ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2017 р.Справа № 916/3449/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від Департаменту комунальної власності Одеської міськради ОСОБА_1 за довіреністю; ОСОБА_2 за довіреністю;

від ТОВ «Восток» - ОСОБА_3 за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

на рішення господарського суду Одеської області від 13 лютого 2017 року

по справі №916/3449/16

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток»

про розірвання договору оренди та виселення

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 04.04.2017р. оголошувалась перерва згідно ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 13.04.17р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

13.12.2016р. Департамент комунальної власності Одеської міської ради (надалі позивач, Департамент комунальної власності ОМР) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» (надалі відповідач, ТОВ «Восток»), в якому просив суд розірвати договір оренди №80/4 від 30.11.2012р. (в новій редакції), укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міськради та ТОВом «Восток»; виселити відповідача з нежитлового приміщення першого, другого, третього поверху та підвалу, загальною площею 677,5кв.м, розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Генерала Петрова, 25-А, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міськради.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.11.2012р. між ним (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) був укладений вищезазначений договір оренди нежитлового приміщення. Пунктом 4.1 Договору від 30.11.2012р. (в редакції Додаткового договору №1 від 01.09.2015р.) сторони визначили, що приміщення передаються відповідачу виключно для використання під громадське харчування. Проте позивачем було виявлено (що підтверджується актом обстеження від 08.11.2016р.) нецільове використання відповідачем приміщень 40кв.м. під магазин кондитерських виробів, 442,7кв.м. використовується під кафе, 194,8кв.м. (підвальне приміщення) частково використовується під склад, у звязку із чим Договір оренди від 30.11.2012р. підлягає розірванню а відповідач виселенню із орендованого приміщення.

З посиланням на норми ст.ст. 525, 526, п.1 ч.1 ст.611, ст.ст.638, 651, 653, п.1 ч.1 ст.783, ст.785 ЦК України, ст.ст.180,291 ГК України Департамент комунальної власності Одеської міськради просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

25.01.2017р. відповідач подав суду першої інстанції відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.02.2017р. (суддя Демешин О.А.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано вмотивовано посиланням на норми ч.1 ст.509, ст.526, ч.2 ст.651 ЦК України, розяснення, які містяться у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» та обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 від 08.11.2016р. свідчить саме про дотримання відповідачем умов Договору, як по цільовому призначенню так і по оплаті (в ОСОБА_2 зазначено про відсутність заборгованості), оскільки перелічені в ОСОБА_2 приміщення використовуються для надання послуг з громадського харчування. В позовній заяві, як на підставу нецільового використання орендованого майна, позивач посилається на те, що 40кв.м. використовується відповідачем під магазин кондитерських виробів. Між тим, у вказаному ОСОБА_2 взагалі не міститься відомостей про таке використання відповідачем орендованого майна. Позивачем не надано належних доказів використання майна під магазин, або під розміщення кафе, що здійснює продаж товарів підакцизної групи, оскільки такими доказами мають бути відповідні касові чеки про продаж товару з магазину або про продаж товару підакцизної групи в кафе. Крім того, наданий ОСОБА_2 перевірки виконання умов Договору складено в односторонньому порядку без зазначення відомостей щодо присутності представника ТОВ «Восток» під час проведення перевірки цільового використання майна, або про відсутність та про його відмову від підписання ОСОБА_2. Акт обстеження від 10.02.2017р. (наданий позивачем у судовому засіданні 13.02.2017р.) також не можна вважати належним доказом нецільового використання відповідачем орендованого майна з тих же підстав, що і ОСОБА_2 від 08.11.2016р.

