ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2017 р. Справа № 925/1631/16

Господарський суд Черкаської області в складі судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Ткаченку А.О., за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача не з'явились, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Салон меблів «Мастер-Торг» про стягнення 4 711 546 грн. 33 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Салон меблів «Мастер-Торг» (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року, 2 218 000,00 грн. боргу за кредитом, 1 734 818,08 грн. відсотків за користування кредитом, 154 799,86 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 257 997,73 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків та 345 930,66 грн. інфляційних втрат станом на 08.12.2016 року, та відшкодування судових витрат.

Представник позивача в судовому засіданні позов з підстав і в розмірі, викладених в позовній заяві, підтримала і просила суд його задовольнити.

Відповідач письмовий відзив на позов не подав, проти позову не заперечував, явку свого представника в засідання суду не забезпечив, хоч про місце, дату і час судового засідання був повідомлений належним чином за правилами, передбаченими розділом 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 20 лютого 2013 року № 28.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, суд розглянув справу без участі представників відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

18.07.2008 року між сторонами було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 (далі - Договір), згідно умов п. 1.1. якого кредитор зобовязався надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на умовах визначених цим договором та додатковими угодами.

Відповідно до п.п. 1.1.1, 1.1.2 Договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 309305 доларів США та зі сплатою 14% річних; повернення кредиту буде здійснюватися рівними частинами, в сумі 2644 доларів США та з кінцевим строком повернення кредиту до 05.07.2018 року.

Угодами № 1 від 12.01.2009 року та № 2 від 25.11.2009 року сторонами внесено зміни до графіка погашення кредиту в частині зміни розміру щомісячного платежу та продовжено термін погашення кредиту до 05.07.2022 року.

Договором про внесення змін №4 від 22.07.2011 року банк та позичальник внесли зміни до спірного Договору за якими суму кредиту було переведено в гривню за курсом встановленому на міжбанківському валютному ринку України (8,01 гривень за 1 долар США), яка станом на дату укладення зазначеного договору про внесення змін № 4 становила 2258299,03 грн. (п. 1), встановлено процентну ставку за договором кредиту починаючи з 22.07.2011 р. по 22.07.2013 р. в розмірі 14,0 % (п. 5.1), погашення заборгованості за кредитом здійснюватиметься до 5 числа кожного місяця згідно з графіком, зазначеним у додатку № 1 до цього договору (п. 2).

Пунктами 3.3.5., 3.3.6 Договору визначено, що позичальник зобовязаний погашати кредитору кредит, транші кредиту, сплачувати кредитору проценти за користування кредитом (траншами кредиту), комісії за користування кредитом у встановлені даним договором строки.

Згідно з п. 4.1. Договору, за прострочення строків погашення кредиту чи прострочення сплати процентів за Кредитним договором, Відповідач зобовязаний сплатити Позивачу пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в період невиконання зобовязань за кредитним договором, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

На виконання умов договору позивачем протягом періоду дії договору було надано відповідачу кредит та перераховано грошові кошти у межах кредитного ліміту у розмірі 2258299,03 грн., однак відповідачем було лише частково виконано свій обовязок по поверненню кредиту та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 40 299,03 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви та випискою по рахунку позичальника.

Направлена 24.01.2013 року в адресу відповідача вимога сплатити заборгованість за кредитним договором була залишена останнім без виконання.

У звязку з чим 18.03.2013 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року з товариства з обмеженою відповідальністю «Салон меблів «Мастер-Торг» та поручителя фізичної особи ОСОБА_2. Заочним рішенням від 10.04.2014 року позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Салон меблів «Мастер-Торг» та ОСОБА_2 солідарно на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року у розмірі 2 643 696,52 грн.

Не погоджуючись з рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10.04.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Салон меблів «Мастер-Торг» оскаржило його в апеляційному порядку. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23.11.2016 року рішення Черкаського районного суду Черкаської області було змінене. Заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10.04.2014 року в частині вирішення позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Салон меблів «Мастер-Торг» було скасоване, провадження в цій частині позовних вимог закрите. В частині стягнення заборгованості з поручителя залишене без змін.

Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 08.12.2016 року становить: по кредиту 2 218 000,00 грн.; за процентами 1 734 818,08 грн.; по пені за несвоєчасне повернення кредиту 154 799,86 грн.; по пені за несвоєчасну сплату процентів 257 997,73 грн.; інфляційні втрати за кредитом 129 794,26 грн.; інфляційні втрати за відсотками 16 136,40 грн.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобовязань кредиту, загальні положення про кредит, як окремий вид зобовязань, визначені параграфом 2 глави 71, а також розділами IV, V та ст.ст. 346, 347 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобовязання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобовязання, відповідальність за порушення зобовязання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення договору про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача основної заборгованості по поверненню кредиту у розмірі 2 218 000,00 грн. та основної заборгованості по оплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 1 734 818,08 грн. за Договором є обґрунтованими, доказаними, їх наявність і розмір відповідачем належними і допустимими доказами не спростовані, тому підлягають задоволенню в судовому порядку в повістю.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену п. 4.1 Договору за періоди прострочення відповідачем виконання зобовязання по поверненню кредиту та за періоди прострочення відповідачем виконання зобовязання по сплаті відсотків за користування кредитом з 08.06.2016 року по 07.12.2016 року всього на загальну суму 154 799,86 грн. та 257 997,73 грн. відповідно та інфляційні втрати за неповернутим кредитом і відсотками на загальну суму 345 930,66 грн., з яких129 794,26 грн. інфляційних втрат за основним боргом та 216 136,40 грн. інфляційних втрат за відсотками за період прострочення з грудня 2015 року по листопад 2016 року..

Виконання зобовязання, згідно зі ч. 1 ст. 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею), згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Вимоги позивача про стягнення пені та інфляційних втрат від суми основної заборгованості по поверненню кредиту та від суми основної заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом відповідає умовам Договору, нормам ч. 6 ст. 232 ГК України, ч. 2 ст. 625 ЦК України, їх розрахунок судом перевірений і визнаний вірним, тому вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 33 ч. 1, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до обставин справи, умов договору та вимог законодавства позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року станом на 08.12.2016 року в розмірі 2 218 000 грн. боргу за кредитом, 1 734 818 грн. 08 коп. відсотків за користування кредитом, 154 799 грн. 86 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 257 997 грн. 73 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків та 345 930 грн. 66 коп. інфляційних втрат, судом визнаються обґрунтованими, доказаними і задовольняються повністю.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 70 673 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Салон меблів «Мастер-Торг» місцезнаходження: 19603, Черкаська обл., Черкаський район, с. Хутори, вул. Центральна, буд. 2, ідентифікаційний код: 32606727 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» місцезнаходження: 03150, м. Київ, Голосіївський район, вул. Ковпака, буд. 29, ідентифікаційний код: 00039019 - 2 218 000 грн. боргу за кредитом, 1 734 818 грн. 08 коп. відсотків за користування кредитом, 154 799 грн. 86 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 257 997 грн. 73 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків, 345 930 грн. 66 коп. інфляційних втрат та 70 673 грн. 20 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення складено і підписано 14.04.2017 року.

Суддя В.М. Грачов