ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р.Справа № 922/834/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Державного вищого навчального закладу "Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну", м. Харків Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Харківській області
до Фірми "Рубікон-А" Товариство з обмеженою відповідальністю, м. Харків
про стягнення 615744,40 грн.
за участю представників сторін та третьої особи:

позивача ОСОБА_3 директор;

ОСОБА_4 (довіреність № 01/17-179 від 18.04.2017 р.)

третьої особи - ОСОБА_1 (довіреність № 4 від 04.01.2017 р.)

відповідача не зявився;

ВСТАНОВИВ:

Державний вищий навчальний заклад "Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фірми "Рубікон-А" Товариство з обмеженою відповідальністю, м. Харків (далі за текстом - відповідач) 615744,40 грн., з яких:

614783,09 грн. - орендної плати, ПДВ балансоутримувача;

961,31 грн. - ПДВ на 50% орендної плати.

Позов обґрунтовано з посиланням на те, що після сплину терміну дії укладеного між ОСОБА_2 відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Товариством з обмеженою відповідальністю фірми "Рубікон - А", м. Харків договору оренди № 2039-Н від 30.11.2005 р. відповідач з 18.01.2016 р. по 22.12.2016 р. продовжував користуватися майном, що було обєктом оренди згідно з зазначеним вище договором, в звязку з чим, зобовязаний сплатити на користь позивача орендну плату за час фактичного користування майном, з урахуванням того розміру її розміру та ПДВ, який позивач має право отримувати згідно з умовами зазначеного вище договору оренди.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.03.2017 р. по справі № 922/834/17 зазначений позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.04.2017 р.; залучено до участі в справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 відділення Фонду державного майна України по Харківській області (далі третя особа).

В судовому засіданні 03.04.2017 оголошено перерву до 18.04.2017 р. за відповідним клопотанням представника відповідача, мотивованого з посиланням на необхідність ознайомлення з матеріалами справи.

В процесі розгляду справи третя особа надала суду відзив на позовну заяву в якому просить суд винести рішення згідно з вимогами чинного законодавства України. При цьому, третя особа наполягає на тому, що відповідач повинен був виконати взяті на себе зобовязання по сплаті орендної плати за час дії договору оренди, а саме до моменту набрання законної сили рішення Господарського суду Харківської області від 04.01.2016р. по справі №922/6112/15. При цьому, третя особа зазначає, що нарахування неустойки є правом наймодавця, яким позивача у даній справі не є.

Відповідач відзиву на позов не надав.

На судове засідання 10.01.2017 р. прибули представники позивача та третьої особи.

Представник позивача підтримує позицію, викладену в позовній заяві просить її задовольнити.

Відповідач на судове засідання свого представника не направив, та надав суду клопотання в якому просить суд відкласти розгляд даної справи на інший день, в звязку з неможливістю прибуття директора підприємства відповідача на дане судове засідання через перебування на лікарняному.

Однак, зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем в його обґрунтування не надано жодного доказу.

Суд зазначає, що в судовому засіданні, що відбулося 03.04.2017 р. було оголошено перерву на 2 тижні за відповідним клопотанням представника відповідача, мотивованого з посиланням на необхідність ознайомлення з матеріалами справи.

Своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи відповідач мав можливість скористатися. Таким чином, суд створив для відповідача умови для реалізації його процесуальних прав, і останній таким чином мав можливість надати суду відзив на позовну заяву з зазначенням в ньому власної правової позиції щодо позовних вимог, та направити на судове засідання свого представника, проте зазначених вимог з невідомих причин не вчинив.

Подання чергового аналогічного клопотання про відкладення розгляду справи суд розцінює як зловживання власними процесуальними правами, спрямоване на затягування розгляду даної справи, чим порушуються права позивача на розгляд його позовних вимог в розумний строк.

Частиною 3 ст. 22 ГПК України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд зазначає, що відповідач як юридична особа, має можливість мати в своєму розпорядженні необмежену кількість представників. В разі неможливості прибуття на судове засідання одного представника або директора, останній не позбавлений можливості направити на судове засідання іншого представника.

