ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 квітня 2017 р. Справа № 902/340/15

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

ОСОБА_1 Матущак

за участю представників:

позивача : ОСОБА_2.- згідно довіреності;

відповідача : ОСОБА_3- - згідно довіреності.

Місце розгляду справи : приміщення суду, зал судових засідань №3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємства "Авіс" (21037, м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 150)

до:Приватного сільськогосподарського підприємства "Кристал" (24330, Вінницька область, Тростянецький район, с. Ілляшівка, вул. Сонячна, буд. 1)

про стягнення 4 494 266,16 грн., з яких 1 181 515,93 грн.- штрафу за недопоставлений соняшник, 51 873,12 грн.- штрафу за безпідставне використання посівного матеріалу, 3 260 877,11 грн.- збитків

ВСТАНОВИВ :

В провадженні судді Говор Н.Д. перебувала справа № 902/340/15 за позовом ТОВ підприємства "Авіс" до ПСП "Кристал" про стягнення 4 756 879,82 грн..

Провадження у справі зупинено до отримання висновку судово-економічної експертизи.

Указом Президента України № 424/2016 від 29.09.2016 р. суддю Говор Н.Д. звільнено з посади судді.

Розпорядженням керівника апарату суду від 04.10.2016 року, відповідно до автоматизованого розподілу справ, справу №902/340/15 передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О., в зв'язку з звільненням судді Говор Н.Д. з посади судді.

Ухвалою суду від 05.10.2016 р. провадження у справі № 902/340/15 поновлено та прийнято справу № 902/340/15 до свого провадження. Провадження у справі № 902/340/15 зупинено до усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

12.12.2016р. до суду надійшов висновок № 1300/15-21 від 07.12.2016 р. судово-економічної експертизи.

Ухвалою суду від 12.12.2016 р. провадження у справі 902/340/15 поновлено та призначено справу до розгляду на 10.01.2017 р.

Ухвалами суду від 10.01.2017 року та 31.01.2017 року розгляд справи відкладався, в зв'язку із необхідністю витребуванням додаткових документів.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду Вінницької області від 13.02.2017 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 902/340/15 за результатами якого справу було розподілено судді Білоусу В.В., оскільки станом на 10.02.2017 р. повноваження судді Яремчука Ю.О. зі здійснення правосуддя припинено, в зв'язку закінченням п'ятирічного строку перебування на посади судді.

З огляду на вказане вище, ухвалою суду від 13.02.2017 року справу прийнято суддею Білоусом В.В. до провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 27.02.2017 року.

Ухвалою суду від 27.02.2017 року розгляд справи було відкладено на 27.03.2017.

Ухвалою суду від 27.03.2017 року розгляд справи було відкладено на 10.04.2017.

Позивачем до суду подано заяву № 87 про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 4 494 266,16 грн., з яких 1 181 515,93 грн.- штрафу за недопоставлений соняшник, 51 873,12 грн.- штрафу за безпідставне використання посівного матеріалу, 3 260 877,11 грн.- збитків.

З огляду на права надані позивачеві ст. 22 ГПК України, ст. 20 ЦК України, заява позивача про зменшення розміру позовних вимог судом приймається як така, що не суперечить закону, матеріалам справи.

Позивач в позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, зазначає про те, що 01 лютого 2013 року між Позивачем та Відповідачем був укладений ОСОБА_4 купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № ДА-27.

