ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 квітня 2017 р. Справа № 918/231/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут"

до відповідача ОСОБА_1 лікарня №2 Рівненської міської ради

про стягнення заборгованості в сумі 97 906 грн. 53 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_2

від відповідача: представник ОСОБА_3

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (надалі Позивач або Товариство) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 лікарні № 2 Рівненської міської ради (надалі Відповідач), в якому просить стягнути з останньої заборгованість за поставлений природний газ в сумі 96 271,24 грн., суму пені, що складає 1 477,04 грн., три відсотки річних у розмірі 158,25 грн..

Через канцелярію суду позивачем була подана заява №Rvz007.2-Cl-1393-0417 від 12.04.2017 року про збільшення розміру позовних вимог, згідної якої просить стягнути з ОСОБА_1 лікарні № 2 Рівненської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" заборгованість за поставлений природний газ в сумі 290 808,88 грн., суму пені, що складає 1 477,04 грн., 3% річних у розмірі 158,25 грн. Вказана заява подана на підставі ст.22 ГПК України, відповідає вимогам закону, а тому приймається судом до розгляду.

18 квітня 2017 року представником відповідача подана заява № 325 про визнання позовних вимог, в якій зазначається, що ОСОБА_1 лікарня № 2 Рівненської міської ради позовні вимоги позивача (у т.ч. за прострочений природний газ у сумі 290 808,88 грн., суми пені, що складає 1 477,04 грн., три відсотки річних у розмірі 158, 25 грн.) визнає у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просив суд позов задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками процесу, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

15 лютого 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Рівнегаз збут (як Постачальником) та ОСОБА_1 лікарнею № 2 Рівненської міської ради (як Споживачем) був укладений договір № WAB026 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Пунктом 11.1 додаткової угоди №3 від 15.02.2016 р. до Договору № WAB026 від 15.02.2016 Сторонами погоджено, що даний Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін і діє в частині постачання газу з 15.02.2016 року по 31 грудня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 11.2. Договору даний Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому, Сторони мають внести зміни до Договору щодо планових обсягів постачання газу на продовжений строк.

Відповідно до пунктів 2.9., 2.9.1. Договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між Сторонами здійснюється таким чином: за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим зобов'язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірника акта приймання - передачі природного газу за розрахунковий період, підписаний уповноваженим представником Постачальника. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання - передачі газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання - передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обгрунтовану відмову від підписання акта приймання - передачі газу. (пп. 2.9.2., 2.9.3. Договору).

Відповідно до п. 2.9.4. Договору у випадку відмови від підписання акта приймання - передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. У випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання - передачі газу, або ненадання письмової обгрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (п. 2.9.5. Договору).

Так, судом встановлено, що в лютому 2017 року та березні 2017 року Відповідачу поставлено природного газу на суму 290 808,88 грн., що підтверджуються актом №3РВ00004034 приймання - передачі природного газу від 15.02.2016 року до договору на постачання природного газу від 15.02.2016 року № WAB026 на суму 96 271,24 грн. та актом №3РВ00006215 приймання - передачі природного газу від 31.03.2017 року до договору на постачання природного газу від 15.02.2016 року № WAB026 на суму 194 537,64 грн.

Всього за період лютий - березень 2017 року передано природного газу на загальну суму 290 808,88 грн.

Згідно п. 4.2 Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

4.2.1. 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує сум платежу, за ціною, що діяла у попередньому місяці.

4.2.2. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в пятиденний строк після збільшення цього обсягу.

4.2.3. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 4.4. Договору сторони передбачили, що у разі виникнення у Споживача заборгованості з оплати вартості газу, сторони за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього Договору. Укладення сторонами та дотримання Споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє Споживача від виконання поточних зобовязань за Договором.

Договір підписаний уповноваженими представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

На підставі п.6.2.1. Договору, за невиконання грошового зобовязання, позивач нарахував відповідачу пеню, сума якої складає 1 477 грн. 04 коп.

Покликаючись на ст.625 ЦК України позивач нарахував 158 грн. 25 коп. - 3% річних.

Надані суду розрахунки перевірено та визнано правильними.

Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо оплати отриманого газу не виконав. Станом на дату розгляду справи, заборгованість ОСОБА_1 лікарні № 2 Рівненської міської ради перед ТОВ Рівнегаз збут становить 290 808,88 грн. - основного боргу, 1 477 грн. 04 коп. - пені, 158 грн. 25 коп. - 3% річних.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.(ч.2 ст.625 ЦК України).

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" до ОСОБА_1 лікарні № 2 Рівненської міської ради про стягнення 290 808,88 грн. - основного боргу, 1 477 грн. 04 коп. - пені, 158 грн. 25 коп. - 3% річних є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України на Відповідача покладаються судові витрати, так як спір виник внаслідок його неправильних дій, в зв'язку з чим Позивач був змушений звернутися до господарського суду за захистом своїх прав та інтересів.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 лікарні № 2 Рівненської міської ради (33001, м. Рівне, вул. О.Олеся, 13, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (33027, м.Рівне, вул. Івана Вишенського, 4, п/рахунок 7 в АБ "Кліринговий дім", м. Київ, МФО 300647, ) 290 808 (двісті дев'яносто тисяч вісімсот вісім) грн. 88 коп. боргу, 1 477 (одна тисяча чотириста сімдесят сім) грн. 04 коп. пені, 158 (сто п'ятдесят вісім) грн. 25 коп. три відсотки річних та 4 386 грн. 66 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 21.04.2017 року.

Суддя Марач В.В.