ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24 квітня 2017 рокуСправа № 921/1025/15-г/18
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.

розглянув скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс" б/н від 15.03.2017 (вх. №7938 від 20.03.2017), на рішення Гусятинського РВ ДВС ГТУ юстиції у Тернопільській області, про скасування постанови Гусятинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Тернопільській області про арешт рахунків від 01.11.2016, в частині накладення арешту на рахунок боржника ТОВ "Адоніс" та зняття арешту з рахунку ТОВ "Адоніс" МФО 380805, АТ "ОСОБА_1 Аваль" у м. Києві, р/р 6

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко", вул. Набережно-Корчуватська, 136, оф. 4, м. Київ (поштова адреса: пр-т Возз'єднання, 15, оф. 501, м. Київ 160)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс", вул. Залізнична, 47, м. Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область

про cтягнення заборгованості в загальній сумі 1 276 972,00 грн

орган державної виконавчої служби: Гусятинський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, вул. Суходольська, 7, смт. Гусятин, Тернопільська область, 48201

За участі представників:

скаржника (відповідача): ОСОБА_2, наказ № 10 від 17.05.2000;

стягувача: не прибув;

ДВС: заступник начальника відділу ОСОБА_3, доручення № 2528/07-40/2 від 30.03.2017.

Технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс" про стягнення заборгованості в загальній сумі 1 276 972,00 грн, з яких: 1 269 771,00 грн - основний борг, 7 201 грн -3% річних.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р. у справі №921/1025/15-г/18 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко" задоволено; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс" на користь позивача 1269 771 грн 00 коп. боргу, 7 201 грн 00 коп. 3% річних та 19 154 грн 58 коп. судового збору.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.2015 апеляційну скаргу ТзОВ "Адоніс" повернуто скаржнику без розгляду.

22.12.2015 господарським судом Тернопільської області, на підставі ст. 116 ГПК України, видано наказ.

15.03.2017 (згідно відтиску поштового штемпеля на конверті) ТОВ "Адоніс", в порядку ст. 1212 ГПК України, ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", звернулося до господарського суду із скаргою б/н від 15.03.2017 (вх. №7938 від 20.03.2017) в якій просить скасувати постанову Гусятинського РВ ДВС ГТУ юстиції у Тернопільській області про арешт рахунків від 01.11.2016, в частині накладення арешту на рахунок боржника ТОВ "Адоніс" та зняти арешт з рахунку ТОВ "Адоніс" МФО 380805, АТ "ОСОБА_1 Аваль" у м. Києві, р/р 6.

В обґрунтування скарги ТОВ "Адоніс" посилається на наступне.

Гусятинським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області 27.10.2016 відкрито виконавче провадження № 52750436 з виконання наказу господарського суду Тернопільської області № 921/1025/15-г/18 від 22.12.2015. В ході зазначеного виконавчого провадження винесено постанову від 01.11.2016 про накладення арешту на всі рахунки ТзОВ "Адоніс", в тому числі і на рахунок з якого проводилася виплата заробітної плати працівникам МФО 380805, АТ "ОСОБА_1 Аваль" у м. Києві, р/р 6.

Накладення арешту на рахунок боржника, призначений для виплати заробітної плати працівникам підприємства, на думку скаржника, призводить до порушення конституційних прав працівників, а тому, враховуючи що ТОВ "Адоніс" має зобов'язання по виплаті заробітної плати, існує необхідність зняти арешт з рахунку МФО 380805, АТ "ОСОБА_1 Аваль" у м. Києві, р/р 6.

Ухвалою суду від 21.03.2017 відновлено ТОВ "Адоніс" строк на оскарження постанови від 01.11.2016 Гусятинського РВ ДВС ГТУ юстиції у Тернопільській області про арешт рахунків, в частині накладення арешту на рахунок боржника ТОВ "Адоніс" призначений для виплати заробітної плати працівникам підприємства та дану скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.04.2017.

Ухвалою від 03.04.2017 розгляд скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс" б/н від 15.03.2017 (вх. №7938 від 20.03.2017 р.) на рішення Гусятинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції у Тернопільській області у справі № 921/1025/15-г/18 судом відкладено на 24.04.2017.

