ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.04.2017 Справа № 904/11198/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "МТС УКРАЇНА", м. Київ

до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області, м. Дніпро

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на боці позивача: Державний вищий навчальний заклад "Криворізький національний університет", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про визнання права користування майном

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № 0241/16 від 01.07.2016р.

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "МТС УКРАЇНА" звернулося до господарського суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області про визнання права користування майном.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2015 порушено провадження у справі та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на боці позивача - Державний вищий навчальний заклад "Криворізький національний університет", розгляд справи призначено на 02.02.2016.

Позивачем 13.05.2016р. подано до суду заяву про зміну предмету позову, в якій він п. 2 прохальної частини позовної заяви викладає в наступній редакції:

"Визнати право користування Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ідентифікаційний код 14333937) нежитловим вбудованим приміщенням та частиною даху площею 34,14 (19,14+15,0) кв.м, розміщеним за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. ХХІІ партз'їзду, 11, на технічному даху 7-поверхового будинку, що перебуває на балансі ДВНЗ "Криворізький національний університет", до 16 січня 2017 року включно на підставі Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 17.01.2011 № 12/02-4298-ОД".

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2016, в задоволені позову - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.09.2016 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "МТС УКРАЇНА" - залишено без задоволення, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2016 у справі 904/11198/15 - залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.02.2017 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "МТС УКРАЇНА" задоволено, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.09.2016 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2016 у справі 904/11198/15 скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2017 справу № 904/11198/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду в засіданні на 20.03.2017.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та в поясненнях від 17.03.2017 зазначив, що суд касаційної інстанції вказав на необхідність вирішення спору з урахуванням приписів ч. 2 ст. 17 закону про оренду, ст. 284 ГК та ст. 764 ЦК України.

Відповідно до вищевказаних приписів законодавства єдиною умовою непролонгації (припинення) договору оренди є здійснення протягом місяця після закінчення терміну дії договору заяви про його припинення.

Згідно з позовними вимогами (з урахуванням заяви від 12.05.20416 про зміну предмету позову) позивач вважає, що спірний договір оренди було продовжено спочатку до 16.01.2014, а потім 16.01.2015, до 16.01.2016 і до 16.01.2017.

Позивач зазначає, що протягом місяця після закінчення строку дії спірного договору (тобто в період з 17 січня по 16 лютого) відповідач з заявою про припинення спірного договору не звертався.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у попередньому судовому засіданні, у відзиві на позов зазначив, що він листом від 08.05.2012 № 11-02-02745 повідомив позивача про продовження догвоору оренди від 17.01.2011 № 12/02-4298-ОД по 16.01.2013 включно.

Листом від 19.11.2014 № 11-02-07320 Регіональне відділення запропонувало ПАТ «МТС України» подати копію технічного паспорту (за наявністю), копію плану-схеми, довідку балансоутримувача для проведення оцінки державного майна, інформацію про орендаря для проведення оцінки державного майна. А також повідомило, що у разі відмови від виконання вищезазначених умов, вважати цей лист заявою про припинення договору оренди від 17.01.2011 № 12/024298-ОД з 16.01.2013.

Відповіді від ПАТ «МТС України» на адресу Регіонального відділення не надходило, тому відповідач вважає, що вказаний договір оренди було припинено у звязку з закінченням терміну дії з 16.01.2013.

Крім того, як зазначає відповідач, позивач в порушення п.п. 5.6, 5.7, 5.20 Договору не здійснив заходи щодо страхування орендованого нерухомого майна на користь орендодавця від пожежі, залиття, протиправних дій 3-х осіб, стихійних явищ та не надав до відповідача копію договору страхування, страхового полісу та копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату страхового платежу, не забезпечив пожежну безпеку орендованого приміщення.

Третя особа у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Розгляд справи відкладався з 20.03.2017 на 10.04.2017, з 10.04.2017 на 18.04.2017.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи представниками сторін не заявлялись.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 18.04.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.11р. між позивачем та відповідачем укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-4298-ОД (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, відповідач передає, а позивач приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно - нежитлове приміщення та частину даху (далі - майно) площею 34,14 кв.м (19,14+15,0), розміщене за адресою: м. Кривий Ріг, вул. ХХІІ Партз'їзду, 11, що перебуває на балансі третьої особи (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 08.12.10р. і становить за незалежною оцінкою 187 535,00 грн.

Як зазначено у п. 1.2. Договору, майно передається в оренду з метою установки обладнання стільникового зв'язку (19,14 кв.м) та розміщення антенно-фідерних пристроїв (15,0 кв.м).

За приписами п. 2.1. Договору позивач вступає у строкове платне користування державним майном у термін, зазначений у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації Договору) та акта приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 2.2. Договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у позивача права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава, а позивач користується ним протягом строку оренди.

