КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2017 р. Справа№ 911/291/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Гончарова С.А.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання - Куценко К.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Ковалик В.В. - представник за довіреністю № 837/03 від 31.03.2017;

від відповідача: Крупенко В.А. - представник за довіреністю б/н від 20.02.2017;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Про-Холод"

на рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2017

у справі № 911/291/17 (суддя - Подоляк Ю.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРО-ХОЛОД"

про стягнення 62 753,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Про-Холод» (надалі - відповідач) про стягнення 62 753 грн попередньої оплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором від 27.11.2013 № 27-11/13 щодо поставки обладнання та виконання монтажних, пусконалагоджувальних робіт у строк встановлений договором.

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.02.2017 у справі № 911/291/17 (повний текст рішення складено 27.02.2017) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Про-Холод" на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" 62 753,00 грн - попередньої оплати та 1600,00 грн - витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Про-Холод" 09.03.2017 (згідно відтиску штемпеля Господарського суду Київської області на апеляційній скарзі) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі встановив всі обставини справи, які призвели до прийняття неправильного рішення у даній справі. Окрім цього просив в порядку ст. 101 ГПК України долучити до матеріалів справи додаткові докази, неможливість подання яких до суду першої інстанції обгрунтував тим, що сторона не отримувала позовної заяви додатками. Суд апеляційної інстанції долучив до матеріалів справи додаткові докази.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що матеріали справи (а.с. 3) містять докази належного повідомлення, зокрема, відповідача про час та місце судового засідання (отримання 15.02.2017 ухвали суду про порушення провадження у справі).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Про-Холод" на рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2017 у справі № 911/291/17 було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 19.04.2017.

У зв'язку з перебуванням судді Суліма В.В. у відпустці, а судді Гаврилюка О.М. на лікарняному, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.04.2017, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Майданевич А.Г., Гончаров С.А., вказана судова колегія ухвалою від 19.04.2017 прийняла апеляційну скаргу у даній справі до свого провадження, розглянула її по суті та ухвалила постанову у даній справі.

18.04.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні 19.04.2017 представник відповідача апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 19.04.2017 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Зазначив також, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором. Більше того, відповідач навіть не звертався з пропозицією підписання актів або видаткових накладних.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, розглянувши доводи апеляційної скарги, оглянувши оригінали документів, пов'язаних з предметом спору, заслухавши представників сторін апеляційного провадження, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27.11.2013 між сторонами у справі було укладено договір від № 27-11/13 (далі - договір), відповідно до умов якого, позивач (як замовник) доручив, а відповідач (як виконавець) зобов'язувався поставити і здійснити монтаж системи вентиляції і кондиціонування повітря в приміщеннях будинку позивача по бульвару І. Лепсе, 4 в м. Києві (п. 1.1, 1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору замовник зобов'язався прийняти та оплатити роботи по поставці та монтажу обладнання на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість обладнання, матеріалів та монтаж робіт, визначені специфікацією (додаток № 1 до цього договору). Загальна вартість по договору складає 67 828 грн, в т.ч. ПДВ - 11304,67 грн.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що оплата по договору провадиться в три етапи: 1-й етап: на протязі 5 банківських днів з моменту підписання сторонами договору замовник виплачує авансовий платіж в розмірі 50% від вартості канального кондиціонера FBQ140/RZQS140, та повну вартість іншого обладнання та комплектуючих, що складає 40621 грн; 2-й етап: замовник виплачує наступні 50% від вартості канального кондиціонера FBQ140/RZQS140 та 30% від вартості монтажних та пусконалагоджувальних робіт, що складає 22 132,00 грн по факту поставки кондиціонера FBQ140/RZQS140 на склад виконавця - на підставі наданого замовнику рахунку-фактури і підтверджуючих документів про поставку обладнання; 3-й етап: в порядку кінцевого розрахунку замовник виплачує 70% від вартості монтажних та пусконалагоджувальних робіт, що складає 5 075 грн після підписання актів здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.1 договору за умови своєчасного виконання замовником обов'язків передбачених п. 2.2 договору, термін доставки виконавцем обладнання і виконання монтажних та пусконалагоджуваних робіт складає 25 календарних днів з моменту отримання авансового платежу.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (п. 9.1 договору).

Додатком № 1 до договору «Специфікація» сторони погодили найменування обладнання, його вартість та вартість матеріалів, а також монтаж робіт.

На виконання умов договору позивач на підставі виставлених відповідачем рахунків-фактури від 27.11.2013 № СФ-27-11/13 на суму 40 621 грн, від 24.12.2013 № СФ-24-12/13 на суму 22 132 грн перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в загальному розмірі 62 753 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями від 02.12.2013 № 22/ок/авт на суму 40 621 грн та від 03.01.2014 № 30/авт на суму 22 132 грн (завірені копії рахунків-фактури та платіжних доручень містяться в матеріалах справи).