Представник скаржника в судове засідання 03 квітня 2017 року прибув, згідно усних пояснень в судових засіданнях, а також письмового пояснення від 24.03.2017 (вх.№ 9819 від 24.04.2017), останній скаргу (вх. № 7938 від 20.03.2017) підтримав у повному обсязі, просить суд скасувати постанову Гусятинського РВ ДВС ГТУ юстиції у Тернопільській області про арешт рахунків від 01.11.2016, в частині накладення арешту на рахунок боржника ТОВ "Адоніс" та зняття арешту з рахунку ТОВ "Адоніс" МФО 380805, АТ "ОСОБА_1 Аваль" у м. Києві, р/р 6. Також, супровідним листом від 31.03.2017 №7/03 (вх. №8714 від 03.04.2017) скаржник надав банківську виписку по рахунку 6 АТ "ОСОБА_1 Аваль" у м. Києві, МФО 380805 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Стягувач не забезпечив явку свого представника у призначене судове засідання 24 квітня 2017 року, проте звернувся до суду із заявою від 28.03.2017 (вх.№8713 від 03.04.2017) про розгляд скарги без участі представника ТОВ "Промтехсервіс Ко". Крім того, зазначив, що не заперечує проти зняття арешту з рахунку боржника ТОВ "Адоніс".

Представник Гусятинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області у судове засідання 24 квітня 2017 року прибув, згідно усних пояснень в судових засіданнях, а також письмового пояснення № 3624/13-20/2 від 21.04.2017 (вх.№ 9844 від 24.04.2017) проти задоволення скарги заперечує, зокрема, зазначає, що зняти арешт з рахунку боржника, в частині для виплати заробітної плати працівникам підприємства, не вбачається за можливе, оскільки даний рахунок не є рахунком спеціального режиму використання, відповідно кошти на якому не підлягають арешту згідно закону. Крім того, представник органу ДВС звертає увагу на те, що по рахунку № 6 проводяться не тільки операції з виплати заробітної плати, а й інші операції.

Дослідивши зібрані докази, заслухавши в судових засіданнях пояснення та заперечення представників скаржника та органу ДВС, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги, з наступних підстав.

В силу приписів ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 124 Конституції України, ст. 115 Господарського процесуального кодексу України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Стаття 115 Господарського процесуального кодексу України визначає, що рішення господарського суду, які набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ч.1 ст.116 ГПК України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили. Накази про стягнення судового збору надсилаються до місцевих органів державної податкової служби.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Згідно з ч.1 ст.121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як визначено ч.1 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", яка надає державному виконавцеві, у процесі здійснення виконавчого провадження, право, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес (див. рішення Суду у справі Янголенко проти України, №14077/05, від 10.12.2009).

Пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п.1 ст.6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Суду у справі Глоба проти України, no.15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, накази господарських судів.

За приписами ст.19 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як вже зазначалось вище, рішенням господарського суду Тернопільської від 22.10.2015 у справі №921/1025/15-г/18 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Промтехсервіс Ко" задоволено; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс" на користь позивача 1269 771 грн 00 коп. боргу, 7 201 грн 00 коп. 3% річних та 19 154 грн 58 коп. судового збору.

22.12.2015 господарським судом Тернопільської області, на підставі ст. 116 ГПК України, видано наказ.

27.10.2016 головним державним виконавцем Гусятинського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 на підставі статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52750436 з виконання наказу господарського суду Тернопільської області від 22.12.2015 у справі №921/1025/15-г/18.

В межах відкритого виконавчого провадження №52750436, згідно постанови від 01.11.2016, головним державним виконавцем Гусятинського РВ ДВС ГТУ юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 накладено арешт на кошти, що містяться на всіх виявлених рахунках ТОВ "Адоніс", в тому числі і на кошти, що обліковуються на рахунку, як стверджує скаржник, із якого проводиться виплата заробітної плати працівникам товариства (МФО 380805, АТ "Райфайзен банк Аваль" у м. Києві, р/р 6).

В свою чергу, ТОВ "Адоніс", обґрунтовуючи скаргу посилається на те, що накладення арешту на рахунок боржника, призначений для виплати заробітної плати працівникам підприємства, призводить до порушення конституційних прав працівників, а тому, враховуючи що ТОВ "Адоніс" має зобов'язання по виплаті заробітної плати, існує необхідність зняти арешт з рахунку МФО 380805, АТ "Райфайзен банк Аваль" у м. Києві, р/р 6.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження"виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Згідно ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

При цьому, відповідно до п.1 ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Так, як вбачається із матеріалів справи, зокрема із листа № 81-15-8/46518 від 28.11.2016 долученого Гусятинським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області до письмового пояснення від 21.04.2017, АТ "ОСОБА_1 Аваль" повідомив Гусятинський районний ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області про те, що постанова про арешт коштів боржника від 01.11.2016 ВП № 52750436 прийнята до виконання та накладено арешт на кошти в межах суми 1 404 731,92 грн на поточні рахунки № 6, № 2 ТОВ "Адоніс", в АТ "ОСОБА_1 Аваль", МФО 380805 та на поточний рахунок № НОМЕР_1 в ЛОД АТ "ОСОБА_1 Аваль", МФО 325570.

