ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р.Справа № 916/1912/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Ярош А.І.

(Склад колегії суддів змінено на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.03.2017р.)

Секретар судового засідання: Маленкова О.П.

За участю повноважних представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю;

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не зявились. Про час, дату та місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ФІНБАНК»

на рішення Господарського суду Одеської області від 26 вересня 2016 року

по справі № 916/1912/16

за позовом Державного підприємства «СПЕЦАГРО»

до Публічного акціонерного товариства «ФІНБАНК»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву

про стягнення 2 882 545, 29 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року Державне підприємство «СПЕЦАГРО» (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «ФІНБАНК» (далі Відповідач), за участю третьої особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву, в якому просило стягнути з Публічного акціонерного товариства «ФІНБАНК» на свою користь заборгованість за договором оренди нерухомого майна, яке належить до державної власності № 4321, укладеного 03.06.2009р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Акціонерним комерційним банком «ФІНБАНК» в загальній сумі 2 882 545, 29 грн.

Позовні вимоги, із посиланням на ст.ст.11, 509, 526, 610, 611, 612, 625, 629, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 175, 179, 193, 202, 216, 217, 218, 220, 230, 231, 237, 283, 284, 286 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 5, 17, 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», обґрунтовані несвоєчасною сплатою відповідачем орендних платежів та неповернення відповідачем державного нерухомого орендованого майна з орендного користування.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26 вересня 2016 року по справі № № 916/1912/16 (суддя Никифорчук М.І.) позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ФІНБАНК» на користь Державного підприємства «СПЕЦАГРО» за умовами Договору оренди № 4321 нерухомого майна, що належить до державної власності від 03.06.2009р. неустойку в розмірі 2 810 654, 52 грн., пеню у розмірі 41 555, 86 грн., штраф у розмірі 5 150, 71 грн., 3% річних у розмірі 2 115, 74 грн., інфляційні збитки у розмірі 23 068, 46 грн.; Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ФІНБАНК» на користь Державного підприємства «СПЕЦАГРО» судовий збір у розмірі 43 238, 18 грн.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення умов договору в частині несвоєчасної сплати орендних платежів, а саме погашення заборгованості з орендної плати за період березень 2015 року та з 01 по 03.04.2015р. року лише у вересні 2015 року, внаслідок чого до відповідача застосовані пеня, штраф та інфляційні збитки за період прострочення. Крім того відповідач не повернув предмет оренди після закінчення дії договору оренди 08.04.2015р., а тому до нього нарахована неустойка на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України за період з 09.04.2015р. по 06.07.2016р. у розмірі 30 % від подвійної суми орендної плати. Зазначені суми стягнути судом на підставі ст.ст. 11, 509, 526, 610, 611, 612, 625, 629, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 175, 179, 193, 202, 216, 217, 218, 220, 230, 231, 237, 283, 284, 286 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 5, 17, 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство «ФІНБАНК» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області по даній справі та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, сторона вважає Договір оренди № 4321 від 03.06.2009р. пролонгованим на 2 роки 11 місяців (до 03.03.2018р.), у звязку з чим він є діючим на сьогоднішній день, посилаючись при цьому на лист Міністерства аграрної політики та продовольства України вих. № 37-27-4-15/6584 від 15.04.2015р.

Крім цього, апелянт у скарзі посилається на те, що ПАТ «ФІНБАНК» було позбавлено можливості використовувати об'єкт оренди, шляхом обмеження доступу до приміщення, у звязку з чим за період з червня 2015 року до сьогоднішнього дня не може бути нарахована орендна плата за користування об'єктом оренди, оскільки майно не могло бути використане у вказаний проміжок часу, через обставини, які не залежали від ПАТ «ФІНБАНК».

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги від 31.01.2017р. відповідач вказує, що позивач не є стороною договору оренди, та у нього відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з ПАТ «ФІНБАНК» пені, штрафу, інфляційних збитків, неустойки. Таке право надано на законодавчому рівне лише орендодавцю, до якого позивач не відноситься. Крім того, сторона наполягає на спливу позовної давності для нарахування пені та штрафу, оскільки таке нарахування повинно бути припиненим через 6 місяців. Сторона вказує також на правові підстави для зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до вимог ст. 233 ГК України. більш детальніше доводи зазначені у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу Державне підприємство «СПЕЦАГРО» заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить залишити рішення місцевого суду без змін, а скаргу без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2016 року колегією суддів у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І.

В звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Ліпчанської Н.В. з 14.11.2016р., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів: Гладишевої Т.Я., Ярош А.І., яка прийнята до провадження у зміненому складі суддів відповідною ухвалою від 21.11.2016р.

В звязку з перебуванням у відпустці суддів Гладишевої Т.Я. з 29 грудня 2016 року по 05 лютого 2017 року та ОСОБА_2 з 10 січня по 17 січня 2017 року, на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів: Ліпчанської Н.В., Савицького Я.Ф., яка прийнята до провадження у зміненому складі суддів відповідною ухвалою від 16.01.2017р.