Разом з цим, за доводами позивача, відповідач свої договірні зобов'язання щодо поставки обладнання та виконання монтажних, пусконалагоджувальних робіт у строки визначені договором не виконав, у зв'язку з чим, позивач надіслав на адресу відповідача вимогу від 19.12.2016 вих. № 9018, в якій вимагав повернути позивачу сплачені кошти в якості передоплати в сумі 62 753 грн. Надіслання вказаної кореспонденції на адресу відповідача підтверджується описом вкладення у цінний лист від 19.12.2016, фіскальним чеком «Укрпошта» від 19.12.2016 № 1529 та реєстром цінних листів від 19.12.2016. Відповідач отримав вказану вимогу 29.12.2016, про що свідчить підпис уповноваженої особи на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 315 (належним чином завірені копії перелічених документів містяться в матеріалах справи).

При цьому, відповідач вимоги позивача залишив без задоволення та без виконання, своїх договірних зобов'язань щодо поставки обладнання, виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт в строк визначений договором не здійснив, суму грошових коштів в розмірі 62 753 грн не повернув, у зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача 62 753 грн, які були сплачені ним в якості попередньої оплати згідно умов договору за обладнання та роботи, які відповідач відповідно не поставив та не виконав.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що укладений між сторонами у справі договір є змішаним та має ознаки договору підряду та поставки, таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, яке регулює правовідносини підряду та поставки.

Так, положеннями ч. 1 ст. 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 526 ЦК України.

За приписами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України).

Відповідач всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, своїх зобов'язань щодо поставки оплаченого позивачем обладнання та виконання монтажних, пусконалагоджувальних робіт у строк визначений договором не виконав, кошти (попередню оплату) перераховані позивачем за поставку обладнання та виконання робіт не повернув. Належних доказів в розумінні ст.ст. 33, 34, 43, 101 ГПК України протилежного відповідач ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надав.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 62 753 грн - попередньої оплати є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак - правильно задоволені судом в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта з посиланням на п. 2.2. договору, щодо того, що факт поставки обладнання підтверджується оплатою позивачем другого етапу - здійснивши оплату у сумі 22 132,00 грн, позивач тим самим підтвердив факт поставки та виконання робіт на суму 40 621 грн. Оскільки, виходячи зі змісту п. 2.2. договору (зокрема в частині другого етапу оплати): замовник виплачує наступні 50% від вартості канального кондиціонера FBQ140/RZQS140 та 30% від вартості монтажних та пусконалагоджувальних робіт, що складає 22 132,00 грн по факту поставки кондиціонера FBQ140/RZQS140 на склад виконавця - на підставі наданого замовнику рахунку-фактури і підтверджуючих документів про поставку обладнання.

Таким чином, підставою для оплати 22 132,00 грн є факт поставки кондиціонера FBQ140/RZQS140 на склад виконавця (тобто відповідача). Однак, зі змісту договору не випливає підтвердження факту виконання робіт за першим етапом на суму 40 621 грн. А тому заперечення позивача в цій частині є обґрунтованими, а доводи апелянта такими, що не відповідають змісту договору.

Колегія суддів також не приймає доводи апелянта з посиланням на заяву ОСОБА_4, який в 2013-2014 роках працював на посаді керівника контакт-центру управління дистанційних каналів продажів департаменту індивідуального бізнесу ПАТ «Брокбізнесбанк», оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази поставки та монтажу обладнання за вказаною в договорі адресою. Тоді як долучені до вказаної заяви фотознімки обладнання не дають можливості ідентифікувати модель та комплектацію обладнання, а також ідентифікувати місце розташування встановленого обладнання. В цій частині суд апеляційної інстанції також приймає доводи позивача з посилання на положення ст. ст. 32-34, 36, 43, 101 ГПК України, що ОСОБА_4 не бере участь у даному судовому процесі, ці пояснення не є первинними доказами поставки та монтажу, а тому суд не приймає письмові пояснення вказаної особи як докази в розумінні зазначеної статті.

А тому дані документи не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Не бере до уваги суд апеляційної інстанції також доводи апелянта про повне виконання відповідачем зобов'язань за договором з посиланням на № 20-12/13 від 20.12.2013, укладеним між відповідачем та ТОВ «Фаетон-Буд», (за доводами відповідача як із субпідрядником). Оскільки, ані в договорі № 20-12/13 від 20.12.2013, ані в додаткових угодах до вказаного договору, а також ні в видаткових накладних та рахунках фактурах не вказано адреси, за якою було здійснено доставку та монтаж обладнання, що знову ж унеможливлює встановлення будь-якого правового зв'язку виконання договору № 20-12/13 від 20.12.2013 із предметом договору №27-11/13 від 27.11.2013.

Необґрунтованими, на думку суду апеляційної інстанції, є також доводи апелянта з посиланням на заяву про включення останнього до реєстру кредиторів позивача. Оскільки саме лише подання до позивача вказаної заяви не свідчить про безспірність та визнання виконання відповідачем зобов'язання в частині поставки та монтажу обладнання за договором. Тоді як доказів про включення боргу у розмірі 5 075,00 грн та визнання відповідачем кредитором апелянтом ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції надано не було.

А тому вказана обставина, за відсутності будь-яких інших належних доказів в розумінні ст. ст. 33, 34, 43, 101 ГПК України визнання такого боргу та включення відповідача до реєстру кредиторів не є підставною для відмови в позові.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Про-Холод" на рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2017 у справі № 911/291/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.02.2017 у справі № 911/291/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/291/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді С.А. Гончаров

А.Г. Майданевич