ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" квітня 2017 р.Справа № 924/170/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Танасюк О.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Кам`янець - Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області м.Кам`янець - Подільський

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1, Хмельницька область, м. Кам`янець -Подільський,

до Хмельницької митниці ДФС м.Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної фіскальної служби України, м. Київ

про стягнення шкоди в сумі 16978,20 грн. у вигляді надмірно виплачених коштів

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2 - довіреність №6/09 від 03.01.2017р.

від відповідача ОСОБА_3 - довіреність від 29.04.2016р., ОСОБА_4 представник за довіреністю від 27.04.2016р.

від третьої особи - ОСОБА_1: не зявився

від третьої особи - Державної фіскальної служби України: ОСОБА_3 - представник за довіреністю від 24.03.2017р.

Рішення приймається 25.04.2017р., оскільки в судовому засіданні 24.04.2017р. оголошувалася перерва.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ст. 85 ГПК України.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 16978,20 грн. безпідставно виплаченої пенсії.

Ухвалою суду від 03.04.2017р. прийнято зміну предмета позову, у звязку з чим предметом розгляду спору є стягнення шкоди в сумі 16978,20 грн. у вигляді надмірно виплачених коштів.

Позивач зазначає, що згідно розпорядження від 25.05.2010р. ОСОБА_1 призначено пенсію з 14.04.2010 р. як працюючому пенсіонеру по інвалідності третьої групи в розмірі 50 % пенсії за віком.

28.09.2010р. ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в м.Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі із заявою про переведення з пенсії працюючого інваліда на пенсію за віком непрацюючого інваліда у зв'язку із звільненням з роботи.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.10.2010р., залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011р. ОСОБА_1 поновлено на роботі, стягнуто за вимушений прогул середній заробіток за період з 26.07.2010р. по 19.10.2010р.

Повідомляє, що наказом Державної митної служби від 11.07.2011р. ОСОБА_1 знову було звільнено з роботи. А постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.10.2011р., залишеним без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2012р. пенсіонерку поновлено на роботі з виплатою вимушеного прогулу за період з 11.07.2011р. по 17.10.2011р.

Після поновлення на роботі 26.08.2014р. ОСОБА_1 було виплачено заробітну плату тільки за три місці з 12.07.2011р. по 17.10.2011р. в сумі 3715,65 грн.

02.09.2014р. ОСОБА_1 звернулася із заявою про перерахунок пенсії у звязку із працевлаштуванням.

Зазначає, що згідно довідки рахунку від 30.01.2017р. розмір надміру виплаченої пенсії за період з 01.12.2011р. по 30.09.2014р. складає 18041,39 грн. Враховуючи, що за період з 01.11.2014р. по 31.03.2015р. утримано 1063,19 грн., переплата у звязку із поновленням на роботі становить 16978,20 грн.

Позивач посилаючись на те, що переплата виникла саме з вини Хмельницької митниці ДФС, яка неправомірно звільнила ОСОБА_1 з роботи, вважає що саме відповідач несе матеріальну відповідальність за заподіяну шкоду.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні та у письмовому відзиві від 27.03.2017р. вих. №1335/9/22-70-00.10-10 від 27.03.2017р. проти позову заперечує. Звертає увагу, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.10.2010р. по справі №2-а-5084/10/2270/3, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011р. визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №1197-к від 30.06.2010р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України із звільненням з займаної посади ОСОБА_1, визнано протиправним та скасовано наказ Хмельницької митниці №357 від 26.07.2010р. „Про звільнення ОСОБА_1В., зобовязано Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді. Також вказує, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.10.2011р. по справі №2270/9177/11, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2012р. визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №1493-к від 11.07.2011р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України із звільненням з займаної посади ОСОБА_1, визнано протиправним та скасовано наказ Хмельницької митниці №320 від 11.07.2011р. „По особовому складу, зобовязано Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді.

Таким чином стверджує, що вказані судові рішення спростовують твердження позивача про те, що саме митниця приймала рішення про звільнення ОСОБА_1

Зазначає, що державна реєстрація Хмельницької митниці ДФС здійснена 02.10.2014р., тому остання не могла і не приймала рішення про звільнення ОСОБА_1

Також зауважує, що позивач посилаючись на ст. 101 Закону України „Про пенсійне забезпечення не обґрунтовує, що митниця несвоєчасно оформила або подала пенсійні документи, а також видала чи подала недостовірні документи.