Не погодившись з рішенням суду від 13.02.2017р., Департамент комунальної власності Одеської міськради звернувся до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з огляду наступного. В ході перевірки співробітниками Департаменту було встановлено, що відповідач в порушення умов договору оренди (п. 4,1.) всю орендовану площу використовує не за цільовим призначенням, згідно актів від 08.11.2016р. та від 10.02.2017р., копії яких містяться в матеріалах судової справи: 40,0кв.м. використовується під виробництво кондитерських виробів, 442.7кв.м. використовується під кафе, 194,7 кв.м. (підвальне приміщення) - частково використовується під склад, частково не використовується, інша площа використовується під сходи та підсобні приміщення. Також судом першої інстанції не було досліджено, що в порушення умов договору відповідачем, частина підвального приміщення використовується під склад, що також свідчить про неповне з'ясування обставин у справі. Нецільове використання орендованого приміщення призводить до того, що відповідач платить орендну плату у 7 разів меншу, ніж передбачено законодавством. в результаті чого до місцевого бюджет) не надходять належні кошти, чим порушуються права територіальної громади м. Одеси. Як наслідок скорочуються соціальні програми, благодійна та адресна допомога соціально-незахищеним громадянам міста, затримуються виплати допомоги при народженні дитини, декретних коштів, допомоги по безробіттю, тощо. Суд в оскаржуваному рішенні помилково як на підставу для відмови у задоволенні позову посилається на те, що ОСОБА_2 від 08.11.2016р. складений в односторонньому порядку, оскільки за своєю правовою природою вказаний акт обстеження не є адміністративним протоколом, що зобов'язує долучати протилежну сторону, пояснювати права та обовязки, залучати свідків і таке інше. Даний акт складено посадовими особами Департаменту, якими при виконанні посадових обовязків було виявлено порушення умов договору. Під час проведення повторного обстеження приміщення 10.02.2017р. головний бухгалтер ТОВ «Восток» відмовилась від підпису ОСОБА_2, що також надає підтвердження нецільового використання приміщення відповідачем.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.03.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні; відстрочено Департаменту комунальної власності Одеської міськради сплату судового збору у розмірі 3031,60грн. за подачу апеляційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 13.02.2017р. по справі №916/3449/16 на строк до 04.04.2017р.; зобовязано Департамент комунальної власності Одеської міськради у строк до 04.04.2017р. сплатити судовий збір у розмірі 3031,60грн. та надати суду відповідні докази.

04.04.2017р. ТОВ «Восток» подало суду апеляційної інстанції письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просило суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

05.04.2017р. Департамент комунальної власності Одеської міської ради надав Одеському апеляційному господарському суду докази сплати судового збору на виконання ухвали суду від 09.03.2017р.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник ТОВ «Восток» заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскарженого рішення.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

26.03.2003р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Восток» (Орендар) було укладено Договір оренди ІІ поверху та підвалу нежитлового приміщення площею 675,1кв.м., що розташоване за адресою: м.Одеса, вул.Ген.Петрова,25а. Строк дії договору - до 26.03.2013р.

Згідно із пунктами 1.1, 1.2,2.2.1.4 Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №2752-VI від 19.02.2013р., Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі - Департамент) є виконавчим органом Одеської міської ради (далі - Рада). Департамент комунальної власності Одеської міської ради є правонаступником Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, а також правонаступником прав та обовязків приєднаного Одеського міського управління земельних ресурсів Одеської міської ради. Департамент наділяється міською радою повноваженнями щодо управління комунальною власністю територіальної громади міста та щодо реалізації повноважень Одеської міської ради у галузі земельних відносин відповідно до чинного законодавства. Визначення меж повноважень та умов їх здійснення регулюється зазначеним Положенням. Департамент здійснює повноваження орендодавця комунального майна територіальної громади, що знаходиться в управлінні Департаменту, а також контроль за повнотою та своєчасністю внесення орендарями орендної плати за договорами оренди цілісних майнових комплексів, укладеними Одеською міською радою. Відповідно до чинного законодавства укладає договори оренди. Здійснює облік договорів оренди, укладених безпосередньо Департаментом, та облік договорів оренди, погоджених з Департаментом у встановленому порядку.

30.11.2012p. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Восток» (Орендар) було укладено Додаткове погодження до договору оренди нежитлового приміщення №80 від 26.03.2003р відповідно до якого сторони домовились:

1.У зв'язку з виробничою необхідністю, присвоїти договору оренди №80/4, а саме: договір оренди нежитлового приміщення №80/4 від « 26» березня 2003 р.

