ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.04.2017 Справа № 904/3696/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро

до Комунального закладу "Дитячий санаторій №2" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №677/1001 від 14.12.16р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального закладу "Дитячий санаторій №2" Дніпропетровської обласної ради" про стягнення заборгованості за спожиту активну електроенергію у розмірі 64 392,65грн., пені у розмірі 1 206,58грн., 3% річних у розмірі 190,53грн.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №8483/39-31 (№039031) від 30.12.2008р., укладеного між сторонами, в частині повної та своєчасної оплати спожитої активної електроенергії.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою, зазначеною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.80-82), що підтверджується повернутим конвертом (а.с.77-79), з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

20.04.2017р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2008р. між Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго", (постачальник) та Комунальним закладом "Дитячий санаторій №2" Дніпропетровської обласної ради" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №8483/39-31 (додатковою угодою №5 від 21.03.2011р. номер договору змінено на №039031), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 63,0 кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п.2.3.3. договору споживач зобов"язується оплачувати постачальнику вартість електроенергії згідно з умовами Додатку "Порядок розрахунків" та Додатку "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Відповідно до п.1 додатку №3 до договору "Порядок розрахунків" розрахунковий період встановлюється з 15 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

За п.4. додатку №3 до договору "Порядок розрахунків" споживач здійснює повну оплату вартості обсягу використаної в розрахунковому періоді електричної енергії на підставі самостійно отриманого у постачальника рахунка протягом доби після подання Акту про використану електричну енергію відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, згідно п.2.2 цього додатку, або за остаточним рахунком, нарахованим згідно п.2.3 цього додатку, протягом 5 операційних банківських днів з дня отримання рахунку.

Згідно п.9.8. договору договір набуває чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач надсилав відповідачу рахунки на оплату за спожиту активну електроенергію за період з березня 2016р. по січень 2017р. на загальну суму 64 962,05грн., однак останній оплатив їх частково у розмірі 569,40грн.

Станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту активну електроенергію за період з березня 2016р. по січень 2017р. складає 64 392,65грн., що підтверджується матеріалами справи, та підлягає до стягнення.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст.611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.п.4.2.1. договору за внесення платежів, передбачених п.п.2.3.3. - 2.3.4. договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в той період, враховуючи день фактичної оплати.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 10.02.2017р. по 17.03.2017р. у розмірі 1 206,58грн. Розрахунок суми пені здійснений позивачем за подвійною обліковою ставкою НБУ, розмір пені за якою менше розміру пені, нарахованої на підставі 0,1%.

Перевіривши розрахунок пені, господарський суд встановив, що він здійснений правильно, у зв"язку з чим пеня у розмірі 1 206,58грн. підлягає до стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 10.02.2017р. по 17.03.2017р. у розмірі 190,53грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, господарський суд встановив, що він здійснений правильно, у зв"язку з чим 3% річних у розмірі 190,53грн. підлягають до стягнення.

Відповідно до ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що відповідач є бюджетною організацією, а також те, що окрім пені позивач нараховує 3% річних, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем, суд вважає можливе зменшити розмір стягуваної пені на 50% та стягнути пеню у розмірі 603,29грн.

Відповідно до п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального закладу "Дитячий санаторій №2" Дніпропетровської обласної ради" (49008, м. Дніпро, пров. Ялицевий, 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, м. Дніпро, Запорізьке шосе, 22, ) заборгованість за спожиту активну електроенергію у розмірі 64 392,65грн. (шістдесят чотири тисячі триста дев"яносто дві грн. 65коп.), пеню у розмірі 603,29грн. (шістсот три грн. 29коп.), 3% річних у розмірі 190,53грн. (сто дев"яносто грн. 53коп.) та 1 600,00грн. (одна тисяча шістсот) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.04.2017р.

Суддя ОСОБА_2