Вказує про те, що відповідач на порушення вимог підпункту 2.2.4 пункту 2.2. Договору не розрахувався за отриманий ОСОБА_5 матеріал із Позивачем до 20 жовтня 2013 року. Зазначається про те, що фактично розрахунок за ОСОБА_5 матеріал був здійснений шляхом укладення 10 січня 2014 року Угоди між Позивачем і Відповідачем про зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 318 240,40 грн.. Покликається на те, що підпунктом 2.2.5 Договору Відповідач зобов'язаний продати/поставити ОСОБА_6, вирощений із ОСОБА_5 матеріалу, виключно Позивачу на умовах, передбачених пунктом 2.1.6. Договору у такому порядку: 50 (п'ятдесят) % від загального обсягу врожаю ОСОБА_6 до 31 грудня 2013 року; 50 (п'ятдесят) % від загального обсягу врожаю ОСОБА_6 до 01 травня 2014 року. Вказує про те, що згідно із підпунктом 2.2.6 Договору, Відповідач зобов'язаний поставити соняшник, вирощений ним із ОСОБА_5 матеріалу та зібраний на земельній ділянці, відведеної для такої мети розміром 400 га власними транспортними засобами та за власний рахунок на адресу виробничих потужностей Позивача а саме: Вінницька область, смт. Крижопіль, вул. Куйбишева, 88. Зазначає про те, що на виконання умов Договору Відповідач прийняв від Позивача ОСОБА_5 матеріал у кількості 200 п.о., повинен був засіяти ними земельну ділянку розміром 400 га, зібрати врожай й поставити вирощений ОСОБА_6 виключно Позивачу, кількість ОСОБА_6, яку Відповідач зобов'язаний був поставити виключно Позивачу складає 1728 тон. Вказує про те, що як результат, використавши 200 п.о. для земельної ділянки площею 400 га при врожайності 4,32т з одного гектару, Відповідач зібрав врожай ОСОБА_6 у кількості 1728 тон. Зазначає про те, що станом на день складання даної позовної заяви Відповідач на виконання Договору поставив Позивачу ОСОБА_6 у кількості лише 315,2090 тони. Вказує про те, що Відповідач недопоставив Позивачу ОСОБА_6 кількості 1403,53 тон. Зазначає про те, що для забезпечення власної статутної господарської діяльності, Позивач уклав із Відповідачем ОСОБА_4, за яким забезпечив Відповідача ОСОБА_5 матеріалом для вирощування останнім ОСОБА_6 й очікував отримання цього ОСОБА_6 у прогнозованій кількості для вироблення соняшникової олії, яку за зовнішньоекономічними контрактами Позивач зобов'язаний продати контрагентам. Вказує про те, що якби Відповідач виконав свої договірні зобов'язання у повному обсязі і допоставив Позивачу 1403,53 тон ОСОБА_6, то Позивач мав би змогу виробити 598 тон олії та продати її за ціною 12 278,85 грн. за тону загальною вартістю 7 341 570,83 грн.. Покликається на те, що дохід, який би Позивач міг реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода) Відповідачем складає 3 260 877,11 грн.. Зазначає про те, що в даному випадку господарське зобов'язання виникло на підставі Договору купівлі- продажу сільськогосподарської продукції № ДА-27 від 01 лютого 2013р.. Вказує про те, що за своєю правовою природою ОСОБА_4 є договором контрактації сільськогосподарської продукції.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив покликаючись на те, що оплата за поставлений соняшник за згодою двох сторін здійснювалась шляхом перерахування коштів на рахунок продавця та зарахування однорідних зустрічних вимог. Зазначає про те, що до 10.01.2014 року ПСП «Кристал» було поставлено позивачу 151,624 тон соняшника на загальну суму 545 846,4 грн., оплату за поставлений соняшник було здійснено ТОВ «АВІС» із порушенням десятиденного строку, визначеного вказаними вище умовами, зокрема п.1.1.3 Договору. Зазначає про те, що 10 січня 2014 року розрахунок за ОСОБА_5 матеріал та за поставлений соняшник був здійснений шляхом укладення Угоди між Позивачем і Відповідачем про зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 318 240,4 грн.. Вказує про те, що разом з тим, у зв'язку із допущеним порушенням щодо строків оплати за поставлений соняшник з боку позивача, сторони внесли зміни до договору купівлі-продажу №ДА-27 стосовно обсягів поставки соняшника та строків оплати, визначивши такі умови виходячи із необхідності, поставки ПСП «Кристал» на адресу ТОВ «АВІС» соняшника у кількості відповідно до здійсненої останнім передоплати за нього. Зазначає про те, що на підтвердження змінених умов Договору, ПСП «Кристал» було видано на ТОВ «АВІС» рахунок-фактуру №СФ-0000010 від 24.02.2014 року на 100 тон соняшника загальною вартістю 360 000 грн., рахунок-фактуру №СФ-0000021 від 24.03.2014 року на 50 тон соняшника загальною вартістю 207 500 грн. та рахунок-фактуру №СФ-0000028 від 11.04.2014 року на 40 тон на загальну суму 178 000 грн., а всього на 190 тон соняшника загальною вартістю 745 500 грн..

