РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017№910/21614/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/21614/16

за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м. Київ,

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ,

державного підприємства «Сетам», м. Київ, та

товариства з обмеженою відповідальністю «Власна енергія», м. Полтава,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів -товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавський склозавод», м. Полтава,

про визнання недійсними електронних торгів та визнання недійсним протоколу від 17.07.2016 №183931,

за участю представників:

позивача - Акопян М.А. (довіреність від 01.02.2017 №б/н);

відповідача-1 - Норки Є.В. (довіреність від 29.12.2016 №771/20.3-03);

відповідача-2 - не з'явився;

відповідача-3 - Зорі Н.В. (довіреність від 01.11.2016 №48);

Немченка В.М. (довіреність від 12.01.2017 №8);

третьої особи-1 - не з'явився;

третьої особи-2 - не з'явився.

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - Банк) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВДВС) та державного підприємства «Сетам» (далі - Підприємство) про визнання недійсними електронних торгів, проведених Підприємством 17.07.2016, з реалізації арештованого нерухомого майна (далі - Торги) за лотом №155451, а саме комплексу виробничих будівель, що розташовані за адресою: м. Полтава, вул. Заводська, буд. 3 (далі - Комплекс).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2016 (суддя Капцова Т.П.) порушено провадження у справі; залучено до участі у справі товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавський склозавод» (далі - Завод) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Підприємство 16.12.2016 подало суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило таке: у період з 15.07.2016 по 17.07.2016 у системі електронних торгів арештованим майном відбулися Торги, за результатами яких відповідно до протоколу №183931 переможцем став учасник №7; Банк є іпотекодержателем нерухомого майна, на яке було звернуто стягнення рішенням суду і реалізація якого відбулася на Торгах; оскільки Комплекс є предметом іпотеки, то у випадку його реалізації на прилюдних торгах повинні застосовуватися норми Закону України «Про іпотеку»; на думку відповідача-2, до вимог іпотекодержателя, пов'язаних з оскарженням Торгів, має застосовуватися тримісячний строк оскарження відповідно до статті 48 Закону України «Про іпотеку»; Торги відбулися 17.07.2016, а позивач звернувся до суду з позовною заявою 24.11.2016, тобто із пропуском тримісячного строку, а тому в позові слід відмовити з підстав спливу строку позовної давності.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 19.12.2016 відкладено розгляд справи до 16.01.2017; залучено до участі у справі товариство з обмеженою відповідальністю «Власна енергія» (далі - Товариство) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Товариство 16.01.2017 подало суду відзив на позовну заяву, в якому зазначило про те, що: позивач просить суд визнати Торги недійсними з підстав недодержання ВДВС вимог частини першої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», проте дії державного виконавця, пов'язані з визначенням вартості арештованого майна, не стосуються правил проведення Торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання Торгів недійсними; позивач звернувся до суду з позовною заявою 24.11.2016, тоді як строк для звернення з відповідним позовом закінчився 17.10.2016.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.01.2017 залучено до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

ВДВС 19.01.2017 подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке:

- 09.11.2015 державним виконавцем ВДВС за заявою Банку відкрито виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Полтавської області від 03.08.2015 № 917/1503/14 про стягнення солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ГРЛ» (далі - Торговий дім) та Заводу на користь Банку 346 757 312,77 грн. заборгованості за кредитом, 71 077 727,56 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 25 107 200,24 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 5 141 010,93 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками та 73 080,00 грн. витрат зі сплати судового збору; 09.11.2015 державним виконавцем ВДВС винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження;

- згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровані нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що ускладнює провадження виконавчих дій; 15.12.2015 при ВДВС утворено виконавчу групу;

- 15.01.2016 членами виконавчої групи складено акт опису й арешту майна боржника, а саме: нежитлові будівлі загальною площею 22 192,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- постановою ВДВС від 18.02.2016 для проведення оцінки майна залучено суб'єкта оціночної діяльності - приватне підприємство «Консалтингова група «Арго-експерт» (далі - Група);