В звязку з перебуванням у відрядженні суддів: Ліпчанської Н.В. та Савицького Я.Ф на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи від 13.03.2017р. остаточно склад колегії визначено: головуючий Лисенко В.А. судді Гладишева Т.Я. та Ярош А.І.

В судове засідання, яке призначене на 18 квітня 2017 року, ні представник Публічного акціонерного товариства «ФІНБАНК», ні представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву не зявилися, не скористалися наданим їм ст. 22 ГПК України правом.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» розяснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутністю вищезазначених представників відповідача та третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача на минулому судовому засіданні, дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 03.06.2009р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (Орендодавець) та Акціонерним комерційним банком «ФІНБАНК» (Орендар) укладено договір оренди № 4321 нерухомого майна, що належить до Державної власності, відповідно до умов якого, з урахуванням договору № 4321/06 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 11.12.2013р. (а.с. 41), Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежилі приміщення загальною площею 329 кв.м. (майно), яке розміщене за адресою: м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, та перебуває на балансі державного підприємства «СПЕЦАГРО» (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 28.02.2009р. і становить 5 024 380 грн. без урахування ПДВ. Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 03.06.2009р. по 03.05.2012р. включно (п. 10.1. Договору).

Договором від 09.10.2013р. № 4321/05, укладеним між тими ж сторонами, договір оренди № 4321 від 03.06.2009р. продовжено строком на 2 роки 11 місяців до 03.04.2015р. (а.с. 40).

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що майно передається в оренду з метою розміщення фінансової установи.

03.06.2009р. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву, на підставі акту приймання-передавання орендованого майна, передано відповідачу об'єкт оренди.

В звязку зі зміною балансоутримувача нерухомого майна Договором № 4321/03 від 25.05.2011р. про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна № 4321 від 03.06.2009р. в п.1.1 Договору, в розрахунку орендної плати та в акті приймання-передачі від 03.06.2009 слова «Державне підприємство «Агроспецсервіс» замінено на «Державне підприємство «Агроінвест».

В звязку зі зміною балансоутримувача вказаної будівлі Договором № 4321/06 від 11.12.2013р. про внесення змін до Договору оренди нерухомого майна № 4321 від 03.06.2009р. в п. 1.1 Договору, в розрахунку орендної плати та в акті приймання-передачі від 03.06.2009р. слова «Державне підприємство «Агроінвест» замінено на «Державне підприємство «СПЕЦАГРО».

Пунктом 3.1. Договору, у редакції Договору № 4321/07 від 30.04.2014р. про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 4321 від 03.06.2009р., передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 зі змінами, та становить за базовий місяць жовтень 2013 року 203 785, 77 грн. Орендна плата за перший місяць оренди листопад 2013р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції листопад 2013р. Нарахування ПДВ на суму здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди листопад 2013 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції листопада 2013р.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктом 3.6. Договору визначено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному у п. 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п. 3.7. Договору).

Відповідно до п. 3.8 Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 3 % від суми заборгованості.

В порушення своїх договірних зобовязань Відповідач вчасно не сплачував орендні платежі балансоутримувачу (30% та ПДВ) за Договором оренди №4321 за березень та квітень 2015 року, в звязку з чим виникла заборгованість з орендних платежів, яку відповідач сплатив тільки 11.09.2015 р.

Виходячи з цього у відповідача виникла заборгованість перед балансоутримувачем з орендних платежів (30% орендної плати включаючи ПДВ), які він повинен був сплачувати Балансоутримувачу, в загальному розмірі 60 508, 71 грн., з яких:

- 54 316,61 грн. - орендна плата (30% та ПДВ) за березень 2015 року;

- 6 192,10 грн. - орендна плата (30% та ПДВ) за період з 01 по 03 квітня 2015 року (дата закінчення терміну дії договору).

Вказану заборгованість відповідач погасив балансоутримувачу 11 вересня 2015 року.

За змістом ст. 546, 549, 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, які можуть забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобовязання за договором оренди щодо своєчасного внесення орендної плати, перевіривши правильність розрахунку пені позивача за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Законодавство», судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача пені в сумі 41 555, 86 грн., 3 % річних в сумі 2 115, 74 грн., 23 068, 46 інфляційних втрат та штрафу в сумі 5 150, 71 грн.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України та глави 30 Господарського кодексу України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За приписами статей 2, 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди.

Частиною 4 статті 284 ГК України, статтею 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що строк договору оренди визначаються за погодженням сторін.

Підпунктом 10.6.1 пункту 10.6 Договору оренди № 4321 (в редакції договору від 11.02.2010р. № 4321/01 про внесення змін) передбачено, що чинність цього договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено. Строк дії договору оренди № 4321 від 03.06.2009 сплинув 03 квітня 2015 року відповідно до умов п. 1 Договору № 4321/05 від 09.10.2013р. про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4321 від 03.06.2009р.

Листом від 16.04.2015р. вих. № 30-06/3975 регіональне відділення ФДМУ по м. Києву повідомило орендаря та балансоутримувача, про те, що не має наміру продовжувати строк дії зазначених договорів оренди на наступний термін та просило балансоутримувача у 10-денний термін з моменту отримання листа прийняти майно з орендованого користування, оформивши належним чином та направивши на адресу регіонального відділення підписані акти приймання- передачі (повернення) у 3 (трьох) примірниках, в іншому випадку повідомити про звільнення (незвільнення) орендарем орендованих площ.