Оскільки неявка на судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справи за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами, як це передбачено ст. 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, згідно з умовами договору №2039-Н від 30.11.2005 року (ділі договір оренди; т. 1 а. с. 11-13) третьою особою (орендодавець) надано відповідачу (орендар) в строкове платне користування нежитлові приміщення п'ятиповерхової будівлі загальною площею 2824,9 кв.м., розміщені за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна, 11, що перебувають на балансі позивача (балансоутримувач).

Пунктом 3.1. договору оренди, орендна плата визначається ні підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 зі змінами, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції) жовтень 2005 р. 36595,01 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за перший місяць оренди листопад 2005 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за листопад 2005 р.

Згідно з п. 3.2. договору, орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до п. 5.2 договору оренди, орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, а також всі податки і збори, передбачені законодавством України.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що його укладено строком на 11 місяців до 29.10.2006 року.

Відповідно до умов додаткових угод № № 1, 3, 7, 13 строк дії договору продовжено до 28.07.2017 року.

Додатковою угодою № 9 від 28.12.2012 р. (т. 1 а.с. 44) сторонами внесено зміни до договору оренди № 2039-Н від 30.11.2005 р.

Згідно з п. 3.3. договору оренди (в редакції зазначеної додаткової угоди), орендна плата перераховується орендарем до державного бюджету та балансоутримувачу щомісячно до 12 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до діючої методики у співвідношенні:

- безпосередньо до Державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими органами у розмірі 50%

- на рахунок, визначений балансоутримувачем у розмірі 50%.

Додатковою угодою № 16 від 25.09.2015 року (т. 1 а.с. 38-39) внесено зміни до договору № 2039-Н від 30.11.2005 р., та визначено, що відповідно до умов договору оренди загальна площа наданих в оренду відповідачу приміщень п'ятиповерхової будівлі складає 1 884,4 кв.м. (вартістю 5 194 082,18 грн.).

Згідно з п. 3.1. договору оренди (в редакції зазначеної додаткової угоди), орендна плата визначається ні підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 зі змінами, і становить без ПДВ за базовий місяць перерахунку (з урахуванням індексу інфляції за червень 2015 р.) червень 2015 р. 35796,49 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством.

Матеріали справи також свідчать про те, що рішенням господарського суду Харківської області від 04.01.2016 р. по справі № 922/6112/15 (т. 1 а.с. 134-142) частково задоволено позов заступника прокурора Харківської області, м. Харків в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків до Фірми "Рубікон-А" Товариство з обмеженою відповідальністю, м. Харків; розірвано договір оренди №2039-Н від 30.11.2005 року, укладений між ОСОБА_2 відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Фірмою "Рубікон-А" Товариство з обмеженою відповідальністю; зобов'язано Фірму "Рубікон-А" Товариство з обмеженою відповідальністю звільнити нежитлові приміщення площею 1884,4 кв. м., які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Бакуліна, 11 та повернути їх Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області; стягнуто з Фірми "Рубікон-А" Товариство з обмеженою відповідальністю на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області 65640,76 грн. заборгованості та 27532,47 грн. пені.

Зазначене рішення у встановленому законом порядку набрало законної сили.

Крім того, іншим рішенням господарського суду від 21.06.2016 р. по справі № 922/1094/16 стягнуто з Фірми "Рубікон-А" Товариство з обмеженою відповідальністю на користь Державного вищого навчального закладу «Харківський коледж будівництва, архітектури та дизайну» 431008,86 грн. заборгованості по орендній платі з ПДВ за період з квітня 2014 р. по 16 січня 2016 р. , та 6465,13 грн. судового збору.

Позивач при зверненні до господарського суду з позовом по даній справі зазначає, що відповідач в добровільному порядку не виконав судове рішення від 04.01.2016 р. по справі № 922/6112/15, та тривалий час до 22.12.2016 р. не звільняв орендовані приміщення.

Позивач зазначає, що він неодноразово намагався зясувати у представників відповідача коли вони звільнять займані приміщення, однак конкретної відповіді так і не отримали.

11.10.2016 року, директором установи позивача було викликано поліцію, за адресою: місто Харків, вулиця Бакуліна, 11, та надано пояснення та написано заяву, на предмет того, що представники відповідача відмовляються звільнити займані приміщення, посилаючись лише на необхідність обслуговування приміщення по комунальних послугах.