2. У тексті договору оренди №80/4 від « 26» березня 2003 р. нежитлового приміщення, що розташоване адресою: м. Одеса, вул. Ген. Петрова, 25-А, назву орендодавця змінити на «Департамент комунальної власності Одеської міської ради" згідно з рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 р. № 384-УІ «Про затвердження положень про виконавчі органи Одеської міської ради».

3. Строк дії договору оренди №80/4 від « 26» березня 2003 р., нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ген. Петрова, 25-А, продовжити до « 01» листопада 2015р. на підставі листа Орендаря № 01-14/6827 від 31.10.2012 р.

4. Змінити п. 1.1 договору оренди №80/4 від « 26» березня 2003., на нежитлове приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Ген. Петрова, 25-А, у частині площі з « 675,1 кв.м» на « 677,5 кв.м» на

підставі технічного паспорту, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» від 02.09.10р.

5. У звязку з затвердженням (рішення Одеської міської ради № 3781-У від 25.12.2008 р.) нової редакції договору оренди нежитлового приміщення комунальної власності, сторони домовилися переукласти договір оренди №80/4 від "26" березня 2003 р. у новій редакції з « 30» листопада 2012р.

6. Це додаткове погодження складено у 2-х оригінальних примірниках, по одному для кожної сторони договору, та є невідємною частиною договору оренди №80/4 від « 26» березня 2003р.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що 30.11.2012p. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Восток» (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення (нова редакція) №80/4 (надалі Договір оренди №80/4), відповідно до умов п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежитлові приміщення підвалу, загальною площею 677,5кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Ген.Петрова, 25-А.

Термін дії договору оренди з 01.11.2015р. по 01.11.2015р. (п.1.3 Договору оренди №80/4).

Згідно із п.4.1 Договору оренди №80/4 вказані у п.1.1 приміщення Орендодавцем передаються Орендарю виключно під розміщення громадського харчування.

Підпунктом «з» п.4.2 Договору №80/4 сторони визначили, що на протязі дії цього Договору, крім своєчасного внесення орендної плати, Орендар зобовязується своєчасно узгоджувати з Орендодавцем будь-які зміни профілю використання обєкта оренди.

Відповідно до п.5.5 Договору №80/4 за невиконання або неналежне виконання Орендарем обовязків, передбачених п.4.1, п.4.2 абз. «а», «г», «е», «м» «л», п.4.3, п.4.8, п.4.9, п.4.13 цього Договору, Орендодавець має право достроково вимагати розірвання договору оренди у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Додатковим договором №1 від 01.09.2015.2014p. до Договору №80/4 від 30.11.2012р. в частині строку дії договору, а саме, продовжили строк дії договору до 01.08.2018р.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2016р. комісією Департаменту комунальної власності Одеської міської ради було складено ОСОБА_2 обстеження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Ген.Петрова, 25а в якому зазначено, що нежитлове приміщення другого поверху та підвалу, загальною площею 677,5кв.м., що розташоване у трьохповерховій окремій фасадній будівлі з підвалом, орендує ТОВ «Восток» за договором оренди №80/4, строк дії договору до 01.08.2018р. вхід до приміщення другого поверху здійснюється з фасаду з вул. ОСОБА_4, вхід до підвалу приміщення з першого поверху. Приміщення другого поверху забезпечені усіма інженерними комунікаціями, телефонізоване, підвальне приміщення - лише електрифіковане. Технічний стан приміщень першого та третього поверху задовільний, в підвальному приміщенні необхідно здійснити заміну труб каналізації та водопостачання. Згідно договору оренди профіль використання приміщення, що орендується: - громадське харчування 677,5 кв.м. - 6%. На момент обстеження було встановлено: приміщення другого поверху: - 40,0кв.м. виробництво кондитерських виробів 15%; - 442,7кв.м. кафе (обідня зала, кухня, кабінети, підсобні приміщення) 15%. Підвальне приміщення 194,8 кв.м. частково використовується під склад, частково не використовується 15%. Страхування приміщення до 28.02.2017р. Заборгованість з орендної плати на 01.11.2016р. відсутня.