Вказує про те, що у подальшому, згідно Банківських виписок за період з 28.02.2014 року по 15.04.2014 року ТОВ "АВІС" перерахував ПСП "Кристал" в якості передплати за поставку соняшника сімома платежами починаючи із 28.02.2014 року кошти в сумі 738 000 грн., у свою чергу, ПСП «Кристал» в період з 15.03.2014 року по 07.07.2014 року, згідно видаткових накладних №РН-0000015 від 15.03.2014 року, №РН-0000020 від 21.03.2014 року у кількості 3,347 тон на суму 13890,05 грн.; №РН-00000 16 від 23.03.2014 року у кількості 23,909 тон на суму 98026,9 грн.; №РН-0000028 від 04.04.2014 року у кількості 21.269 тон на суму 89329,8 №РН-0000029 від 09.04.2014 року у кількості 15,506 тон на суму 69001,7 грн.; №РН-0000030 від 16.04.2014 року у кількості 33,018 тон на суму 165090,13 грн.; №РН-0000033 від 29.04.2014 у кількості 6,617 тон на суму 33085 грн. поставив ТОВ «АВІС» соняшник у кількості 186,85 тон на загальну суму 738 003.13 грн.. тобто на суму здійсненої позивачем передоплати. Зазначає про те, що таким чином, вказані дії сторін Договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №ДА-27 від 01.02.2013 року свідчать про взаємну зміну сторонами умов договору щодо порядку поставки продукції та здійснення її оплати, що не суперечить положенням Розділу 10 Договору. Вказує про те, що такої ж правової позиції щодо підтвердження обставин зміни умов договору без укладення додаткової угоди притримується і Вищий господарський суд України (постанова ВГСУ від 23.12.2009 року у справі №18/529). Зазначає про те, що в період дії Договору №ДА-27 від 01.02.2013 року щодо поставки соняшника, тобто з 11.10.2013 року до 31.05.2014 року, від ТОВ «АВІС» до ПСП «Кристал» будь-яких претензій або ж вимог про поставку іншої частини соняшника не надходило, що вказує на прийняття ними змінених умов договору, письмову вимогу про необхідність поставити соняшник в більшій кількості позивач висловив лише у жовтні 2014 року, після закінчення дії Договору.

10.04.2017 від позивача до суду надійшла заява про винесення окремої ухвали щодо порушення завідувачем експертної установи та експертом законності та виявлення недоліків в діяльності Вінницького відділення Київського НДІ судових експертиз та про призначення повторної експертизи, проведення якої позивач просить доручити комісії експертів, які не брали участі у складанні первинного висновку.

Вказана заява мотивована тим, що позивач вважає, що дослідження експерта викликає сумніви в його правильності, що виражається в його неповноті, необгрунтованості й суперечності іншим матеріалам справи. Вказує про те, що у висновку відсутні будь-які розрахунки експертом такої частини позовних вимог як збитки. Також вказана заява мотивована злісним ухиленням від явки до суду та допущенням порушень під час проведення експертизи.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.04.2017 проти вказаної заяви заперечив.

Розглянувши вказану заяву суд дійшов наступних висновків.

У висновку експерта № 1300/15-21 від 07.11.2016 експертом зазначено про те, що питання перше, друге, третє, четверте, п'яте, шосте не відносяться до компетенції експертів - економістів, також зазначено те, що щодо питання сьомого, яке стосується суми збитків заявлених позивачем, документально підтвердити вказані збитки не видається за можливе. Окрім того 27.03.2017 від експертної установи до суду надійшов лист № 1300/15-21/48с/п від 17.03.2017 (а.с.80) із повідомленням про те, що судовий експерт ОСОБА_7 на дату судового засідання у справі № 902/340/15 перебуватиме у щорічній основній відпустці у період з 22.03.2017 по 14.04.2017, що унеможливить її явку в судове засідання на вимогу ухвали суду. На доказ цього до вказаного листа додано копію наказу від 09.03.2017 про надання відпустки судовому експерту ОСОБА_7 (а.с.81).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про винесення окремої ухвали щодо порушення завідувачем експертної установи та експертом законності та виявлення недоліків в діяльності Вінницького відділення Київського НДІ судових експертиз та про призначення повторної експертизи.