Крім того, позивачем направлено запити до КП «Харківські теплові мережі», АК «Харківенергозбут», стосовно того, чи укладено договори між цими організаціями та відповідачем на комунальне обслуговування приміщень, за адресою: місто Харків, вулиця Бакуліна, 11. У відповідях цих установ зазначено, що договори укладено і оплачує комунальні послуги відповідач, тобто останній не повідомив організації які надають комунальні послуги, про те що вже не є орендарем вказаних приміщень ще з січня 2016 року, і фактично був повинен розірвати договори із КП «Харківські теплові мережі» та АК «Харківенергозбут».

На відповідний запит позивача до третьої особи стосовно того, чи нараховується нею відповідачу орендна плата за час фактичного користування майном, третя особа повідомила, що орендна плата відповідачу нараховувалась фондом до 17.01.2016 року (включно), а з 18.01.2016 року нараховується неустойка (відповідно до статті 785 ЦК України).

Крім того, позивачем подано заяви до Прокуратури Харківської області та третьої особи про бездіяльність державного виконавця Дзержинського ВДВС м. Харків при виконанні рішення Господарського суду Харківської області від 04.01.2016 року. На зазначену заяву позивач отримав відповідь від Прокуратури Харківської області, в якій зазначено, що місцевою прокуратурою 23.11.2016 року, начальнику Дзержинського ВДВС м. Харків ГТУЮ внесено скаргу на бездіяльність державного виконавця по виконавчому провадженню від 11.04.2016 року. Третя особа надала на відповідну заяву відповідь, в якій зазначила, що листом від 29.11.2016 року вона направила скаргу на бездіяльність державного виконавця на імя начальника Дзержинського ВДВС ГТУЮ.

21.12.2016 року позивач направив комісію для перевірки приміщень, які знаходяться на його балансі, та які були предметом оренди за вищевказаним договором. Зазначеною комісією встановлено, що відповідачем приміщення не звільнені.

21.12.2016 року, ВДВС Дзержинського району м. Харків проінформовало позивача про те що, 22.12.2016 року, за адресою місто Харків, вулиця Бакуліна, 11, буде направлений державний виконавець, для виконання наказу №922/6112/15 від 18.01.2016 року виданого Господарським судом Харківської області. ВДВС Дзержинського району, було запропоновано позивачу направити свого представника для участі у проведенні виконавчих дій.

22.12.2016 року, державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харків складено акт в якому зазначено, що до моменту складання акту боржник відповідач у даній справі фактично звільнив приміщення площею 1884,4 кв. м., що розташовані за адресою: місто Харків, вулиця Бакуліна, 11, та не знаходиться у даному приміщенні.

Як зазначає позивач, йому не відомо в який саме час з 21.12.2016 р. до 22.12.2016 року, відповідач звільнив приміщення

За таких обставин, позивач, як балансоутримувач приміщення, що розташоване за адресою: місто Харків, вулиця Бакуліна, 11 вважає датою останнього дня перебування відповідача за вказаною вище адресою 21.12.2016 року, тобто дату, коли позивач в останнє направляв комісію для перевірки приміщень, які знаходяться на його балансі, та коли комісією в останнє було встановлено, що відповідачем приміщення не звільнені.

Акти приймання-передачі приміщень, за адресою: місто Харків, вулиця Бакуліна, 11, балансоутримувачем були підписані 22.12.2016 року після складання акту державного виконавця від 22.12.2016 року.

З урахуванням викладеного, позивачем, як балансоутримувачем приміщення за адресою: місто Харків, вулиця Бакуліна, 11 нараховано відповідачу 615744,40 грн. орендної плати та ПДВ за час фактичного користування останнім обєктом оренди з 16.01.2016 р. по 21.12.2016 р. а також 961,31 грн. ПДВ на 50% орендної плати.

