ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2017 р.Справа № 916/1711/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.,

Головея В.М.

секретар судового засідання Федорончук Д.О.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 19.04.2017р.:

від позивача: Бундєва А.Г., за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 (особисто);

ОСОБА_4, за довіреністю;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду Одеської області

від 07 березня 2017 року

по справі № 916/1711/16

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про виселення

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 19.04.2017р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.03.2017р. у справі №916/1711/16 (суддя Літвінов С.В.) задоволено позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про виселення, виселено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 з нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 150,2 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, стягнуто з відповідача на користь позивача 1378 грн. судового збору.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що волевиявлення орендодавця щодо припинення договірних відносин і повернення об'єкту оренди підтверджується його листами № 01-13/1368 від 23.03.2016р. та №01-13/3015 від 23.06.2016р., надісланим на адресу відповідача та отриманими ним особисто. Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів підписання з позивачем додаткової угоди про подальше, після 18.06.2016р. продовження строку договору оренди, а позивачем дотримано встановлений в законі та в договорі строк щодо повідомлення про припинення дії договору оренди від 16.07.2010 р., суд першої інстанції вважає, що вказаний договір оренди припинений з 18.06.2016р. Тому, оскільки дія договору оренди припинена, місцевий господарський суд доходить до висновку про безпідставне зайняття відповідачем орендованого ним приміщення та правомірність задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, в якій відповідач просить скасувати рішення Одеської області від 07.03.2017р. у справі №916/1711/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовані всі обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.03.2017р. апеляційна скарга була прийнята до провадження.

10.04.2017р. від відповідача на Одеського апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги.

12.04.2017р. від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким позивач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

12.04.2017р. у судовому засіданні відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошувалась перерва.

18.04.2017р. від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Одеського апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення щодо відзиву на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2010р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (Орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення №4/3 (далі - договір), умовами якого передбачено, що Орендадавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 150,2 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. (п.1.1 договору).

Згідно з п. 1.3 договору термін договору оренди з 19.07.2010р. по 19.06.2013р.

Пунктом 4.7 договору передбачено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов'язаний у 15-дений термін передати орендодавцю приміщення за актом приймання передачі у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

Дія договору оренди припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено (п.7.11 договору).

Пунктом 7.8 договору встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Заяви, пропозиції, повідомлення, претензії, які стосуються зміни, розірвання, припинення, або продовження дії договору оренди на новий термін, надсилаються сторонами цього договору рекомендованими або іншими листами за адресами, які зазначені у договорі.

Відповідно до п.1.1 Положення "Про Департамент комунальної власності Одеської міської ради" Департамент є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради і є виконавчим органом Одеської міської ради.

Основним завданням Департаменту є управління комунальною власністю, забезпечення надходження коштів до бюджету міста за рахунок ефективного обліку, використання, збереження майна територіальної громади.

Враховуючи викладене, сторони підписали Додаткове погодження до Договору від 01.12.2011p., яким, зокрема, змінили назву орендодавця на його правонаступника - Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Відповідно до Додаткового договору №2 про внесення змін до договору оренди нежилого приміщення від 19.07.2010p., строк дії договору було продовжено до 18.06.2016р.

Як стверджує позивач, 23.03.2016р. він надіслав на адресу орендаря лист про не пролонгацію строку договору оренди №4/3 від 19.07.2010р. та запропонував відповідно до умов договору у строк до 03.07.2016р. передати Департаменту ключі на нежитлове приміщення площею 150,2кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_1, за актом приймання-передачі.

Вказаний лист отриманий відповідачем особисто 29.03.2016р., що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Позивач зазначає, що Департамент вдруге направив повідомлення №01-13/3015 від 23.06.2016р. про закінчення строку дії договору, та запропонував у термін до 03.07.2016р. передати Департаменту ключі та не житлове приміщення площею 150,2кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_1.

Зазначене повідомлення було отримано відповідачем 27.06.2016р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копія якого міститься в матеріалах справи.

Як вказує позивач, відповідач, в порушення умов договору, орендоване приміщення за актом приймання-передачі Департаменту не повернув та продовжив ним користуватись, не дивлячись на припинення строку дії договору ще 18.06.2016р.

Викладені вище обставини стали підставою звернення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з відповідним позовом.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу положень ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

Правовідносини щодо передачі в оренду об'єктів державного та комунального майна регулюються, зокрема, Законом України „Про оренду державного та комунального майна".

Згідно зі ст. 2 Закону орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Аналогічні положення містить ст. 526 Цивільного кодексу України.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать матеріали справи, Додатковим договором №2 про внесення змін до договору оренди нежилого приміщення від 19.07.2010p., строк дії договору було продовжено до 18.06.2016р.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

За положеннями ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 4 ст. 284 Господарського кодексу України, ст..17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що строк договору оренди визначаються за погодженням сторін.