Заслухавши представника позивача, відповідача, повно, всебічно, об'єктивно і в сукупності дослідивши надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд, на підставі ст. 11, 16, 20, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 655, 712, 713 ЦК України прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

01.02.2013 позивачем (в Договорі - Сторона-1) та відповідачем (в Договорі - Сторона-2) було підписано договір № ДА-27 купівлі - продажу сільськогосподарської продукції.

Згідно п.1.1.1., 1.1.2. Договору Сторона 1 зобов'язується передати у власність Стороні 2 посівний матеріал високоврожайного соняшника (надалі іменується "ОСОБА_5 матеріал") та здійснити розрахунок за поставлений Стороною 2 ОСОБА_6, вирощений із ОСОБА_5 матеріалу. Сторона 2 зобов'язується прийняти ОСОБА_5 матеріал й використати його за призначенням, встановлене даним Договором, здійснити за нього розрахунок та поставити Стороні 1 соняшник, вирощений із ОСОБА_5 матеріалу (надалі іменується "Соняшник").

Згідно п.1.2, 1.3 Договору Сторони домовилися, що ОСОБА_5 матеріал та ОСОБА_6 разом у цьому Договорі іменуються "Предмет Договору". Найменування, кількість Предмету Договору, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниці виміру, ціна одиниці виміру та загальна сума Предмету Договору визначаються у специфікаціях, рахунках, видаткових накладних, актах приймання-передачі та інших товаро-супровідних документах, які є невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно п.2.1.1 Договору Сторона-1 зобов'язується передати у злісність Стороні-2 ОСОБА_5 матеріал у кількості 200 посівних одиниць загальною вартістю 318 240,00 грн. на день укладення даного Договору з метою його посіву на земельній ділянці розміром 400 га.

Згідно п.2.1.3 Договору Сторона-1 зобов'язується придбати у Сторони 2 весь врожай ОСОБА_6, вирощеного Стороною 2 із ОСОБА_5 матеріалу та зібраний на земельній ділянці, відведеної для такої мети розміром 400 га.

Згідно із п. 2.2.4 Договору Сторона - 2 зобов'язується оплатити Стороні-1 вартість ОСОБА_5 матеріалу не пізніше 20 жовтня 2013 року.

Згідно із п. 2.2.5 Договору Сторона - 2 зобов'язується продати/поставити ОСОБА_6, вирощений із ОСОБА_5 матеріалу, виключно Стороні - 1 на умовах, передбачених пунктом 2.1.6. Договору у такому порядку:

50 (п'ятдесят) % від загального обсягу врожаю ОСОБА_6 до 31 грудня 2013 року;

50 (п'ятдесят) % від загального обсягу врожаю ОСОБА_6 до 01 травня 2014 року.

Згідно із п. 2.2.6 Договору Сторона - 2 зобов'язується поставити ОСОБА_6, вирощений Стороною-2 із ОСОБА_5 матеріалу та зібраний на земельній ділянці, відведеної для такої мети розміром 400 га власними транспортними засобами та за власний рахунок на адресу виробничих потужностей Сторони 1, а саме: Вінницька область, смт. Крижопіль, вул. Куйбишева, 88. Поставка ОСОБА_6 транспортом Сторони - 1 можлива за попередньою письмовою домовленістю про це між Сторонами з одночасним коригуванням ціни із врахуванням транспортних витрат.

