РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017Справа №916/3679/16
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Учбово-виробничий центр "Академія Краси"

до 1) Міністерства освіти і науки України

2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Вище професійне училище сфери послуг Національного університету "Одеська юридична академія"

про внесення змін до договору

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Зуєва К.Д. - представник за довіреністю № 9/1-9-70 від 05.07.2016 р.;

від відповідача-2: Кубік Я.С. - представник за довіреністю № 1 від 10.02.2017 р.;

від третьої особи: Прущак В.Є. - представник за довіреністю № 43 від 03.10.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Учбово-виробничий центр "Академія Краси" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до 1) Міністерства освіти і науки України, 2) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області про внесення змін до договору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.01.2017 р. порушено провадження у справі № 916/3679/16.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.01.2017 р. матеріали справи № 916/3679/16 передано за підсудністю до господарського суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.02.2017 р. прийнято справу до провадження, призначено розгляд справи на 28.02.2017 р.

20.02.2017 р., 27.02.2017 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач 2 подав відзиви на позовну заяву.

28.02.2017 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав заяву про забезпечення позову.

В судове засідання 28.11.2016 р. представник відповідача 1 не з'явився, вимоги ухвали суду від 13.02.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, 27.02.2017 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача 2 заперечував проти даної заяви.

Представник третьої особи заперечували проти даної заяви.

Представник третьої особи подав пояснення по справі.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.02.2017 року розгляд справи відкладено на 20.03.2017 року.

20.03.2017 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до умов якої просив суд внести зміни до договору про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 30.07.2004, укладеного 01.02.2016 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Одеській області та ТОВ Учбово-виробничий центр «Академія Краси» шляхом викладення пункту 3 договору про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 30.07.2004 в новій редакції: «продовжити термін дії цього договору до 30.11.2018 року включно».

В судовому засіданні 20.03.2017 року представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача 1 заперечував проти даної заяви.

Представник відповідача 2 заперечував проти даної заяви.

Представник третьої особи заперечував проти даної заяви.

Суд відмовив у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Представник позивача подав додаткові докази по справі.

В судовому засіданні оголошено перерву до 04.04.2017 року.

04.04.2017 р. до канцелярії господарського суду міста Києва третя особа подала відзив на позовну заяву.

В судове засідання 04.04.2017 року представник позивача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 20.03.2017 р.

Представник відповідача-1 заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-2 заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників відповідачів та третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

30.07.2004 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (орендодавець) та Учбово-виробничий центр "Академія Краси" у вигляді ТОВ (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Відповідно до п.1.1 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно (надалі - об'єкт оренди), а саме: нежитлові приміщення першого поверху триповерхової будівлі, загальною площею 723.50 кв.м.. що перебувають на балансі Вищого професійного училища сфери послуг (надалі - балансоутримувач) та розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька. 24-а.

Приписами статті 765 ЦК України передбачено, що наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Згідно з п.2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування об'єктом оренди з моменту підписання сторонами цього договору оренди та акту приймання-передачі майна.

Обчислення строку договору починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

30.07.2004 року між сторонами підписано акт приймання-передачі державного нерухомого майна, що перебуває на балансі Вищого професійного училища сфери послуг до договору оренди від 30.07.2005р., укладеного з Учбово-виробничий центр "Академія Краси" у вигляді ТОВ.

Передача об'єкту оренди в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на об'єкт оренди.

Власником об'єкту оренди залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди (п.2.2 договору).

Об'єкт оренди залишається на балансі Вищого професійного училища сфери послуг, з зазначенням того, що цей об'єкт є орендованим (п.2.4 договору).

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 101 договору передбачено, що цей договір укладено терміном до 30.06.2005 року включно, який діє з моменту його підписання сторонами.

Згідно з п.10.2 договору умови-цього договору зберігають силу протягом всього терміну його дії, в тому числі у випадках, коли після його укладення, законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов'язань орендаря щодо орендної плати - де виконання зобов'язань.

Зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін та балансоутримувача. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п.10.2 договору).

Відповідно до п.10.10 договору договір оренди майна на новий строк, у разі погодження Міністерством освіти і науки України та балансоутримувачем, може бути укладений з орендарем, який належно виконує свої обов'язки за договором оренди, та повідомив орендодавця за 30 днів до закінчення його строку. У разі недосягнення домовленості сторін щодо плати та інших умов договору з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження договору, переважне право орендаря на укладання договору на новий строк припиняється.