Як свідчать матеріали справи, пунктом 7.11 договору оренди сторони передбачили, що дія договору оренди припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

За умовами п.п. 7.7. - 7.8. договору після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на його продовження на нових умовах у разі належного виконання ним умов договору та за відсутності у орендаря наміру передачі об'єкта оренди на наступний термін на конкурсних засадах, а у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і за тих самих умовах, що були передбачені договором.

Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди безпосередньо передбачені статтею 764 ЦК України, статтею 17 названого вище Закону та опосередковано нормою частини четвертої статті 291 ГК України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в частині другій статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналіз вказаних правових норм свідчить, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому, такі заперечення мають бути висловлені ним як до закінчення терміну дій договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

Отже, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо продовження договору на новий строк, то такий договір припиняється у зв'язку з закінченням строку його дії.

Судова колегія зазначає, що ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачає, що строк звернення з такою заявою не обмежений місяцем саме після закінчення дії договору, а заінтересована сторона може подати заяву і до закінчення строку дії договору оренди, оскільки такі дії не суперечать вказаному закону та узгоджується з іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив на адресу відповідача лист №01-13/1368 від 23.03.2016р., яким повідомив останнього про те, що термін дії договору оренди закінчується 18.06.2016р. і продовжуватись не буде, у зв'язку з чим необхідно передати приміщення згідно акта прийому-передачі у термін до 03.07.2016р. Направлення відповідачу вказаного листа підтверджується відповідним фіскальним чеком та реєстром вихідної кореспонденції Департаменту, в якому зазначена відповідна дата та номер листа.

Відповідач отримав зазначений лист 29.03.2016р., що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Надалі, листом №01-13/3015 від 23.06.2016р., який отримано відповідачем 27.02.2016р., відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач повідомив останнього про те, що термін дії договору оренди закінчився 18.06.2016р. і продовжуватись не буде, у зв'язку з чим необхідно передати приміщення згідно акта прийому-передачі у термін до 03.07.2016р.

Зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає, що надіслані позивачем на адресу відповідача листи № 01-13/1368 від 23.03.2016р. та №01-13/3015 від 23.06.2016р. свідчать про бажання орендодавця припинити договірні відносини та повернути об'єкт оренди.

При цьому, з урахуванням п. 7.5 договору оренди, за яким зміни та доповнення до договору можуть мати місце за погодженням сторін та вносяться у договір у тій самій формі, в якій укладено договір, сторонами не надано доказів підписання додаткової угоди про подальше, після 18.06.2016р. продовження строку договору оренди.

За таких обставин, приймаючи до уваги дотримання позивачем встановленого законом та в договором строку щодо повідомлення про припинення дії договору оренди від 16.07.2010р., судова колегія вважає, що вказаний договір оренди припинений з 18.06.2016р.

Відтак, так як дія договору оренди припинена, правомірним є висновок суду першої інстанції про безпідставне зайняття відповідачем орендованого ним приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Обов'язок орендаря після припинення дії договору повернути орендодавцеві об'єкт оренди передбачено також ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", за якою в разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, визначених договором оренди.

Пунктом 4.7. договору оренди передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар зобов'язаний у 15-ти денний термін передати орендодавцю приміщення за актом.

Судова колегія зазначає, що матеріали справи не містять доказів передачі займаного приміщення за актом приймання-передачі, отже, враховуючи припинення договору оренди і відсутність правових підстав для його використання відповідачем, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість вимоги позивача щодо виселення відповідача з орендованого ним нежилого приміщення загальною площею 150,2 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта про те, що повідомлення про припинення договору оренди та повернення приміщення надсилалось до його закінчення тоді, як ст.. 17 Закону України передбачено, надсилання такого повідомлення протягом місяця після закінчення строку на який його було укладено, оскільки 23.06.2016р., тобто з дотримання вказаного строку, позивач надіслав на адресу відповідача лист №01-13/3015 про закінчення строку дії договору, та запропоновано у термін до 03.07.2016р. передати департаменту ключі та не житлове приміщення площею 150,2кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_1. Зазначене повідомлення відповідачем було отримано 27.06.2016р. що підтверджується поштовим повідомлення про вручення поштового відправлення.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, повністю спростовуються матеріалами справи.

Відтак, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Одеської області від 07.03.2017р. у справі №916/1711/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П о с т а н о в и в :

Рішення господарського суду Одеської області від 07.03.2017р. у справі №916/1711/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 21.04.2017р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Головей В.М.