- 03.03.2016 на адресу ВДВС надійшов звіт про незалежну оцінку описаного та арештованого майна, яке належить Заводу, складений Групою;

- листом державного виконавця від 04.03.2016 №731/201/10 сторін повідомлено про оцінку арештованого майна;

- за заявою боржника від 05.04.2016 постановою ВДВС від 05.05.2016 призначено рецензування звіту про оцінку майна, яку доручено приватному підприємству «Профоцінка» (далі - ПП «Профоцінка»);

- 10.05.2016 приватне підприємство «Профоцінка» надало рецензію, якою встановлено, що звіт Групи не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, у зв'язку із чим є необхідність проведення повторної оцінки майна;

- постановою ВДВС від 17.05.2016 оцінювачем призначено приватне підприємство «Центр незалежної оцінки та експертизи» (далі - Центр);

- відповідно до звіту про оцінку вартості нерухомого майна, складеного Центром 18.05.2016, вартість описаного нерухомого майна становить 1 988 470 грн.; з даним звітом боржник ознайомлений 23.05.2016, стягувач - 24.05.2016;

- 31.05.2016 ВДВС надіслав сторонам повідомлення від 31.05.2016 № 731/20.1/10 про оцінку арештованого майна, яке отримано позивачем 08.06.2016;

- оскільки відомостей щодо оскарження звіту про оцінку вартості нерухомого майна від 18.05.2016 у судовому порядку до ВДВС не надходило, державним виконавцем передане описане та арештоване майно боржника на реалізацію;

- позивачем не надано суду належних і допустимих доказів щодо вартості майна, за якою воно мало бути передане на реалізацію, а також жодним чином не обґрунтовано свої очікування щодо результатів електронних торгів у разі дотримання вимог, які, на його думку, не були дотримані;

- Банк звернувся з позовною заявою з пропуском строку позовної давності.

Банк 20.01.2017 подав заяву про поновлення строку позовної давності щодо звернення позивача з позовною заявою про оскарження результатів Торгів, посилаючись на поважність причин, а саме заявлення даної вимоги іншим шляхом, ніж передбачено чинним законодавством (оскарження дій ВДВС зі справи №917/1503/14), таким чином, в результаті оскарження Банком дій ВДВС щодо неправомірної передачі майна на електронні торги, був пропущений строк позовної давності для звернення з даною позовною заявою.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.01.2017 відкладено розгляд справи до 02.02.2017; залучено до участі у справі Товариство як іншого відповідача.

Товариство 31.01.2017 подало суду відзив на позовну заяву, в якому додатково виклало правове обґрунтування заперечень на позовну заяву.

Розпорядженням від 13.02.2017 №05-23/524 керівника апарату господарського суду міста Києва призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/21614/16 у зв'язку із закінченням терміну повноважень у судді Капцової Т.П., за результатами якого матеріали справи №910/21614/16 передано судді Марченко О.В. для розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.02.2017 суддею Марченко О.В. справу №910/21614/16 прийняти до свого провадження.

Банк 02.02.2017 та 07.02.2017 подав суду заяви про збільшення розміру позовних вимог та уточнення повних вимог, в яких просив суду позовні вимоги Банку доповнити, а саме: визнати недійсним протокол Торгів №183931, складений за результатом проведення Підприємством 17.07.2016 Торгів.

Згідно із частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У судовому засіданні 20.03.2017 судом встановлено, що фактично подана заява є заявою про зміну предмету позову, перевірено дотримання позивачем вимог статті 22 ГПК України та прийнято заяву до розгляду.

Фонд 27.02.2017 подав суду письмові пояснення, в яких вказав таке:

- Банк направив на адресу ВДВС свої заперечення щодо результатів визначеної оцінки майна, але державний виконавець ВДВС заперечення Банку не врахував та направив заявку на реалізацію арештованого майна до організатора електронних торгів - Підприємства;

- таким чином, Торги за лотом №155451 проведені з порушенням як норм Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, так і з грубим порушенням прав Банку, яке полягає в ігноруванні державним виконавцем ВДВС заперечення стягувача на звіт про оцінку майна від 18.05.2016, а також з порушенням законних інтересів Банку, так як майно передано на реалізацію за заниженою оцінкою;

- у зв'язку з тим, що державним виконавцем ВДВС не враховано позицію Банку, останній відповідно статті 85 Закону України "Про виконавче провадження" подав скаргу на дії ВДВС щодо неправомірної передачі майна на електронні торги до господарського суду Полтавської області;

- ухвалою господарського суду Полтавської області від 22.09.2016 у справі №917/1503/14 у задоволенні скарги Банку відмовлено; постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.11.2016 у справі №917/1503/14 апеляційну скаргу задоволено частково.

- таким чином, в діях Банку вбачається активна діяльність щодо врегулювання питання щодо незаконності дій державного виконавця ВДВС;

- строк на оскарження електронних торгів пропущено з поважних причин, оскільки саме із-за дій (бездіяльності) державного виконавця ВДВС вчинено неправомірне подання на електронні торги предмету іпотеки, результатом чого і стало неправомірне проведення електронних торгів та реалізація даного майна організатором - Підприємством;

- Банк дізнався про порушене право лише з моменту прийняття судом рішення про неправомірність дій державного виконавця ВДВС, що призвело до негативних наслідків.

Банк 27.03.2017 подав суду клопотання про виклик у судове засідання директора Групи ОСОБА_5 з метою надання пояснень стосовно здійсненої 19.02.2016 незалежної оцінки описаного та арештованого майна, а саме нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яке належало Заводу.

Представник позивача у судовому засіданні 10.04.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник ВДВС залишив вирішення вказаного клопотання на розсуд суду.

Представники Товариства заперечили проти задоволення зазначеного клопотання позивача.

Відповідно до частини першої статті 30 ГПК України в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про виклик у судове засідання директора Групи ОСОБА_5 з метою надання пояснень стосовно здійсненої 19.02.2016 незалежної оцінки з огляду на те, що предметом даного спору є визнання недійсними електронних торгів, проведених Підприємством; незалежна оцінка описаного та арештованого майна, проведена 19.02.2016, не розглядається в межах даного спору.

Крім того, 27.03.2017 Банк подав суду клопотання про витребування у:

- Групи належним чином завіреної копії звіту від 19.02.2016 незалежної оцінки описаного та арештованого майна, а саме нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яке належало Заводу;

- ВДВС належним чином завіреної копії матеріалів виконавчого провадження №49295641.

Представник позивача у судовому засіданні 10.04.2017 підтримав подані клопотання та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів-1,3 заперечили проти задоволення клопотань позивача про витребування вказаних документів.

Згідно з частинами першою і другою статті 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотань позивача про витребування доказів у зв'язку з тим, що в матеріалах справи містяться відповідні копії, подані суду ВДВС, а підстав для повторного витребування копій матеріалів виконавчого провадження у суду немає.

Позивач 06.04.2017 подав суду клопотання про призначення судової експертизи, на вирішення якої просить поставити таке питання: «- яку дійсну ринкову вартість у гривневому еквіваленті складає комплекс нежитлових будівель загальною площею 22 192,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, станом на дату проведення електронних торгів, а саме на 17.07.2016р.».

Представник позивача у судовому засіданні 10.04.2017 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Представники відповідачів-1,3 заперечили проти призначення у справі судової експертизи.

Частиною першої статті 41 ГПК України передбачено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про призначення у справі судової експертизи, оскільки предметом даного спору є порушення Підприємством процедури проведення електронних торгів, матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 10.04.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідачів-1,3 надали пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечили.