Пунктом 10.13 договору передбачено, що чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

01.02.2016 року між сторонами укладено договір про внесення змін до договору оренди від 30.07.04 (обліковий номер договору №) нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого викладено п.1.1 договору в новій редакції: орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: частину нежитлових приміщень на 1-му поверсі в будівлі Вищого професійного училища сфери послуг Національного університету «Одеська юридична академія» (літ «Б», інв.. №10311212), загальною площею 87,3 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Млинова, 24-а, та знаходяться на балансі навчального корпусу Вищого професійного училища сфери послуг Національного університету «Одеська юридична академія» (балансоутримувач).

Також, договором про внесення змін від 01.02.2016 року сторони п.п..10.1 договору оренди доповнили реченням такого змісту: «… Продовжити термін дії цього договору до 31.12.2016 року включно».

Як зазначено позивачем, вищезазначене продовження дії договору відбулося у зв'язку із наданням Міністерством освіти і науки України погодження на укладення договором строком лише на 1 рік.

В уточненнях до позову, позивач зазначив, що оскільки на лист Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області №07-05-07088 від 25.12.2015 року Міністерство освіти і науки України відповіло листом №1/11-2423 від 26.02.2016 року, тобто більш ніж через два місяці. Таким чином, Міністерство освіти і науки України, у передбачений абзацем 1 частини 3 статті 9 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», а саме укладення договору оренди вважається з цим органом погодженим.

Оскільки листом №32 від 11.12.2015 року позивач звернувся до регіонального відділення Фонду державного майна України щодо продовження договору оренди строком на 2 роки 11 місяців, тому позивач звернувся в суд з вимогою про внесення зміни до договору про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 30.07.2004, укладеного 01.02.2016 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Одеській області та ТОВ Учбово-виробничий центр «Академія Краси» шляхом викладення пункту 3 договору про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 30.07.2004 в новій редакції: «продовжити термін дії цього договору до 30.11.2018 року включно».

Як вбачається з укладеного між сторонами договору оренди від 30.07.2004 року, а саме: п.10.1, договір укладено терміном до 30.06.2005 року включно, тобто терміном на 1 рік.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. ст. 764, 785 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди державного майна регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін дії договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм випливає, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Листом вих.. № 32 від 11.12.2015 року позивач звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Одеській області в якому повідомлено про наміри укласти договір оренди на новий термін, а саме 2 роки 11 місяців.

Судом встановлено, що не отримавши будь-якого листа органу управління щодо розірвання договору оренди, враховуючи вимоги п.10.10 договору оренди від 30.07.2004 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Одеській укладено з позивачем договір про внесення змін від 01.02.2016 року щодо продовження дії цього договору до 31.12.2016 року.

Листом №1/11-2423 від 26.02.2016 року щодо надання дозволу на продовження терміну дії договору оренди Міністерство освіти і науки України повідомило Регіональне відділення Фонду державного майна України в Одеській області та Учбово-виробничий центр «Академія Краси» про те, що надає дозвіл на продовження терміну дії договору оренди від 30.07.2004 відповідно до законодавства на 1 рік. При цьому, керуючись нормами статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна повідомлено, що в подальшому зазначений договір оренди продовжений не буде.

Відповідно до ч.3 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Пунктом 2 ст. 291 Господарського кодексу України визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

З вказаних правових норм вбачається, що після закінчення строку дії договору, в разі попередження власником про намір використовувати майно для власних потеб, такий договір оренди припиняється, а орендар зобов'язаний звільнити орендоване приміщення та передати його орендарю.

Позовні вимоги орендаря про визнання продовженим договору оренди від 20.07.2004 строком до 30.11.2018 року мотивується положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо спрощення умов ведення бізнесу в Україні" в частині визначення терміну дії договору оренди не менше п'яти років.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін, то суд зазначає наступне.

Листом №32 від 11.12.2015 року позивачем запропоновано продовжити договір оренди на менший строк, а саме на 2 роки 11 місяців.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення правовідношення.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, та беручи до уваги те, що позивачем хоча й було запропоновано укласти договір на 2 роки 11 місяців, проте в подальшому ним на підставі договору про внесення змін до договору оренди від 01.02.2016 року продовжено терміні дії договору до 31.12.2016 року включно, тому вимоги позивача про внесення зміни до договору про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 30.07.2004, укладеного 01.02.2016 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Одеській області та ТОВ Учбово-виробничий центр «Академія Краси» шляхом викладення пункту 3 договору про внесення змін до договору оренди нерухомого майна від 30.07.2004 в новій редакції: «продовжити термін дії цього договору до 30.11.2018 року включно» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст.ст. 33, 34,, ч.3 ст. 35, ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 18.04.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий