ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2017 року Справа № 904/11673/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Дон О.Я.

за участі представників сторін:

від позивача: Гордєєв А.В., гол. юрисконсульт відділу претензійно-позовної роботи Управління правового супроводження проектів в Дніпропетровській області юридичного департаменту, довіреність № 196 від 22.12.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, фізична особа-підприємець, паспорт НОМЕР_1 від 26.06.1996р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017р. у справі № 904/11673/16

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Нікопольського управління з експлуатації газового господарства, м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Зеленодольськ, Апостолівський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016р. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Нікопольського управління з експлуатації газового господарства звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 5443,03 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017р. у справі № 904/11673/16 (суддя Ярошенко В.І.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ПАТ "Дніпропетровськгаз" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить апеляційний суд скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017р. у справі № 904/11673/16 і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсягу.

Так, скаржник вказує в апеляційній скарзі, що господарський суд не врахував факт пропущення відповідачем строків повірки лічильнику газу, що є підставою згідно умов укладеного між сторонами договору на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання від 31.12.2012 № 2013/ТП-ПР-012092 та норм чинного законодавства для перерахування обсягу поданого газу і сплати споживачем його вартості, визначеної за результатом перерахунку, чого відповідачем здійснено не було.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 року апеляційну скаргу ПАТ "Дніпропетровськгаз" прийнято до провадження та призначено розгляд в судове засідання на 13.04.2017р.

У судовому засіданні представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсягу.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу скаржника безпідставною, посилаючись при цьому на те, що лічильник газу йому було встановлено 10.11.2010р., до вказаної дати даний лічильник не використовувався, на штампі лабораторії контролю та перевірки побутових лічильників Апостолівського УЕГГ стоїть дата 26.10.2010р., яка неодноразово підтверджувалась як дата повірки у актах перевірки дотримання правил споживання природного газу та достовірності його обліку стороною постачальника газу. Отже, борг який був нарахований у зв'язку із простроченням державної повірки лічильника газу, стався не з його вини, а фактично такий обсяг газу відповідачем не споживався.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та повноту з'ясування і доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 30.12.2013 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" в особі Апостолівського управління по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (далі - позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - відповідач, споживач) було укладено договір № 2013/ТП-ПР-012092 (далі - договір) та Технічну угоду на здійснення контролю за обліком газу, яка є додатком № 3 до договору (арк. с. 15-17).

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник здійснює споживачу постачання природного газу (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 10.1 договору, цей договір набуває чинності з дати підписання та, відповідно до ст. 631 ЦК України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2013 та діє до 31.12.2013, а частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Пунктом 10.1.1 договору встановлено, що договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору (п. 2.6 договору).

Пунктом 3.4 договору встановлено, що постачальник має право перевіряти роботу вузлів обліку, установлених у споживача, у тому числі за допомогою еталонних пересувних вимірювальних комплексів, газопроводи та газоспоживне обладнання, які розташовані на території об'єктів споживача, а також вимагати позачергової перевірки вузлів спеціального уповноваженим органом у сфері метрології. Порядок та строки повірок вузлів обліку передбачений Технічною угодою, що є додатком 3 до договору.

Пунктом 2.3 Технічної угоди (додаток 3 до договору) встановлено, що засоби вимірювальної техніки (далі - ЗВТ), що перебувають в експлуатації, повинні бути повірені (атестовані) у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері метрології та у встановлені відповідними нормативно-технічними документами строки (проміжки часу). Споживач несе відповідальність за забезпечення своєчасної повірки ЗВТ вузла обліку газу, збереження комплекту технічної та метрологічної документації (свідоцтва про повірку, державну метрологічну атестацію ЗВТ, паспортів ЗВТ) та за відповідність вузла обліку газу і встановленого газового обладнання погодженій проектній документації та чинним нормативним документам.

Відповідно до п. 2.9 Технічної угоди (додаток 3 до договору), визначений за допомогою вузла обліку об'єм поданого споживачу газу вважається не дійсним та перерахунки об'єму поданого газу проводяться постачальником у наступних випадках та за таких умов:

2.9.1 За проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача. Нарахування згідно вказаного пункту проводиться у випадках, зокрема, якщо:

2.9.1.4 Вичерпано термін дії свідоцтва про повірку або атестацію лічильника газу, коректора (обчислювача), звужуючого пристрою, перетворювачів тиску, різниці тиску та температури.

Відповідачеві було встановлено газовий лічильник G-4 ВК 4Т, заводський номер 4388419, номер пломби 56403139 (технічний паспорт арк.с. 92-93).

Згідно п 4.7 технічного паспорту вищевказаного лічильника, лічильник газу підлягає періодичній державній метрологічній повірці у терміни, встановлені Держспоживстандартом (міжповірочний інтервал становить 5 років).

У розділі 7 технічного паспорту лічильника зазначена дата державної повірки: 24.03.2010.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач зазначає, що відповідач мав здійснити планову повірку засобу обліку газу до 24.03.2015.

02.04.2015 відповідач звернувся до відповідача із заявою про зняття засобу обліку для повірки та термінового припинення газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 (арк.с. 39-40).

У зв'язку із пропущенням строків повірки ЗВТ, за період з 25.03.2015 по 02.04.2015 позивачем було нараховано відповідачу вартість спожитого природного газу згідно з п. 2.9.1 Технічної угоди, з урахуванням кількості обладнання, що використовується, номінальну потужність газового обладнання згідно технічних характеристик кількості годин роботи газоспоживного неопломбованого газового обладнання, що склала 6656,58 грн., згідно актів № НІК00002197 від 31.03.2015 та № НІК00002531, які не були підписані відповідачем, у зв'язку із незгодою щодо об'єму використаного за вказаний період об'єму газу (арк. с. 45-46).