Представники відповідача-2 і третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвали господарського суду міста Києва від 16.02.2017 і від 20.03.2017 була надіслано Підприємству (01025, м. Київ, вул. Городецького, 13) і Заводу (36007, м. Полтава, вул. Заводська, 12) на адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а Фонду (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17), на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відмітками канцелярії суду на таких ухвалах. До матеріалів справи долучено рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень за юридичними адресами Підприємства, Фонду і Заводу, та конверт повернення з адреси Підприємства з відміткою відділення поштового зв'язку прописом «не розшукано, не зареєстровано».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 10.04.2017 без участі представників відповідача-2 і третіх осіб за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача і відповідачів-1,3, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26.05.2015 у справі №917/1503/14 за позовом Банка до Торгового дому та Заводу про стягнення 448 083 252,17 грн. позовні вимоги до Торгового дому задоволено, позовні вимоги до Заводу задоволено частково; стягнуто солідарно з Торгового дому і Заводу на користь Банка: 346 757 312,77 грн. заборгованості за кредитом; 71 077 727,56 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 25 107 200,24 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 5 141 010,93 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками і 73 080 грн. витрат зі сплати судового збору.

03.08.2015 на виконання рішення господарського суду Полтавської області від 26.05.2015 зі справи №917/1503/14 видано наказ.

ВДВС 09.11.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49295641 з виконання наказу господарського суду Полтавської області від 03.08.2015.

Постановою державного виконавця ВДВС від 09.11.2015 накладено арешт на все майно Заводу в межах суми стягнення 448 156 331,50 грн.

Постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15.12.2015 утворено виконавчу групу для проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №49295641 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області від 03.08.2015.

15.01.2016 складено акт опису й арешту майна Заводу, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою державного виконавця ВДВС від 18.02.2016 для проведення оцінки майна залучено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання Групу.

Відповідно до звіту від 19.02.2016 про оцінку майна, складеного Групою, ринкова (оціночна) вартість нерухомого майна - нежитлових будівель загальною площею 22 192,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, власником яких є Завод, без врахування податку на додану вартість, станом на 19.02.2016 становить 8 789 700 грн.

Заводом 06.04.2016 подано ВДВС заяву від 05.04.2016 про проведення рецензування звіту про оцінку нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, виставленого на електронні торги під лотом №136589.

05.05.2016 державним виконавцем ВДВС винесено постанову про рецензування звіту про оцінку майна, якою призначено ПП «Профоцінка» в особі ОСОБА_6 суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області від 03.08.2015, доручено ПП «Профоцінка» надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань рецензування звіту, незалежну оцінку описаного та арештованого майна, яке належить Заводу.

Рецензією ПП «Профоцінка» від 10.05.2016 на звіт від 19.02.2016 про незалежну оцінку нерухомого майна встановлено, що вказаний звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків.

Постановою державного виконавця ВДВС від 17.05.2016 призначено у ВП №49295641 суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання Центра ОСОБА_7, якому доручено надати письмовий висновок, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань вартості арештованого майна, яке належить Заводу.

Згідно із звітом від 18.05.2016 про незалежну оцінку вартості нерухомого майна, складеного Центром, оціночна вартість описаного нерухомого майна складає 1 988 470 грн.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій матеріалів виконавчого провадження №49295641 представник Банка ОСОБА_8 24.05.2016 ознайомився із звітом від 18.05.2016 про незалежну оцінку вартості нерухомого майна, що підтверджується підписом зазанченого представника на звороті вказаного звіту.

ВДВС 31.05.2016 надіслано стягувачу та боржнику повідомлення від 31.05.2016 №731/20.1/10 про оцінку арештованого майна, яке Банком отримано 08.06.2016.

10.06.2016 позивач надіслав ВДВС заперечення від 10.06.2016 №02.2.3-813, в яких просив провести рецензування звіту від 18.05.2016. Вказані заперечення ВДВС отримано 13.06.2016, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ВДВС 13.06.2016 подано Підприємству заявку від 13.06.2016 №49295641/20.1/10 на реалізацію арештованого майна оціночною вартістю 1 988 470 грн.

Листом від 21.06.2016 №2615/19-18-16 Підприємство повідомило боржника, стягувача та ВДВС про призначення на 15.07.2016 - 17.07.2016 електронних торгів з реалізації комплексу виробничих будівель за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер лота 155451, з початковою ціною продажу 1 988 470 грн.

Листом ВДВС від 01.07.2016 Банку надана відповідь про те, що представник позивача із змістом звіту від 18.05.2016 був ознайомлений 24.05.2016, про що є відмітка у матеріалах виконавчого провадження; крім того, позивача було повідомлено, що у зв'язку з пропуском строку на подання заперечень на звіт не вбачається підстав для його рецензування.

14.07.2016 Товариством внесено гарантійний платіж у сумі 99 423,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17.07.2016 №172.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів від 17.07.2016 №183931 переможцем електронних торгів за лотом №155451 з найвищою ціновою пропозицією у сумі 1 988 470 грн. став учасник №7 - Товариство.

Відповідно до вказаного протоколу Товариство мало перерахувати ВДВС 1 889 046,50 грн. до 01.08.2016.

Платіжним дорученням від 18.07.2016 №177 Товариство перерахувало на рахунок ВДВС 1 889 046,50 грн.

20.07.2016 державним виконавцем ВДВС складено акт №49295641/10 про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого переможцем електронних торгів є Товариство, яким оплачено вартість майна на загальну суму 1 988 470 грн.

Згідно з розпорядженням державного виконавця ВДВС від 10.08.2016 №49295641/10 та платіжним дорученням від 10.08.2016 №5261 Банку було перераховано грошові кошти у сумі 1 699 933,23 грн.

12.08.2016 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бабичем С.В. видано Товариству свідоцтво №550 про право власності на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та внесено відповідний запис про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №15886597.

Не погоджуючись з діями ВДВС, Банк звернувся до господарського суду Полтавської області із скаргою на дії ВДВС, в якій просив суд:

- визнати незаконними дії посадових осіб ВДВС щодо передачі на реалізацію на електронних торгах арештованого майна боржника - Заводу;

- зобов'язати ВДВС здійснити заходи щодо проведення рецензування звіту від 18.05.2016, про що винести відповідну постанову;

- визнати електронні торги, проведені Підприємством 17.07.2016 з реалізації арештованого рухомого майна за лотом №155451, недійсними.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 22.09.2016 зі справи №917/1503/14 скаргу Банка відхилено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.11.2016, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 19.12.2016, ухвалу господарського суду Полтавської області від 22.09.2016 у справі № 917/1503/14 в частині відхилення вимог скарги Банка про визнання незаконними дій посадових осіб ВДВС щодо передачі на реалізацію на електронних торгах арештованого майна боржника скасовано; скаргу Банка в частині вимог про визнання незаконними дій посадових осіб ВДВС щодо передачі на реалізацію на електронних торгах арештованого майна боржника задоволено.

Позовні вимоги мотивовано непогодженням Банка з результатами електронних торгів, проведених 17.07.2016, та незаконністю дій державного виконавця ВДВС при передачі арештованого майна боржника на реалізацію за заниженою початковою ціною без врахування заперечень стягувача.

Поряд з цим, ВДВС, Підприємство і Товариство просять суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позовних вимог Банка.

Пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд міста Києва вбачає за можливе зазначити таке.

Частинами першою і другою статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

У разі якщо на зазначене майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості: 1) у першу чергу - майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (цінні папери, легковий автотранспорт, предмети дизайну офісів та інше майно, готова продукція (товари); 2) у другу чергу - об'єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві.

Відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція), у разі виконання рішень про стягнення коштів з юридичних осіб виконавець перевіряє також наявність майна боржника за даними балансу.

Згідно з підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 Інструкції після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт.

Підпунктом 4.3.5 пункту 4.3 Інструкції встановлено, що у разі якщо оцінку майна проводив суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, державний виконавець направляє сторонам повідомлення про оцінку майна не пізніше наступного робочого дня після отримання звіту про оцінку майна. У звіті про оцінку майна оцінювач обов'язково повинен зазначити відомості, які необхідні для публікації оголошення про реалізацію такого майна. Необхідність зазначення таких відомостей передбачається у договорі, який укладається органом ДВС із суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Строк чинності звіту про оцінку майна у виконавчому провадженні становить шість місяців з дати його складання.

Відповідно до підпункту 4.5.2 пункту 4.5 Інструкції для проведення реалізації нерухомого майна або транспортних засобів державним виконавцем збираються такі документи, зокрема: у разі продажу нерухомого майна - документи, що характеризують об'єкт нерухомості (копія технічного паспорта на житловий будинок, квартиру тощо), відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за №582/5773 (із змінами); копії документів, що підтверджують право власності або інше речове право на нерухоме майно, визначених статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктом 1 глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595.

Згідно з підпунктом 4.5.4 пункту 4.5 Інструкції копії зазначених документів із супровідним листом, копіями виконавчого документа та акта визначення вартості майна (звіту про оцінку майна) та копією розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна або інформаційної довідки органу державної реєстрації прав про наявність обтяжень речових прав на нерухоме майно передаються державним виконавцем особисто або через спеціально уповноважену особу відділу державної виконавчої служби до відповідного регіонального органу ДВС для здійснення заходів щодо передачі майна на реалізацію.

Частинами третьою і четвертою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна.

Так, як було встановлено судом, представник Банка ОСОБА_8 24.05.2016 ознайомився із звітом від 18.05.2016 про незалежну оцінку вартості нерухомого майна, що підтверджується підписом зазначеного представника на звороті вказаного звіту.

10.06.2016 позивач надіслав ВДВС заперечення від 10.06.2016 №02.2.3-813, в яких просив провести рецензування звіту від 18.05.2016.

Разом з тим, оскільки Банк ознайомився із звітом від 18.05.2016 про незалежну оцінку вартості нерухомого майна 24.05.2016, то останнім днем для звернення Банка із запереченнями на такий звіт є 03.06.2016.

Слід зазначити, що законодавство України не містить заборон щодо повідомлення сторін про результати визначення вартості чи оцінки майна через їх представників під підпис, а тому суд вважає, що Банк було належним чином повідомлено про результати оцінки майна Заводу саме 24.05.2016.

Таким чином, ВДВС було правомірно відмовлено Банку у рецензуванні звіту від 18.05.2016.

Відповідно до частин першої і третьої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

13.06.2016 ВДВС було подано Підприємству заявку на реалізацію арештованого майна в рамках виконавчого провадження №49295641.

Судом встановлено, що передане на реалізацію майно Заводу на момент проведення торгів було предметом іпотеки за іпотечним договором від 22.08.2007 №04/69/І 02/07, згідно з умовами якого Завод в забезпечення зобов'язань Торгового дому перед відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» за кредитним договором від 22.08.2007 №04/69/07-КЛТ надав в іпотеку майно, а саме: нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою: м. Полтава, вул. Заводська, буд. 3, та складається з будівлі корпусу №1, літера за планом земельної ділянки Ч-3, загальною площею 18 616,9 кв.м. та будівлі корпусу шихтоскладської дільниці в корпусі №3, літера за планом земельної ділянки Z-1-2, загальною площею 3 637,8 кв.м., та належить Заводу на праві власності на підставі свідоцтва серії САА №846676 про право власності на нерухоме майно, виданого Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення 11.11.2004, та зареєстровані у колективному підприємстві Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 12.11.2004 в реєстраційній книзі №7, номер запису 1012, реєстраційний номер об'єкта 8365990.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Статтею 43 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення.

Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

Організатор прилюдних торгів забезпечує будь-якій зацікавленій особі доступ до інформації про умови проведення прилюдних торгів та про предмет іпотеки, що підлягає продажу.

Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Так, листом від 21.06.2016 №2615/19-18-16 Підприємство повідомило Завод, Банк і ВДВС про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, а саме: реєстраційний номер лота - 155451; відомості про предмет іпотеки - комплекс виробничих будівель за адресою: АДРЕСА_1; день і час проведення електронних торгів - 15.07.2016-17.07.2016 о 09 год. 00 хв.; початкова ціна продажу майна - 1 988 470 грн.

Відповідно до частини п'ятої статті 45 Закону України «Про іпотеку» за результатами проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки складається протокол, який підписується уповноваженим представником організатора прилюдних торгів та покупцем предмета іпотеки. У протоколі зазначаються: опис придбаного покупцем предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки; ціна продажу предмета іпотеки; інформація про покупця предмета іпотеки; день, до якого покупець повинен повністю сплатити ціну продажу предмета іпотеки; банківський рахунок органу державної виконавчої служби для переказу покупцем ціни продажу предмета іпотеки.

За результатами проведення електронних торгів 17.07.2016 складено протокол №183931, яким визнано переможцем торгів учасника під №7 - Товариство.

Вказаний протокол підписаний уповноваженими представниками Товариства і Підприємства та скріплений печатками зазначених юридичних осіб.

Отже, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що жодного порушення при проведенні Підприємством електронних торгів, останнім вчинено не було.

Позовні вимоги Банка фактично зводяться до того, що позивач не погоджується з визначеною звітом від 18.05.2016 вартістю нерухомого майна Заводу.

Разом з тим, Банк не скористався своїм правом, передбаченим частиною третьою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», і не надав ВДВС заперечень стосовно звіту від 18.05.2016 у десятиденний строк з дня ознайомлення із звітом (24.05.2016).

Отже, оскільки при проведенні електронних торгів не було порушено процедури їх проведення, визначеної чинним законодавством України (на момент проведення електронних торгів), у діях ВДВС відсутні порушення щодо передачі арештованого майна на електронні торги для його реалізації, а позивачем не подано документального підтвердження порушення його прав та законних інтересів, то підстав для задоволення позовних вимог немає.

Що ж до застосування до вимог позивача наслідків спливу строку позовної давності, то слід зазначити таке.

Згідно із статтею 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

Абзацами першим і третім пункту 3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» встановлено, що передбачений статтею 48 Закону України «Про іпотеку» тримісячний строк для оскарження в суді прилюдних торгів за своєю правовою природою є спеціальною (скороченою) позовною давністю стосовно відповідних позовних вимог осіб, зазначених у цій нормі (іпотекодержателя, іпотекодавця, боржника, іншого учасника прилюдних торгів).

До позовних же вимог, пов'язаних з оскарженням прилюдних торгів та визнанням недійсними згаданих угод і заявлених іншими особами, які не належать до кола осіб, визначених згаданими нормами, застосовується загальна позовна давність згідно з приписами ЦК України.

Судом встановлено, що оскільки Банк відноситься до учасників прилюдних торгів, то звертаючись до суду із позовною заявою 25.11.2016, що підтверджується печаткою канцелярії суду, пропустив передбачений законом строк позовної давності.

Так, Банк 20.01.2017 подав заяву про поновлення строку позовної давності щодо звернення позивача з позовною заявою про оскарження результатів Торгів, посилаючись на поважність причин, а саме заявлення даної вимоги іншим шляхом, ніж передбачено чинним законодавством (оскарження дій ВДВС зі справи №917/1503/14), таким чином, в результаті оскарження Банком дій ВДВС щодо неправомірної передачі майна на електронні торги, був пропущений строк позовної давності для звернення з даною позовною заявою.

Разом з тим, оскільки 24.05.2016 Банк був належним чином ознайомлений зі звітом від 18.05.2016, і був обізнаний про той факт, що майно було в іпотеці, тому позивач мав і повинен був бути обізнаний про положення статті 48 Закону України «Про іпотеку». Крім того, невірно обраний позивачем спосіб захисту не є підставою для повновлення строку позовної давності.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви Банка про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними і поновлення такого строку.

Отже, у задоволенні позовних вимог слід також відмовити і у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності щодо звернення з даним позовом до суду.

За приписами статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.04.2017.

Суддя О. Марченко