ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2017 Справа №917/489/17

за позовом Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України, 39630, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Велика набережна, 9

до Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, 39800, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Миру, 24

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1, 39800, АДРЕСА_1

про відшкодування переплати пенсії у розмірі 112577 грн.98 коп.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №03-36/800 від 14.04.2017 року;

Від третьої особи: не зявився.

Резолютивна частина рішення оголошена згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України 20.04.2017 року.

Повне рішення складено та підписано 24.04.2017 року.

Суть справи: Розглядається позовна заява про відшкодування переплати пенсії у розмірі 112577 грн.98 коп.

Позивач в засідання не зявився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, направив суду витребувані ухвалою від 31.03.2017 року документи.

У відзиві на позов відповідач проти позовних вимог заперечує посилаючись, зокрема, що позивачем не надано жодного доказу який би підтверджував наявність в діях працівника(ів) архівного відділу виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області складу правопорушення. Сама лише архівна довідка не може слугувати підставою для покладення матеріальної відповідальності за заподіяну шкоду. Крім того, відповідно до Акту перевірки достовірності архівної довідки про заробітну плату від 04.11.2013р. № 445 складеного спеціалістом УПФУ в м. Комсомольську після перевірки архівного відділу виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області зазначено, що дані архівної довідки співпадають з даними розрахункових відомостей ОСОБА_1 Також відповідач вважає, що суд має застосувати строк позовної давності до вимог Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо стягнення з виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області відшкодування переплати пенсії у розмірі 112 577 грн. 98 коп. та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обставин, які б перешкоджали розглянути спір у даному судовому засіданні, судом не виявлено, суд надавав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, тому приймає рішення по суті позовних вимог в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

На підставі направлення від 04.11.2013 року № 260, виданого управлінням Пенсійного фонду України в м. Комсомольську, відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011 (зі змінами), Порядку подання і оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 та зареєстрованого в міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846 (зі змінами), Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (зі змінами) та Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 p. №877-V (зі змінами), наказу управління №113 від 10.09.2013 p. позивачем була проведена перевірка архівного відділу виконавчого комітету Комсомольської міської ради, з питань обґрунтованості видачі архівної довідки про заробіток. №126 від 07.04.2004 р. на ОСОБА_3, яка працювала у ВАТ "Полтаваекскавація" за 1995 -2000 роки.

При перевірці було встановлено, що дані архівної довідки №126 від 07.04.2004 р. співпадають з даними розрахункових відомостей гр. ОСОБА_4, але в суми середньої заробітної плати було помилково зараховано види оплати праці та інші виплати, на які не нараховувалися страхові внески та які не повинні враховуватися при визначення середньої заробітної плати.

За результатами перевірки було складено Акт перевірки достовірності архівної довідки про заробітну плату № 445 від 04.11.2013р., який підписаний представником позивача та відповідача без зауважень (а.с.12-13).

За твердженням позивача, внаслідок надання архівним відділом відповідача недостовірної довідки № 126 від 07.04.2004р., була здійснена переплата пенсії ОСОБА_1 в сумі 112 577,98 грн., нарахованої за період з 02.04.2004 р. по 30.11.2013р.

Позивачем до господарського суду Полтавської області була подана позовна заява про стягнення 112577,98 грн. переплати виплаченої пенсії до Комсомольської міської ради. По даній позовній заяві було порушено провадження у справі № 917/ 1710/15, яке в подальшому було припинено ухвалою господарського суду Полтавської області від 03.09.2015р. Оскільки відповідачем по справі № 917/1710/15 була Комсомольська міська рада, яка є юридичною особою та має ідентифікаційний код 2438891, а відповідачем по даній справі є виконком Комсомольської міської ради, тобто інша юридична особа (ідентифікаційний код 04057646), що підтверджується наданими відповідачем виписками з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 25), спір підлягає вирішенню по суті господарським судом. При цьому судом враховується правова позиція, викладена в постанові Верховного суду України від 18.06.2013р. № 21 204а13.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення частини четвертої статті 21 КАС, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Під час розгляду заявлених позовних вимог господарським судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. При цьому, для виникнення зобовязання з відшкодування шкоди необхідна наявність сукупності умов, які формують склад правопорушення, що є підставою для цивільно-правової відповідальності, а саме: шкоди, протиправної поведінки, причинного звязку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вини.