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 N 786 (зі змінами), або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - листопад 2010 р. 4 688,38 грн. (п. 3.1. Договору).

Згідно з п. 5.5. Договору позивач зобов'язаний у разі припинення або розірвання Договору повернути третій особі орендоване майно за актом приймання-передачі у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати відповідачу збитки у разі погіршення стану або втрат /повної або часткової/ орендованого майна з вини позивача. Майно вважається поверненим третій особі з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі, один примірник якого надається позивачем відповідачу у триденний термін з дати його підписання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на позивача.

Положеннями п. 5.20. Договору передбачено, що орендар, у разі наміру продовжити строк дії договору оренди, зобов'язаний не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди подати відповідачу про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (дозвіл пожежників, копія договору страхування державного майна, платіжні доручення про сплату страхового платежу та ін.).

У п. 10.1. Договору зазначено про те, що цей Договір укладено строком на 1 рік, що діє з 17.01.11р. по 16.01.12р. включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов Договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії Договору, повній оплаті за Договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього Договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації наданої органами державного пожежного нагляду, Договір, за заявою позивача, щодо продовження терміну дії, наданою відповідно до п. 5.20, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у Договорі.

Пунктом 10.3. Договору передбачено, що зміни і доповнення або розірвання цього Договору допускаються за взаємної згоди сторін і оформлюються додатковими угодами. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Договір може бути розірваним на вимогу однієї із сторін за рішенням господарського суду у випадку невиконання сторонами своїх обов'язків та в інших випадках передбачених законодавством України (п. 10.4. Договору).

За приписами п. 10.5. Договору, договір припиняє дію у разі невиконання позивачем взятого на себе зобов'язання щодо страхування орендованого майна протягом одного місяця з дати укладення Договору та зобов'язання щодо отримання дозволу або декларації органами державного пожежного нагляду.

Відповідно до п. 10.9. Договору чинність цього Договору припиняється внаслідок:

- Закінчення строку, на який його було укладено;

- Приватизації орендованого майна позивачем;

- Загибелі орендованого майна;

- Достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду;

- Банкрутства позивача;

- Ліквідації позивача - юридичної особи;

- Уразі смерті позивача (якщо орендарем є фізична особа);

- Та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

Як зазначено у п. 10.10. Договору всі зміни та доповнення до цього Договору вважаються дійсними лише в тому випадку, якщо вони здійсненні в письмовій формі та підписані обома сторонами.

На виконання умов вищезазначеного Договору відповідач, за узгодження з третьою особою, передав позивачу передбачене Договором майно, що підтверджує Акт приймання-передачі від 17.01.11р.

У зв'язку з належним виконанням позивач умов Договору, термін Договору було пролонговано до 16.01.13р.

Посилаючись на ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" позивач зазначає про те, що протягом місяця після закінчення терміну дії Договору позивач на адресу відповідача заяву про припинення Договору не надсилав й відповідну заяву від відповідача не отримував. За наведених обставин, з урахуванням приписів зазначеного Закону України, строк дії спірного Договору було продовжено на той самий строк, спочатку - до 16.01.14р., потім - до 16.01.15р.

Позивач зазначає про те, що відповідно до листа від 25.12.14р. № 11-12-08245 відповідач звернувся із претензією, згідно з якою позивачеві були нараховані до сплати збитки та неустойку в загальному розмірі 175 175,62 грн. начебто за позадоговірне використання майна. Вимоги відповідача були обумовлені тим, що Договір є припиненим з 16.01.13р. Крім того, відповідач вимагав повернути орендоване майно. Вищевказані дії свідчать, як зазначає позивач, про оспорювання з боку відповідача права позивача на користування орендованим згідно з спірним Договором майном.

Отже, позовні вимоги ПАТ "МТС Україна" ґрунтуються на тому, що відповідач протягом місяця з 16.01.2013 до нього із заявою про припинення спірного договору не звертався, а відтак, на думку позивача, договір не було припинено, а дії відповідача слід розцінювати як односторонню відмову від Договору, що є порушенням ч. 1 ст. 291 ГК України та ч. 1 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Таким чином, як вважає позивач, беручи до уваги ч. 4 ст. 284 ГК України, ч. 2 ст. 17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" та враховуючи відсутність своєчасної заяви відповідача про припинення, Договір було пролонговано й позивач має повне право користуватися орендованим майном згідно з умовами чинного Договору.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати право користування нежитловим вбудованим приміщенням та частиною даху площею 34,14 (19,14+15,0) кв.м., розміщеним за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. XXII Партз'їзду, 11, на технічному даху 7-поверхового будинку, що перебуває на балансі третьої особи, до 16.01.17р. включно на підставі Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 17.01.11р. №12/02-4298-ОД.

У свою чергу, Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити позивачу в їх задоволенні у повному обсязі, виходячи з наступного.

