував доказами, доказів оплати експлуатаційних витрат з липня 2016 по жовтень 2016 року (включно) не надав.

Враховуючи вищевикладене суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 144 613,94 грн. заборгованості по орендній платі та 9 877,76 грн. заборгованості з експлуатаційних витрат.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 10 717,77 грн. за прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати за період з 11.03.2016 по 10.10.2016.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тому, згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 3.7 Договору сторони передбачили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку пені, остання здійснена за період з 11.03.2016 по 10.10.2016, яка складається наростаючим підсумком із заборгованості по орендній платі. Даний розрахунок пені перевірений судом та є арифметично вірним, тому позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 10 717,77 грн. пені, нарахованої за прострочення сплати відповідачем орендних платежів, підлягає задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 944,81 грн. та інфляційні втрати в сумі 2 052,96 грн. за період з 11.03.2016 по 10.10.2016.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунок позивача щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат, який є арифметично вірним, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 944,81 грн. та інфляційних втрат в сумі 2 052,96 грн. підлягають задоволенню.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які згідно з законодавством повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Товарна, буд. 35, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6, ) 144 613 (сто сорок чотири тисячі шістсот тринадцять) грн. 94 коп. заборгованості по орендній платі, 9 877 (дев`ять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 76 коп. заборгованості по експлуатаційних витратах, 10 717 (десять тисяч сімсот сімнадцять) грн. 77 коп. пені, 2 052 (дві тисячі п`ятдесят дві) грн. 96 коп. інфляційних втрат, 944 (дев`ятсот сорок чотири) грн. 81 коп. 3% річних та 2 523 (дві тисячі п`ятсот двадцять три) грн. 11 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, і може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Повне рішення складено 13.03.2017.

Суддя О.О. Христенко