Крім того, у даному листі зазначено, що постанова про арешт коштів боржника від 01.11.2016 ВП № 52750436 в частині накладення арешту на рахунок № НОМЕР_2 залишена без виконання, оскільки рахунок № НОМЕР_2 є рахунком, на якому обліковуються страхові кошти, які надійшли з Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та які згідно абз. 4 ч. 2 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Таким чином, згідно відомостей АТ "ОСОБА_1 Аваль", викладених у листі № 81-15-8/46518 від 28.11.2016, вбачається що єдиним спеціальним рахунком товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс" кошти на якому не підлягають арешту є поточний рахунок № НОМЕР_2. Будь-яких застережень щодо коштів, які знаходяться на інших рахунках ТОВ "Адоніс", та на які заборонено звернення стягнення в силу ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", банком не зазначено.

Поряд із цим, інформацію про рахунок № 6 ( МФО 380805, АТ "ОСОБА_1 Аваль" у м. Києві) від органів доходів і зборів, або інших державних органів, докази здійснення виплат по заробітній платі з даного рахунку, а також інформацію про те, чи є даний рахунок спеціальним, звернення стягнення на кошти, що обліковуються на ньому заборонено законом, суд ухвалами від 21.03.2017 та від 03.04.2017 витребовував у скаржника.

Однак, товариством з обмеженою відповідальністю "Адоніс" не подано жодних доказів які б, в силу закону, підтверджували, що у скаржника є заборгованість по виплаті заробітної плати, а також доказів що рахунок № 6, МФО 380805, АТ "ОСОБА_1 Аваль" у м. Києві є спеціальним, звернення стягнення на кошти, що обліковуються на ньому заборонено законом.

При цьому, суд зауважує, що по особовому рахунку з якого ТОВ "Адоніс" просить зняти арешт (№ 6 АТ "ОСОБА_1 Аваль" у м. Києві, МФО 380805) проводяться не тільки операції по виплаті заробітної плати, а й інші операції (платежі) з контрагентами, зокрема, виплата поворотної фінансової допомоги, плата за телекомунікаційні послуги, орендна плата, плата за спожиті енергоносії та інші, що підтверджується поданою скаржником банківською випискою по особовому рахунку № 6 АТ "ОСОБА_1 Аваль" у м. Києві, МФО 380805 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 ТОВ "Адоніс".

Також суд звертає увагу скаржника на те, що головним державним виконавцем Гусятинського РВ ДВС ГТУ юстиції у Тернопільській області ОСОБА_4 постановою від 01.11.2016 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках ТОВ "Адоніс", а не на рахунки, як зазначає скаржник.

З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що скасування постанови Гусятинського РВ ДВС ГТУ юстиції у Тернопільській області про арешт рахунків від 01.11.2016, в частині накладення арешту на рахунок боржника ТОВ "Адоніс" та зняття арешту з рахунку ТОВ "Адоніс" МФО 380805, АТ "Райфайзен банк Аваль" у м. Києві, р/р 6 призведе до порушення норм ст.124 Конституції України, ст.115 Господарського процесуального кодексу України, ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а також суперечитиме принципу оперативності виконавчого провадження встановленого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона належними і допустимими доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, вимоги скаржника щодо скасування постанови Гусятинського РВ ДВС ГТУ юстиції у Тернопільській області про арешт рахунків від 01.11.2016, в частині накладення арешту на рахунок боржника ТОВ "Адоніс" та зняття арешту з рахунку ТОВ "Адоніс" МФО 380805, АТ "ОСОБА_1 Аваль" у м. Києві, р/р 6 є не належним чином обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 50, 53, 86, 121-2 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Адоніс" б/н від 15.03.2017 (вх. №7938 від 20.03.2017) про скасування постанови Гусятинського РВ ДВС ГТУ юстиції у Тернопільській області про арешт рахунків від 01.11.2016, в частині накладення арешту на рахунок боржника ТОВ "Адоніс" та зняття арешту з рахунку ТОВ "Адоніс" МФО 380805, АТ "ОСОБА_1 Аваль" у м. Києві, р/р 6 у справі № 921/1025/15-г/18 відмовити.

2. Ухвалу направити сторонам по справі та Гусятинському районному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області (48201, вул. Суходольська, 7, смт. Гусятин, Тернопільська область).

Суддя Н.В. Охотницька