Як зазначає відповідач, на виконання постанови від 14.09.11р. № 961 Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Методики розрахунку порядку використання плати за оренду державного майна" останній направив на адресу позивача 15.12.11р. лист № 11-02-07581 та 28.09.12р. лист № 11-02-05578 з підписаними з боку відповідача та скріплені печатками додатковими угодами до спірного Договору для підписання та повернення одного примірника до відповідача в найкоротший термін. Позивачем додаткові угоди до Договору не було підписано.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.13р. по справі №30/5005/9835/2012 задоволено позов Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" про внесення змін до спірного Договору та внесено зміни до вказаного Договору у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.11р. № 961.

Згідно постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.04.13р. по справі № 30/5005/9835/2012, залишеної без змін постановою від 05.09.13р. Вищого господарського суду України по справі № 30/5005/9835/2012, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.13р. у справі №30/5005/9835/2012 скасовано, викладено його резолютивну частину в наступній редакції: "у позові відмовити".

Відповідно до пункту 8 частини другої розділу першого Закону України від 21.04.2011 № 3263-VІ внесені зміни у Закон України «Про оренд державного та комунального майна», а саме: частину другу статті 11 доповнено реченням такого змісту: «У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка обєкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка обєкта оренди».

Оцінка нежитлового приміщення на технічному поверсі та частини даху 7-ми поверхової будівлі Криворізького технічного університету, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. ХХІІ Партзїзду, 11 була здійснена у 2010 році.

Листом від 19.11.2014 № 11-02-07320 Регіональне відділення запропонувало ПАТ «МТС України» подати копію технічного паспорту (за наявністю), копію плану-схеми, довідку балансоутримувача для проведення оцінки державного майна, інформацію про орендаря для проведення оцінки державного майна. А також повідомило, що у разі відмови від виконання вищезазначених умов, вважати цей лист заявою про припинення договору оренди від 17.01.2011 № 12/024298-ОД з 16.01.2013.

Відповіді від ПАТ «МТС України» на адресу Регіонального відділення не надходило, тому вказаний договір оренди було припинено у звязку з закінченням терміну дії з 16.01.2013.

Крім того, як зазначає відповідач, позивач в порушення п.п. 5.6, 5.7, 5.20 Договору не здійснив заходи щодо страхування орендованого нерухомого майна на користь орендодавця від пожежі, залиття, протиправних дій 3-х осіб, стихійних явищ та не надав до відповідача копію договору страхування, страхового полісу та копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату страхового платежу, не забезпечив пожежну безпеку орендованого приміщення.

На підставі вищевикладеного, відповідач листами від 19.11.14р. № 11-02-07320, від 27.11.14р. №11-02-07516 повідомив позивача про те, що оскільки орендарем не виконано умови спірного Договору, цей договір припинив свою дію 16.01.13р. і, що орендарю необхідно повернути державне майно за актом приймання-передачі, один примірник якого надати до відповідача, а в протилежному випадку буде нараховуватися неустойка за час прострочення користування державним майном.

Відповідач також вважає, що в даному випадку не можна застосовувати ч.2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо істотних умов за спірним Договором; незалежна оцінка об'єкту оренди втратила чинність; позивачем не виконувалися істотні умови спірного Договору; позивачем в порушення п. 5.20 Договору в місячний строк до закінчення терміну дії договору не було надано до відповідача заяву з документами про виконання умов спірного Договору; всі зміни та доповнення до цього договору вважаються дійсними лише в тому випадку, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані обома сторонами; договір оренди припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який він був укладений - 16.01.13р. і орендарю необхідно повернути державне майно за актом приймання-передачі балансоутримувачу, на підставі чого просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Підставою позову визначено порушення права позивача на користування орендованими приміщеннями відповідно до укладеного договору оренди.

Статтею 509 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, в тому числі, передати майно, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають, зокрема, з договорів (пункт 1 частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги містить і стаття 193 Господарського кодексу України.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому в силу положення статті 598 вказаного Кодексу зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає, або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як зазначено у ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється у звязку із закінченням строку, на який його було укладено.

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (ст. 764 Цивільного кодексу України).

Статтею 284 Господарського кодексу України встановлено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто, зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України, ч. 2 ст. 17 та ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього (пункт 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.13р. №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна").

Положеннями п. 5.20. Договору передбачено, що орендар, у разі наміру продовжити строк дії договору оренди, зобов'язаний не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди подати відповідачу про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (дозвіл пожежників, копія договору страхування державного майна, платіжні доручення про сплату страхового платежу та ін.).

При цьому, Позивачем до матеріалів справи долучено докази направлення на адресу відповідача заяв про намір продовжити строк дії спірного Договору з документами про виконання умов спірного Договору (т. 1 а. с. 89-92 та їх звороти).