З урахуванням того, що на рахунку відповідача станом на 01.03.2015 існувала переплата в сумі 1213,55 грн., позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений природний газ у розмірі 5443,03 грн. (6656,58 грн. - 1213,55 грн.), посилаючись на ДСТУ 2708:2006 "Мерологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача місцевий господарський суд, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено вини відповідача у порушенні норм законодавства та договору в частині проведення періодичної повірки лічильника.

Так, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частинами 1-2 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, лічильник газу G-4 ВК 4Т, заводський номер 4388419, номер пломби 56403139 було встановлено за адресою здійснення підприємницької діяльності відповідача 10.11.2010р.

Технічний паспорт лічильника має відмітку лабораторії контролю та перевірки побутових лічильників Апостолівського управління по експлуатації газового господарства про його перевірку 26.10.2010р.

Позивачем, за період дії між сторонами договірних відносин щодо постачання газу та на підставі даних договірних відносин експлуатації лічильника газу G-4 ВК 4Т, заводський номер 4388419, номер пломби 56403139, здійснювались періодичні перевірки дотримання правил споживання природного газу та достовірності його обліку, за результатами проведення яких сторонами складались та підписувались відповідні акти (арк. с. 82-91).

Так, позивачем 19.03.2015, тобто за 5 (п'ять) днів до встановленої дати проведення повірки ЗВТ (25.03.2015), було здійснено планову перевірку дотримання правил споживання природного газу споживачем та достовірність його обліку (арк. с. 83).

Однак, жодних попереджень споживача щодо необхідності проведення планової повірки лічильника газу G-4 ВК 4Т, заводський номер 4388419, номер пломби 56403139, позивачем здійснено не було.

Крім того, в актах перевірки дотримання споживання природного газу та достовірності його обліку від 12.06.2014 та від 09.07.2014, позивачем у якості дати повірки лічильника зазначалась дата - 26.10.2010 (арк. с. 87-88), а не 24.03.2010, як-то встановлено у технічному паспорті лічильника (арк. с. 37).

Отже, лічильник газу G-4 ВК 4Т, заводський номер 4388419, номер пломби 56403139 було введено в експлуатацію лише в листопаді 2010р., а позивач при здійсненні періодичних перевірок дотримання правил споживання природного газу та достовірності його обліку неодноразово зазначав датою повірки лічильника - 26.10.2010р., що відповідає даті повірки лічильника лабораторією контролю та перевірки побутових лічильників Апостолівського управління по експлуатації газового господарства перед його встановленням відповідачу.

З огляду на вищенаведене слід дійти висновку, що технічний паспорт лічильника газу G-4 ВК 4Т, заводський номер 4388419, номер пломби 56403139 містить суперечності щодо дати повірки лічильника, а дії позивача з зазначення в актах перевірки лічильника дати його повірки - 26.10.2010р. у взаємозв'язку із введенням його в експлуатацію лише у листопаді 20111р. сприяли усвідомленню відповідачем настання строку повірки лічильника у жовтні 2015р., чим і було обумовлено не подання його на повірку у березні 2015р.

За наведених обставин порушення відповідачем умов договору в частині своєчасної повірки лічильника газу відбулось за відсутності вини останнього, а тому донарахування у зв'язку з цим позивачем відповідачу, внаслідок перерахунку об'єму поданого газу, до сплати грошових коштів у сумі 6656,58грн. за період з 25.03.2015р. по 02.04.2015р., виходячи з обсягу спожитого газу у 539м3, що на порядки перевищує щомісячні обсяги раніше спожитого відповідачем природного газу та є мірою відповідальності за порушення зобов'язання, є неправомірним та суперечить таким загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України, як справедливість, добросовісність та розумність.

Окрім цього, всупереч вимогам ст.ст. 33, 34 ГПК України матеріали справи не містять належних та допустимих доказів обґрунтованості складеного позивачем розрахунку грошових коштів заявлених до стягнення.

Так, відповідачем на підставі п. 2.9.1 Технічної угоди (додаток 3 до договору) здійснено перерахунок об'єму поданого відповідачу газу за період з 25.03.2015р. по 02.04.2015р. та визначено його вартість у розмірі 6656,58грн.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що до вказаної суми увійшла вартість газу поставленого відповідачеві у період з 01.01.2015р. до 25.03.2015р. в обсягу 51м3, визначеному за показами лічильника та 5м3 виробничо-технічних втрат газу, але розрахунок вартості цього газу у справі відсутній.

Також, при здійсненні перерахунку обсягу газу позивачем враховувалася певна кількість годин роботи газового обладнання згідно з актами, але відповідні акти, які б фіксували таку кількість годин роботи до матеріалів справи позивачем не подані. Не містять наявні у справі докази і фіксації показників лічильника відповідача станом на 25.03.2015р., хоча відповідний обсяг газу (734м3) використовувався при розрахунку і приводиться позивачем у позові.

З огляду на усе вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскаржуване рішення господарського суду відповідає чинному законодавству, отже підстави передбачені ст. 104 ГПК України для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017р. у справі № 904/11673/16 відсутні.

Згідно ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід віднести на скаржника.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 49, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017р. у справі № 904/11673/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2017р. у справі № 904/11673/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18.04.2017 року.