За приписами ч.2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Приписами ч.2 ст. 42, ст. 43 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» встановлено, що працівники архівних установ, користувачі архівними документами, в тому числі документами Національного архівного фонду, інші особи, винні у недбалому зберіганні,псуванні, незаконному знищенні, підроблені, приховуванні, розкраданні, незаконному вивезенні за межі України або незаконній передачі іншій особі архівних документів, а також у порушені порядку щодо доступу до зазначених документів та інших порушеннях законодавства про Національний архівний фонд та архівні установи, несуть відповідальність згідно із законом.

Ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, зазначеною нормою передбачено можливість стягнення суми переплаченої пенсії виплаченої саме внаслідок подання недостовірних даних страхувальником.

Однак відповідно до ч.1.ст.1, п.1ч.1 ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до страхувальників відносяться роботодавці: підприємства, установи і організації незалежно від форм власності, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору та відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування та або є платником відповідно до цього Закону.

Позивачем не надано доказів, що громадянка ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з виконавчим комітетом Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, а отже відповідач не є страхувальником вказаної особи.

Крім того, судом звертається увага, що позивач не посилається на те, що видана відповідачем в особі його архівного підрозділу архівна виписка №126 від 07.04.2004р. щодо заробітної плати ОСОБА_1 містила недостовірну інформацію, тобто інформацію, яка не відповідала змісту архівних документів, переданих на збереження роботодавцем.

Яке встановлено актом перевірки №445 від 04.11.2013р. складеним посадовими особами позивача, дані вказаної архівної довідки співпадають з даними розрахункових відомостей гр. ОСОБА_1, що перебували на збереженні в архівній установі. Зі змісту листа Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області від 25.11.2013р. № 1484/04-03-70/33 (а.с. 14) також вбачається, що переплата пенсії гр. ОСОБА_1 виникла в наслідок надання страхувальником недостовірних даних про заробітну плату для обчислення пенсії.

Як свідчать матеріали справи, переплати виплаченої третій особі пенсії виникла внаслідок того, що позивачем було здійснено нарахування пенсії виходячи з загального розміру заробітної плати, в тому числі тих її частин, на які не нараховувалися страхові внески.

В той же час, видана відповідачем архівна довідка №126 від 02.04.2004р. взагалі не містила відомостей про складові частини заробітної плати та не відображала ті з них, на які нараховувалися страхові внески. Посадові особи позивача при призначенні пенсії гр. ОСОБА_1 не були позбавлені можливості витребувати додаткові відомості, необхідні для обчислення пенсії, але відповідні дії вчинені ними не були.

Фактично такі відомості були надані позивачу відповідачем у архівних довідках №№ 123-133 від 05.02.2013р. (а.с. 28-33), тобто лише у 2013 р.

Враховуючи викладене, суд вважає, що переплата виплаченої пенсії, яку позивач вважає збитками, мала місце не внаслідок протиправних дій відповідача, до якого подано позов, а внаслідок бездіяльності посадових осіб позивача.

Позивач не довів посиланням на будь-які докази, що посадові особи відповідача (в особі його архівного підрозділу) вчинили будь-які протиправні дії, зокрема, що видана ним архівна виписка № 126 від 07.04.2004р. містила недостовірну інформацію, тобто таку, яка не відповідала змісту архівних документів, переданих на зберігання.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За таких обставин, заявлені позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.2.2 постанови Пленуму ВГСУ № 10 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки судом не встановлено порушень прав відповідачем, до якого подано позов, здійснена відповідачем у відзиві на позов заява про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог залишається судом без розгляду

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 24.04.2017 року.

Суддя Пушко І.І.