Заперечення відповідача щодо неможливості прийняття цих документів в якості доказів, судом не приймається, оскільки, як зазначено у постанові Вищого господарського суду України від 09.02.2017 у даній справі «судами попередніх інстанцій безпідставно не взято до уваги наявні в матеріалах справи заяви позивача про намір продовжити строк дії договору оренди з посиланням на відсутність доказів їх направлення відповідачу, оскільки на зворотному боці заяв є копії описів вкладення до цінного листа про направлення останніх з відтиском печатки поштової установи.».

Крім того, Вищий господарський суд України у своїй постанові звернув увагу на необхідність дослідження судом факту відсутності (наявності) заяви орендодавця протягом встановленого законом строку, у звязку з чим, відмова орендодавця від договору може свідчити про односторонню відмову від договору, що заборонено законом (частина 1 статті 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна).

Так, орендодавець, який бажає відмовитися від продовження строку дії договору, зобов'язаний попередити про це іншу сторону з метою запобігання збитку, який може виникнути у зв'язку з несподіваним припиненням договору, у встановлений строк, а саме - відповідно до вимог ст. 17 Закону - протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Відповідно до пункту 10.1 Договору встановлений його строк тривалістю 1 рік з 17.01.11 по 16.01.12 включно, по закінченню строку дії Договору його було продовжено на той самий строк і на тих самих умовах - до 16.01.13р. включно.

Отже, орендодавець, в разі відмови від продовження строку дії Договору, повинен був у строк до 16.02.13 направити позивачу заяву про відмову від пролонгації спірного Договору.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд, при новому розгляді справи неодноразово зобовязував відповідача надати належні докази звернення до Позивача з заявою про припинення дії спірного Договору в строки, визначені п.10.1 Договору (до 16.02.2013).

Однак, відповідач пояснив, що листи про закінчення строку дії спірного Договору з 16.01.13 на адресу позивача направлені лише 19.11.14р. та 27.11.14р. (т. 1 а. с. 166, 167), тобто значно пізніше строку, встановленого як законом, так і Договором.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в межах місячного строку після закінчення строку дії спірного договору орендодавець не робив позивачу заяв про відмову від пролонгації Договору.

Посилання ж відповідача на припинення дії Договору з тих підстав, що позивачем не здійснено заходів щодо страхування орендованого нерухомого майна на користь орендодавця від пожежі, залиття, протиправних дій третіх осіб, стихійних явищ та не надано відповідачу копії договору страхування, страхового полісу та копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату страхового платежу, не забезпечено пожежну безпеку орендованого приміщення, що є істотною умовою договору оренди державного майна судом не приймається, оскільки за умовами п. 10.5. Договору, договір припиняє дію у разі невиконання позивачем взятого на себе зобов'язання щодо страхування орендованого майна протягом одного місяця з дати укладення Договору та зобов'язання щодо отримання дозволу або декларації органами державного пожежного нагляду.

Тобто, позивач повинен був надати вищезазначені документи відповідачу протягом місяця з дати пролонгації Договору, а не раніше.

Таким чином, відмова орендодавця від договору поза межами строків, встановлених Договором та законом є односторонньою відмовою від договору, що є порушенням ч.1 ст. 291 Господарського кодексу України та ч.1 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Статтею 16 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї норми передбачені способи захисту прав та інтересів, зокрема, визнання права.

У розумінні приписів наведеної норми позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності у неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб'єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб'єктивного права особою. Такі позови подаються, зокрема, щодо визнання речових прав на майно.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Виходячи з положень ст.34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту другого і четвертого частини третьої статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін та свобод в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначені конституційні принципи закріплені в статтях 42 та 43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, для чого господарський суд створює їм необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Спір повинен вирішуватися на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, та не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Вимога позивача щодо вжиття заходів до забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки підставою до забезпечення позову, відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заява позивача, на думку колегії суддів, недостатньо обґрунтована, наведені в ній підстави, не свідчать про наявність таких обставин.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Керуючись положеннями Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 525, 526, 629, 759, 763, 764 Цивільного кодексу України, ст. ст. 174, 193, 284, 291 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 2, 4, 12, 21, 32-36, 43, 44, 49, 66, 67, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати право користування Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15, ) нежитловим вбудованим приміщенням та частиною даху площею 34,14 (19,14+15,0) кв.м, розміщеним за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.. ХХІІ Партзїзду, 11, на технічному даху 7-поверхового будинку, що перебуває на балансі ДВНЗ «Криворізький національний університет», до 16 січня 2017 року включно на підставі Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 17.01.2000 № 12/02-4298-ОД.

В задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (49000, м. Дніпропетровськ, вул.. Центральна, 6, ) на користь Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» (01601, м. Київ, вул.. Лейпцизька, 15, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.), про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили. .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 21.04.2017

Суддя ОСОБА_2