За приписами ч. 2 ст. 291 ГК України та ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Положеннями ч. 1 ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За приписами ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Факт закінчення строку дії договору оренди № 4321 нерухомого майна, що належить до Державної власності від 03.06.2009р. саме 03.04.2015р. встановлено рішенням Господарського суду Одеської області від 15.07.2016р. по справі № 910/18096/15, яке набрало законної сили на час розгляду цієї справи, а тому на підставі ч. 2 ст. 35 ГПК України не підлягає доказуванню.

Встановлено, що орендар (відповідач) не виконав свого обов'язку та не повернув орендоване нерухоме майно ні балансоутримувачу, ні орендодавцю, що підтверджується відповідним двостороннім ОСОБА_2 обстеження від 07.08.2015р., складеного та підписаного уповноваженими представниками ДП «СПЕЦАГРО» та Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву (а.с. 49).

За приписами ч. 2 ст. 785 ЦК України визначено, що якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Пунктом 10.11 Договору (в редакції Договору № 4321/04 від 27.04.2012р. про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 4321 від 03.06.2009р.) «За відмову орендаря на вимогу орендодавця повернути орендоване майно, у разі припинення/розірвання за рішенням суду договору, орендар відшкодовує орендодавцю неустойку у розмірі подвійної щомісячної орендної плати за весь час, що відраховується від дати припинення або розірвання договору до підписання акту приймання-передачі (повернення), який підтверджує фактичне повернення орендованого майна».

Пунктом 5.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» розяснено, що застосовуючи приписи статті 785 ЦК України у розгляді справ зі спорів про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань з повернення об'єкта оренди, господарським судам слід звертати увагу на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення,

Ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки, на відміну від приписів статті 549 ЦК України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов'язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (пеня). Таким чином, застосування до відповідних позовів спеціальної позовної давності, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України, є неправильним. Зазначеним спростовується посилання ПАТ «ФІНБАНК» в апеляційній скарзі про сплив строку позовної давності в частині стягнення неустойки.

Крім того, слід враховувати, що передбачені статтею 785 ЦК України наслідки пов'язані з моментом припинення договору оренди (найму). Підстави припинення даного виду договорів визначені в частині другій статті 291 ГК України, згідно з якою договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 3.6 Договору оренди № 4321 від 03.06.2009р. та п. 17 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786, орендна плата розподіляється в пропорції 70% та 30 % (до державного бюджету та балансоутримувачу відповідно), то, відповідно, і неустойка повинна бути розподілена в такій же пропорції - 70 % та 30 %.

Перевіривши розрахунок, доданого до позовної заяви, судова колегія погоджується з розміром неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (з 30% орендної плати), у розмірі 2 810 654, 52 грн.

Доводи апелянта щодо відсутності правових підстав у балансоутримувача стягувати суму пені, штрафу та неустойки спростовується наступним.

Відповідно до п. 3.11 Договору оренди, зазначено, що закінчення строку дії договору оренди не звільняє Орендаря від обов'язку сплати заборгованості за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та Балансоутримувачу.

Тобто обов'язок по сплаті орендних платежів з урахуванням санкцій саме на користь Балансоутримувача (а не лише на користь орендодавця) визначений цим договором оренди. Виходячи з правової природи неустойки, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 ЦК України, як подвійної плати за користування річчю, судова колегія вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення зазначених сум, включаючи пеню, штраф та неустойку.

Доводи апелянта, що орендодавцем вже стягнути відповідні суми не приймаються до уваги, оскільки балансоутримувач стягує лише 30 %, а орендодавцем стягнути 70 % сум орендних платежів та неустойки.

Колегія апеляційної інстанції відхиляє доводи ПАТ «ФІНБАНК» з приводу того, що ДП «СПЕЦАГРО» перешкоджало вивезенню ПАТ «ФІНБАНК» майна з орендованого приміщення, оскільки відповідачем не надано жодного належного доказу відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, які свідчили про те, що ДП «СПЕЦАГРО» чинить перешкоди ПАТ «ФІНБАНК» у користуванні орендованим приміщенням та вивезенні належного відповідачу майна.

Доводи апелянта про застосування ст. 233 ГК України та зменшення розміру штрафних санкцій спростовуються відсутністю належних та допустимих доказів з цього приводу, а саме відповідач є фінансовою установою, доказів введення Тимчасової адміністрації та ліквідації цього Банку не наведено.

Доводи апеляційної скарги відносно продовження дії договору оренду спростовуються рішенням Господарського суду Одеської області від 15 липня 2016 року справи № 910/18096/15.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд всебічно та повно дослідив всі обставини справи, дав належну оцінку наявним у ній доказам і правильно застосувавши норми матеріального права обґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача в повному обсягу і правові підстави для скасування або зміни цього рішення відсутні.

У зв'язку з таким апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 п. 1, 105 ГПК України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ФІНБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 26 вересня 2016 року по справі № 916/1912/16 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 20.04.2017р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя А.І. Ярош