Представник третьої особи ОСОБА_1 у письмовому поясненні від 21.04.2017р. повідомляє, що з 14.04.2014р. отримує пенсію як працюючий пенсіонер по інвалідності. У звязку із звільненням з посади головного інспектора Хмельницької митниці, за заявою ОСОБА_1 з 28.09.2010р. було призначено пенсію по інвалідності. Вказує, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.10.2010р., залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011р. ОСОБА_1 було поновлено на посаді та стягнуто за вимушений прогул середній заробіток за період з 26.07.2010р. по 19.10.2010р.

Проте наказом ДМСУ від 11.07.2011р. ОСОБА_1 знову було звільнено з посади головного інспектора Хмельницької митниці. Зазначає, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.10.2011р. по справі №2270/9177/11, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2012р. пенсіонерку було поновлено на посаді з виплатою середнього заробітку за вимушений прогул з 11.07.2011р. по 17.10.2011р.

Вказує, що у звязку з працевлаштуванням 02.09.2014р. я звернулася до Камянець-Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду Хмельницької області із заявою про перерахунок пенсії. Зазначає, що стосовно вирішення спору покладається на розсуд суду.

Третя особа - Державна фіскальна служба України в судовому засіданні та у письмовому поясненні від 19.04.2017р. проти позову заперечує. Зазначає, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.10.2010р. по справі №2-а-5084/10/2270/3, залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011р. та постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.10.2011р. по справі №2270/9177/11, залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2012р., спростовують твердження позивача про те, що саме Хмельницька митниця приймала рішення про звільнення ОСОБА_1

Також наголошує, що позивачем не доведено факту видачі чи подання відповідачем недостовірних документів, як це передбачено ст. 101 Закону України „Про пенсійне забезпечення.

Крім того вважає, що за субєктним складом та характером правовідносин справа №924/170/17 є справою адміністративної юрисдикції.

Також відповідач у поясненні від 28.03.2017р. вважає, що за субєктним складом та характером правовідносин справа №924/170/17 є справою адміністративної юрисдикції, тому просить провадження у справі припинити або відмовити в задоволенні позову.

Позивач у письмовому запереченні від 03.04.2017р. стверджує, що даний спір повинен розглядатися в порядку господарського судочинства. При цьому звертає увагу, що згідно постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 14.12.2014р. №2 „Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р. №8 „Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів виключено зі змісту постанови п. 16.2. щодо підвідомчості спорів про стягнення надміру виплачених коштів адміністративним судом.

При розгляді клопотання відповідача про припинення провадження у справі судом враховується таке.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатись також державні та інші органи, фізичні особи, що не є субєктами підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у т. ч. щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Положеннями пунктів 3.1, 3.2, 16 постанови Пленум Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10 Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам визначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір, і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК України. Водночас господарськими судами розглядаються на загальних підставах справи зі спорів за участю, зокрема органів Пенсійного фонду України, якщо такі спори виникають з цивільних чи господарських правовідносин, в яких ці органи виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин (наприклад, у зв'язку з виконанням цивільно-правових чи господарсько-правових договорів, відшкодування матеріальної або моральної шкоди, із зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави тощо).

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З матеріалів справи вбачається, що Кам`янець - Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області звернулось з позовом до Хмельницької митниці ДФС України про стягнення шкоди в сумі 16978,20 грн. у вигляді надмірно виплачених коштів, яка виникла у звязку з неправомірним звільненням ОСОБА_1

Відтак, орган Пенсійного фонду України виступає у спірних правовідносинах з Хмельницькою митницею ДФС України на рівних засадах, а не на засадах владного підпорядкування або адміністративної залежності.

Наведене свідчить про те, що спір у даній справі виник між юридичними особами поза межами публічно-правових відносин, а, отже, віднесений до юрисдикції господарського суду і за правилами територіальної підсудності, встановленими нормою ст. 15 ГПК України, підлягає розглядові Господарським судом Хмельницької області.

За таких обставин, клопотання відповідача про припинення провадження у справі залишається без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено :

Згідно протоколу управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільський№11247 від 25.05.2010р. ОСОБА_1 призначено пенсію як працюючому пенсіонеру по інвалідності в розмірі 50 % пенсії за віком.

Наказом Державної митної служби України від 30.06.2010р. №1197-к„ По особовому складу Хмельницької митниці ОСОБА_1 було звільнено з посади головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці.

