УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24.04.2017Справа № 910/6483/17

Cуддя Грєхова О.А., розглянувши

позовну заяву Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі сервіс»

про стягнення 191 725,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі сервіс» про стягнення 191 725,60 грн.

Розглянувши зазначену позовну заяву з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про те, що вона підлягає поверненню позивачу без розгляду, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Як вказано у п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 №18, відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України "Про господарські товариства", "Про акціонерні товариства", "Про банки і банківську діяльність", юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

Як вбачається з поданої заяви, її підписано заступником директора - головним інженером ОСОБА_1

Проте, дослідивши приєднану до матеріалів справи довіреність, видану 10.01.2017 в.о. директора відокремленого підрозділу "Західна електроенергетична система" - ОСОБА_2 в порядку передоручення, на ім'я ОСОБА_1, суд не встановив серед наданих останньому прав повноваження щодо підпису саме позовних заяв від імені Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Водночас, у матеріалах позову відсутні документи, які свідчать про те, що в.о. директора відокремленого підрозділу "Західна електроенергетична система" ОСОБА_2 надано право видавати довіреності своїм працівникам на представництво інтересів в суді від імені ДП "НЕК "Укренерго".

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Крім того суд звертає увагу позивача на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2017 р. у справі №910/5432/17 з аналогічних підстав вже була повернута позовна заява Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система». Вказана ухвала набрала законної сили та не оскаржена в апеляційному порядку, проте заявником вказівки, які містяться у такій ухвалі, не прийняті до уваги під час повторного звернення до Господарського суду міста Києва.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система» додано до позовної заяви доказ на підтвердження сплати судового збору, який не відповідає встановленому Національним банком України порядку.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22 платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної інструкції для заповнення реквізиту №40 платіжного доручення (М.П.) ставиться відбиток печатки платника, зразок якої заявлений банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №41 (підписи платника) ставляться підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які повноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №51 (дата виконання) зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Натомість, у приєднаному до позовної заяви платіжному дорученні № 7188 від 23.02.2017 р. відсутні підписи відповідальних осіб платника, печатка товариства, тобто вказані реквізити не заповнені як того вимагає вищезазначена інструкція.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Суд також звертає увагу позивача, що відповідно до частини 2 статті 36 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії. Надані ксерокопії документів належним чином не засвідчені.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затверджена Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "згідно з оригіналом", назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту підпис, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Додані до позовної заяви ксерокопії документів належним чином не засвідчені, оскільки не містять відміток про засвідчення копії документів, назви, посади, особистого підпису особи, яка б засвідчувала копії, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії документів, відтиску печатки, а тому не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів в розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України.

Не є доказом засвідчення ксерокопій документів належним чином, напис на пакеті документів "прошито та пронумеровано", оскільки даний напис свідчить лише про скріплення (прошиття) певного пакету документів, а не про засвідчення, що дані ксерокопії відповідають оригіналу свідчить напис, передбачений п.5.27. Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003).

Приймаючи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст.ст. 56, 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд приходить до висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

За вказаних обставин позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню заявникові без розгляду.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. п. 1, 3, 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система» і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Звернути увагу позивача на те, що після усунення допущеного порушення, яке стало підставою повернення позовної заяви, він має право повторно звернутися з позовом до суду.

Суддя О.А. Грєхова