ОСОБА_5 підписаний комісією: начальник відділу оренди ОСОБА_6; головний спеціаліст відділу оренди №1 ОСОБА_7М,; начальник відділу підготовки та документального супроводження КУ ОСОБА_8

Звертаючись до суду з позовом, Департамент комунальної власності ОМР зазначив, що Договір оренди №80/4 підлягає розірванню, оскільки відповідач (орендар) використовує приміщення не за цільовим призначенням, що підтверджується вищезазначеним ОСОБА_5.

Місцевий господарський чуд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міськради з огляду наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.627 ЦК України та згідно із ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.3 ст.26 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно із ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до розяснень, які містяться у п.2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» Відповідно до статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов. Вичерпного переліку умов, істотних для договорів оренди (найму), ЦК України і ГК України не містять. Однак за змістом статей 759 - 762 ЦК України слід дійти висновку, що істотними для даного виду договорів є умови про предмет договору, плату за користування майном та строк такого користування. Що ж до договорів оренди державного та комунального майна, то стаття 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає умови, які є істотними для даних договорів, причому відповідно до статті 12 цього Закону договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору. Водночас не виключається можливість передачі розбіжностей, що виникають при укладанні договору оренди, на вирішення господарського суду. У такому випадку договір оренди вважається укладеним з моменту набрання законної сили відповідним рішенням господарського суду і на умовах, зазначених у цьому рішенні. Отже, лише за наявності у договорі істотних умов, якщо їх не врегульовано чинним законодавством, договір оренди майна можна вважати укладеним. При цьому умова договору щодо вартості об'єкта оренди державного або комунального майна повинна відповідати ОСОБА_6 оцінки об'єктів оренди, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.95 N 629 (з подальшими змінами та доповненнями). Крім того, слід мати на увазі, що відповідно до статті 638 ЦК України істотними умовами договору оренди можуть бути також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно з частиною другою статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" за згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови, наприклад, щодо використання орендарем об'єкта оренди за цільовим призначенням. Незалежно від форми власності об'єкта оренди господарські суди мають виходити з того, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Зазначаючи про порушення відповідачем умов п.4.1 Договору №80/4 Департамент комунальної власності Одеської міськради посилається на ОСОБА_5 від 08.11.2016р. обстеження нежитлового приміщення, розташованого за адресою:м.Одеса, вул.Ген.Петрова, 25а.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України та ч. 2 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово. Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Разом з цим, з копії ОСОБА_5 обстеження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Ген.Петрова,25-а від 08.11.2016р. вбачається, що його складено комісією у складі працівників Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, тобто лише однією стороною договору. При цьому в ОСОБА_5 не зазначено про присутність у приміщенні, що перевіряється, будь-яких працівників ТОВ «Восток»; копія акта не містить відміток про його вручення представнику ТОВ «Восток» або надіслання поштою для ознайомлення.

Згідно із п.27 ч.1 ст.1 ЗУ «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» заклад громадського харчування - ресторан, бар, кафе, їдальня, закусочна, піцерія, кулінарія, кіоск чи інший заклад, що забезпечує харчуванням невизначену кількість фізичних осіб. Віднесення до закладів громадського харчування не залежить від територіальних ознак (місця) провадження господарської діяльності з громадського харчування та ступеня доступності харчування будь-яким особам.

Основні вимоги щодо роботи суб'єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства регламентуються Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002р. №219 (у назві та тексті Правил слова «громадське харчування» в усіх відмінках замінено словами «ресторанне господарство» згідно з наказом Міністерства економіки України від 09.10.2006р. №309).

Відповідно до п.1.3 Правил №219 у Правилах вживаються терміни в такому значенні: ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб'єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього; заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів; технологічний процес закладу ресторанного господарства - сукупність операцій, які забезпечують виробництво кулінарної продукції, булочних і борошняних кондитерських виробів та їх продаж; продукція власного виробництва - продукція, яку виробляють заклади ресторанного господарства і продають як кулінарну продукцію, булочні та борошняні кондитерські вироби /далі - продукція/.