Обставини щодо стягнення зазначеної заборгованості в судовому порядку стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію існуючим між сторонами правовідносинам суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Відповідно до ст. 286 ГК України, орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з частиною 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до частини 5 ст. 762 ЦК України, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Пунктом 1 ст. 763 ЦК України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до стаття 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з п. 2-3 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Як вже було зазначено вище, рішенням господарського суду Харківської області від 04.01.2016 р. по справі № 922/6112/15 розірвано договір оренди № 2039-Н від 30.11.2005 року, укладений між третьою особою та відповідачем.

Таким чином, зазначений договір є розірваним з моменту набрання зазначеним рішенням законної сили. З розірванням договору зобовязання сторін за ним є такими, що припинилися.

Зазначене спростовує заявлені позивачем, як балансоутримувачем, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати за час фактичного користування майном з 18.01.2016 р. по 21.12.2016 р., тобто за час коли договір оренди вже не діяв.

Разом з тим, правові наслідки невиконання орендарем зобовязань щодо повернення орендованого майно після припинення дії договору визначені ст. 785 ЦК України.

Зазначеною нормою передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Однак, як вже було зазначено вище, позивач не був та не є орендодавцем майна, що було предметом оренди за договором оренди № 2039-Н від 30.11.2005 року. В даному випадку позивач є балансоутримувачем а орендодавцем є третя особа у даній справі.

Як свідчать матеріали справи, позивач, як балансоутримувач отримував відповідний відсоток від сплаченої відповідачем орендної плати на підставі відповідних умов договору, укладеного з урахуванням вимог Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, яка затверджена постанову Кабінету міністрів України № 786 від 04.10.1995 р.

Відповідно до п. 1 Про Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, яка затверджена постанову Кабінету міністрів України № 786 від 04.10.1995 р. (далі- Методика), Методику розроблено з метою створення єдиного організаційно-економічного механізму справляння плати за оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства, організації, їх структурних підрозділів (філії, цеху, дільниці) та окремого індивідуально визначеного майна державного підприємства, організації, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил, інших військових формувань, органами, підрозділами, закладами та установами Дєржспецзв'язку, рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки), а також майна, що не ввійшло до статутного фонду господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації).

Згідно з п. 2 Методики, розмір орендної плати встановлюється договором оренди між орендодавцем та орендарем.

Згідно із п. 17 Методики, у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна, його регіональне відділення чи представництво, орендна плата спрямовується:

за цілісні майнові комплекси державних підприємств - до державного бюджету;

за нерухоме майно державних підприємств, установ, організацій (крім підприємств, установ та організацій галузі кінематографії, що належать до сфери управління Мінкультури, - на період до 31 грудня 2019 р.) - 70 відсотків орендної плати до державного бюджету, 30 відсотків державному підприємству, організації, на балансі яких перебуває це майно.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що на підставі Методики здійснюється розрахунок орендної плати та її розподіл при укладанні та дії договору оренди державного майна, і така Методика застосовується виключно під час його виконання.

Після сплину терміну дії договору зобовязання сторін за договором припиняються, і у орендаря, як наслідок, відсутні підстави для сплати орендної плати за договором.

При цьому, проаналізувавши приписи Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та Методики розрахунку орендної плати за державним майном та пропорції її розподілу яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995р. суд зазначає, що останні не містять положень, які встановлюють пропорції та порядок розподілу неустойки, нарахованої на підставі ст. 785 ЦК України за час фактичного користування державним майном.

Таким чином, балансоутримувач має право на отримання частини орендної плати виключно в рамках діючого договору оренди та втрачає дане право після його припинення (розірвання).

Тобто, на стягнення такої неустойки має право виключено орендодавець.

В даному випадку, як вже було зазначено вище, позивач не є орендодавцем спірного майна, а відтак і не має права вимоги сплати неустойки з відповідача на підставі п. 2 ст. 785 ЦК України за час фактичного користування останнім орендованим майном.

З урахуванням викладеного, суд визнає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати за час фактичного користування майном після припинення дії договору оренди позбавленими фактичного та правового обґрунтування, а так само такими, що не відповідають як матеріалам справи так і вимогам чинного законодавства України у з їх недоведеністю та вільним тлумаченням окремих положень Закону, що є підставою для відмов в задоволенні зазначеного позову.

Крім того, з урахуванням положень ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати у даній справі підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя ОСОБА_5