На виконання наказу Державної митної служби України від 30.06.2010р. №1197-к Хмельницькою митницею прийнято наказ №357-к від 26.07.2010р. „Про звільнення ОСОБА_1В., в п.1 якого зазначено: „Вважати ОСОБА_1 такою, що звільнена з посади головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці з 26.07.2010р..

28.09.2010р. ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Кам'янець-Подільському районі із заявою про переведення з пенсії працюючого інваліда на пенсію за віком непрацюючого інваліда, у звязку з чим їй було призначено пенсію по інвалідності.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.10.2010р. по справі №2-а-5084/10/2270/3, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011р. визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №1197-к від 30.06.2010р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України із звільненням з займаної посади ОСОБА_1, визнано протиправним та скасовано наказ Хмельницької митниці №357 від 26.07.2010р. „Про звільнення ОСОБА_1В., зобовязано Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці, стягнуто з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.07.2010р. по 19.10.2010р. в сумі 9629,40 грн.

Наказом Державної митної служби України від 28.04.2011р. №922-к „По особовому складу в митних органах було поновлено ОСОБА_1 на державній службі в митних органах на посаді головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці з 26.07.2010р.

Наказом Державної митної служби України від 11.07.2011р. №1493-к „Про припинення перебування на державній службі було припинено перебування на державній службі ОСОБА_1, головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці.

На виконання наказу Державної митної служби України №1493-к від 11.07.2011р., Хмельницькою митницею 11.07.2011р. видано наказ №320-к „По особовому складу, в п. 1 якого вказано: „Вважати ОСОБА_1 такою, що звільнена з посади головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці з 11.07.2011р.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.10.2011р. по справі №2270/9177/11, залишеним без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2012р. визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №1493-к від 11.07.2011р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України із звільненням з займаної посади ОСОБА_1, визнано протиправним та скасовано наказ Хмельницької митниці №320 від 11.07.2011р. „По особовому складу, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці; зобовязано Державну митну службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.07.2011р. по 17.10.2011р.

На виконання наказу Державної митної служби України від 27.05.2013р. №803-к „По особовому складу митних органів Хмельницькою митницею Міндоходів прийнято наказ від 26.08.2014р. №214-0, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці з 12.07.2011р.

02.09.2014р. пенсіонер звернулася до управлінні Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільському та Камянець-Подільському районі із заявою про перерахунок пенсії у звязку із працевлаштуванням.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 15.04.2016р у справі №676/5894/15-ц задоволено частково позов Кам'янець-Подільського обєднаного управління Пенсійного фонду до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії, стягнуто безпідставно виплачену пенсію у розмірі 2742,74 грн. При вирішення питання про стягнення даної переплати суд врахував визнання позову відповідачкою та те, що ОСОБА_1 не повідомляла управління Пенсійного фонду в м. Камянці-Подільському та Камянець-Подільському районі про поновлення її на роботі та виплату середньомісячного заробітку, тобто діяла в даному випадку не добросовісно.

Вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 25.07.2016р.

Згідно довідки-рахунку від 30.01.2017р. розмір надміру виплаченої пенсії за період з 01.12.2011р. по 30.09.2014р. складає 18041,39 грн. За період з 01.11.2014р. по 31.03.2015р. утримано 1063,19 грн. Залишок переплати становить 16978,20 грн.

Камянець-Подільське обєднане управління Пенсійного фонду України в повідомленні від 21.12.2016р. №520282/06 просило розглянути питання погашення переплати в розмірі 16978,20 грн.

Листом від 16.01.2017р. №06/9/22-70-00.1-05 Хмельницька митниця ДФС повідомила, що не має законних підстав для утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених їй коштів Пенсійним фондом України.

Позивач посилаючись на те, що переплата виникла саме з вини Хмельницької митниці ДФС, яка неправомірно звільнила ОСОБА_1 з роботи, на підставі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 1166 ЦК України просить стягнути з відповідача шкоду в сумі 16978,20 грн. у вигляді надмірно виплачених коштів.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги таке:

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення у відповідності до ст.10 вказаного Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частинами другою і п'ятою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами І та II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І та II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах віднесених до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі. У цьому разі, а також у разі продовження перебування зазначених осіб на державній службі без оформлення пенсії по інвалідності на умовах, передбачених частиною шостою цієї статті, вони мають право на одержання пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно протоколу управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільський №11247 від 25.05.2010р. ОСОБА_1 призначено пенсію як працюючому пенсіонеру по інвалідності в розмірі 50 % пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Наказом Державної митної служби України від 30.06.2010р. №1197-к „По особовому складу Хмельницької митниці ОСОБА_1 було звільнено з посади головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці.