Згідно із пунктами 1.4, 1.5 Правил №219 суб'єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб'єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій. Заклади (підприємства) ресторанного господарства поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс). Вибір типу закладу (підприємства) ресторанного господарства та класу ресторану або бару здійснюється суб'єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України. Суб'єкти підприємницької діяльності у сфері ресторанного господарства для заняття торговельною діяльністю можуть мати також дрібнороздрібну торговельну мережу.

Таким чином, наявність у орендованому ТОВ «Восток» приміщень, в яких здійснюється виробництво кондитерських виробів, обідньої зали, кухні кабінетів та підсобних приміщень цілком узгоджується як з приписами п.27 ч.1 ст.1 ЗУ «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» так і з вимогами Правил №219 та не свідчить про нецільове використання ТОВ «Восток» орендованого за Договором №80/4 приміщення.

Суд першої інстанції цілком слушно в оскаржуваному рішенні звернув увагу на те, що в позовній заяві, як на підставу нецільового використання орендованого майна, Департамент посилається на те, що 40кв.м. використовується відповідачем під магазин кондитерських виробів. Разом з цим, в ОСОБА_5 обстеження від 08.11.2016р. відсутні відомості про таке використання ТОВ «Восток» орендованого нежитлового приміщення.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 від 08.11.2016р. не підтверджує нецільового використання орендованого майна відповідачем та Департаментом комунальної власності Одеської міськради не надано належних та допустимих доказів використання майна під магазин, або під розміщення кафе, що здійснює продаж товарів підакцизної групи, оскільки такими доказами мають бути відповідні касові чеки про продаж товару з магазину або про продаж товару підакцизної групи в кафе.

Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом комунальної власності Одеської міськради в судовому засіданні 13.02.2017р. надано суду першої інстанції ще один ОСОБА_5 від 10.02.2017р. обстеження не житлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 25а , в якому зазначені аналогічні умови використання орендованого майна, що і в ОСОБА_5 обстеження від 08.11.2016р., лише з вказівкою про те, що ОСОБА_5 від 10.02.2017р. складено в присутності головного бухгалтера ТОВ «Восток», яка представитись відмовилась.

Однак зазначений ОСОБА_5 обстеження від 10.02.2017р. також не є належним доказом нецільового використання відповідачем орендованого приміщення з підстав, наведених вище у тексті постанови суду апеляційної інстанції.

Більш того, Департамент звернувся до суду з позовом по даній справі 13.12.2016р. та ОСОБА_5 від 10.02.2017р. не може підтверджувати наявності порушень прав позивача станом на момент подання позивачем позовної заяви.

Таким чином, Департаментом комунальної власності Одеської міськради не доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог щодо розірвання договору оренди №80/4 (порушення відповідачем вимог п.4.1 Договору оренди), у звязку із чим суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки позовна вимога про виселення ТОВ «Восток» з орендованого приміщення є похідною від вимоги про розірвання Договору оренди №80/4, суд першої інстанції правомірно відмовив у позовних вимогах в цій частині.

Доводи апеляційної скарги Департаменту комунальної власності Одеської міськради колегія суддів відхиляє з огляду наступного.

Використання відповідачем у якості складського приміщення частини підвального приміщення (як то зазначено в ОСОБА_5 обстеження від 08.11.2016р.) на думку суду апеляційної інстанції повністю узгоджується з цільовим використання орендованого приміщення (громадське харчування), оскільки для здійснення своєї підприємницької діяльності ТОВ «Восток» необхідно для власних потреб зберігати продукти харчування, необхідні для здійснення технологічного процесу громадського харчування (приготування відповідних страв, тощо).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до мотивів, зазначених у позовній заяві, не свідчать про неправильність висновку про відмову у позові місцевого господарського суду та підставою для скасування рішення слугувати не спроможні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 13.02.2017р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, зміні або скасуванню не підлягає, а відтак, залишається без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101,-103, 105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 13.02.2017р. у справі №916/3449/16 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 18.04.2017р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.