На виконання наказу Державної митної служби України від 30.06.2010р. №1197-к Хмельницькою митницею прийнято наказ №357-к від 26.07.2010р. „Про звільнення ОСОБА_1В., в п.1 якого зазначено: „Вважати ОСОБА_1 такою, що звільнена з посади головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці з 26.07.2010р..

28.09.2010р. ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Кам'янець-Подільському районі із заявою про переведення з пенсії працюючого інваліда на пенсію за віком непрацюючого інваліда, у звязку з чим їй було призначено пенсію по інвалідності.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.10.2010р. по справі №2-а-5084/10/2270/3, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2011р. визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №1197-к від 30.06.2010р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України із звільненням з займаної посади ОСОБА_1, визнано протиправним та скасовано наказ Хмельницької митниці №357 від 26.07.2010р. „Про звільнення ОСОБА_1В., зобовязано Державну митну службу України поновити ОСОБА_1 на посаді головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці, стягнуто з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.07.2010р. по 19.10.2010р. в сумі 9629,40 грн.

Наказом Державної митної служби України від 11.07.2011р. №1493-к „Про припинення перебування на державній службі було припинено перебування на державній службі ОСОБА_1, головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці. Доручено начальнику Хмельницької митниці ОСОБА_5 видати відповідний наказ по Хмельницькій митниці, про що повідомити Департамент кадрової роботи.

На виконання наказу Державної митної служби України №1493-к від 11.07.2011р., Хмельницькою митницею 11.07.2011р. видано наказ №320-к „По особовому складу, в п. 1 якого вказано: „Вважати ОСОБА_1 такою, що звільнена з посади головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці з 11.07.2011р.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.10.2011р. по справі №2270/9177/11, залишеним без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18.01.2012р. визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №1493-к від 11.07.2011р. в частині припинення перебування на державній службі в митних органах України із звільненням з займаної посади ОСОБА_1, визнано протиправним та скасовано наказ Хмельницької митниці №320 від 11.07.2011р. „По особовому складу, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці; зобовязано Державну митну службу України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.07.2011р. по 17.10.2011р.

На виконання наказу Державної митної служби України від 27.05.2013р. №803-к „По особовому складу митних органів Хмельницькою митницею Міндоходів прийнято наказ від 26.08.2014р. №214-0, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці з 12.07.2011р.

02.09.2014р. пенсіонер звернулася до управлінні Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-Подільському та Камянець-Подільському районі із заявою про перерахунок пенсії у звязку із працевлаштуванням.

Управління Пенсійного фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує ведення в районі (місті) реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб), своєчасне внесення відомостей до нього та їх використання, контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб, та автоматизовану обробку інформації; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; здійснює контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів; застосовує фінансові санкції, передбачені законом (п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого Постановою Управління Пенсійного фонду України 22.12.14 № 28-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.01.15 № 41/26486).

Чинним законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для стягнення органами Пенсійного фонду України надмірно сплачених коштів з одержувача.

Так, відповідно до ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.03 №6-4, визначено, що переплатою пенсій та грошової допомоги є сума пенсій та грошової допомоги, виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Позивачем з урахуванням заяви про зміну предмету позову заявлено до стягнення шкоду в сумі 16978,20 грн. у вигляді надмірно виплачених коштів.

Згідно з п. п. 6, 7, 9, 12 ч. 1 ст. 64 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право, крім іншого, застосовувати фінансові санкції та нараховувати пеню, передбачені законом; стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків; порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; здійснювати інші функції, передбачені законодавством.

Відповідно до ст. 101 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Отже, спеціальним законодавством, яке регулює відносини з приводу нарахування, виплати та повернення суми пенсій передбачені повноваження органів Пенсійного фонду та відповідальність підприємств та організацій у вигляді повернення коштів, надміру виплачених пенсій лише у випадку видачі недостовірних документів, на підставі яких виплачені суми пенсій. Всупереч ст. 33 ГПК України позивачем, заявляючи позов про стягнення шкоди у вигляді надмірно виплачених коштів, не подано доказів, що підтверджують несвоєчасне оформлення або подання пенсійних документів відповідачем, видачу недостовірних документів, що призвели до заподіяння шкоди.

За таких обставин посилання позивача на норми спеціального законодавства, зокрема, ст. 101 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є безпідставні.

Щодо посилань позивача на загальні положення про відшкодування шкоди, зокрема, на норми ст. 1166 ЦК України, то судом враховується таке.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Наведена норма передбачає загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. При цьому, для виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди необхідна наявність сукупності умов, які формують склад правопорушення, що є підставою для цивільно-правової відповідальності, а саме: шкоди, протиправної поведінки, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За правилами ст. 1166 ЦК України позивач повинен довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь - яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії; б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом даної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду); в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди; г) вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення з відповідача шкоди у вигляді надмірно виплачених коштів, позивач посилається на те, що саме Хмельницькою митницею невірно прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці, що в подальшому призвело до виникнення переплати пенсії, тому саме з вини відповідача виникла переплата пенсії в сумі 16978,20 грн., у звязку з чим вважає, що Хмельницька митниця повинна нести відповідальність за заподіяну шкоду. Проте, нормами спеціального законодавства, яке надає повноваження позивачу діяти у певному порядку і у визначений спосіб, не передбачено такої підстави для стягнення шкоди у вигляді надмірно виплачених коштів.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи накази від 30.06.2010р. №1197-к та №1493-к від 11.07.2011р., на підстав яких було звільнено ОСОБА_1 з державної служби приймалися Державною митною службою України за підписом голови Служби, відповідно до повноважень, визначених законодавчими актами.

Так, згідно з п.п. 13 п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.07.2007р. №940 „Про затвердження Положення про державну митну Службу України, яка була чинною на момент прийняття наказів про звільнення ОСОБА_1 з посади державної служби, Голова Держмитслужби самостійно призначає на посаду та звільняє з посади працівників Служби, регіональних митниць, митниць, спеціалізованих митних установ та організацій.

Як вбачається із п. 4.6. Положення про Хмельницьку митницю Державної митної служби України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 13.06.2005р. №519, яке діяло на момент прийняття наказів про звільнення ОСОБА_1 з посади державної служби, начальник митниці відповідно до покладених на нього обовязків вносить подання та порушує клопотання щодо призначення на посади, звільнення з посад працівників, посади яких віднесено до номенклатури посад Державної митної служби України.

Отже, начальник Хмельницької митниці не наділений повноваженнями самостійно призначати чи звільняти з посад працівників митниці. Зі змісту наказів Хмельницької митниці №357-к від 26.07.2010р. та №320-к від 11.07.2011р. слідує, що такі накази приймалися на виконання відповідних наказів Державної митної служби України, які є обовязковими для виконання. При цьому, у п. 1 наказів Хмельницької митниці зазначено: „Вважати ОСОБА_1 такою, що звільнена з посади головного інспектора сектору оформлення та визначення проходження товарів відділу адміністрування та митних платежів Хмельницької митниці.

Таким чином, в діях Хмельницької митниці відсутня вина у заподіянні шкоди. Також відсутній причинно-наслідковий звязок між поведінкою відповідача та завданою шкодою позивачу.

З приводу посилання позивача на протиправність поведінки відповідача, то суд звертає увагу, що питання неправомірності видання Хмельницькою митницею наказів по відношенню до ОСОБА_1 є сферою регулювання трудового законодавства.

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обовязок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно з приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позивачем не доведено наявності в діях відповідача складу правопорушення, зокрема вини, а також відсутність в даному випадку підстав для застосування ст. 101 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", позовні вимоги про стягнення шкоди в сумі 16978,20 грн. у вигляді надмірно виплачених коштів є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, в позові необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 15, 33, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові Кам`янець - Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області м. Кам`янець Подільський, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1, Хмельницька область, м. Кам`янець Подільський до Хмельницької митниці ДФС м.Хмельницький, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної фіскальної служби України, м. Київ про стягнення шкоди в сумі 16978,20 грн. у вигляді надмірно виплачених коштів відмовити.

Повне рішення складено 26.04.2017р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 5 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, Кам`янець - Подільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області (32300,Хмельницька область, м.Кам`янець - Подільський, вул. Огієнка,10)

3 - відповідачу, Хмельницька митниця ДФС ( 29000,м.Хмельницький, вул.Пілотська,2)

4- третій особі, ОСОБА_1 (32307, Хмельницька область, м.Кам`янець -Подільський, АДРЕСА_1.) простим.

5- третій особі, Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська пл., 8.).