Згідно п.7.3, 7.4, 7.5, 7.6, 7.7 Договору за порушення обов'язків, передбачених пунктом 2.2. цього Договору, Сторона 2 відшкодовує Стороні 1 протягом семи банківських днів від дня отримання відповідної вимоги, збитки, завдані порушенням Договору (реальні збитки та (або) упущену вигоду) у повному обсязі. При порушенні виконання зобов'язань, передбачених підпунктами 2.2.4 пункту 2.2. Договору, Сторона 2 сплачує на користь Сторони 1 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період протермінування платежу, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних або несвоєчасно виконаних зобов'язань за кожен день прострочення за весь період протермінування платежу. Обмеження, передбачені п.6 ст. 232 Господарського кодексу України у даному випадку не застосовуються. У разі, якщо Сторона 2 порушила умови підпунктів 2.2.5 й 2.2.6 пункту 2.2 Договору, вона зобов'язана протягом семи банківських днів від дня отримання від Сторони 1 відповідної письмової вимоги, сплатити на користь останньої штраф у розмірі двадцяти % від ринкової вартості не переданого Стороні 1 ОСОБА_6 у встановлений термін та кількості, але не менше суми із розрахунку: із площі 400 га при врожайності 1,5 т з одного га та вартості 4 000,00 грн. за одну тону. У разі, якщо Сторона 2 порушила умови підпунктів 2.2.5. й 2.2.6 пункту 2.2 Договору, вона зобов'язана протягом семи банківських днів від дня отримання від Сторони 1 відповідної письмової вимоги, сплатити на користь останньої штраф у розмірі двадцяти % вартості ОСОБА_5 матеріалу за його безпідставне використання. При порушенні Стороною 1 виконання зобов'язань, передбачених підпунктом 1.1.3 пункту 1.1. Договору, Сторона 1 сплачує на користь Сторони 2 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період протермінування платежу, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаних або несвоєчасно виконаних зобов'язань за кожен день прострочення.

Згідно із п.10.1, 10.2 Договору цей ОСОБА_4 вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього Договору, та закінчується 31.05.2014 р..

04.02.2013 позивачем (в Додатковій угоді - Сторона-1) та відповідачем (в Додатковій угоді - Сторона-2) було підписано Додаткову угоду до договору № ДА-27 купівлі - продажу сільськогосподарської продукції від 01.02.2013, згідно якої зазначено, що Сторона 1 і Сторона 2 у зв'язку із необхідністю уточнення умов Договору купівлі- продажу сільськогосподарської продукції № ДА-27 від 01 лютого 2013р. домовились змінити підпункт 1.1.3. пункту 1.1., пункт 1.3, пункт 1.6 розділу 1 "Предмет договору", підпункти 2.1.8, 2.2.9 розділу 2 «Обов'язки Сторін», пункт 6.4 розділу "Умови приймання-передачі" і викласти їх такій редакції:

- підпункт 1.1.3. Сторона 1 зобов'язується прийняти ОСОБА_6, вирощений Стороною 2 із посівного матеріалу та оплатити його вартість протягом десяти банківських днів від дня фактичного отримання ОСОБА_6 від Сторони 2 із одночасним підписанням накладних та/або інших документів, передбачених цим Договором.

- пункт 1.3. Найменування, кількість Предмету Договору, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниця виміру, ціна одиниці виміру та загальна вартість Предмету Договору визначаються у видаткових накладних, рахунках та/або інших товарно-супровідних документах, які передбачені даним Договором і є його невід'ємною частиною.

- пункт 1.6. Право власності на Предмет Договору у протилежної Сторони виникає з моменту фактичного передання Предмету Договору з одночасним підписанням відповідних накладних за місцезнаходженням Сторони 2.

- підпункт 2.1.8. своєчасно й належним чином складати та передавати протилежній Стороні товарно-супровідні документи на Предмет Договору, передбачені цим Договором.

- підпункт 2.2.9. своєчасно й належним чином складати та передавати протилежній Стороні товарно-супровідні документи на Предмет Договору, передбачені цим Договором.

- пункт 6.4. Факти приймання-передачі Предмету Договору підтверджується належним чином оформленими Сторонами накладними.

Позивач поставив Відповідачу посівний матеріал, що стверджується видатковими накладними, а саме: № АУ-000022653 від 26 квітня 2013 року на суму 159 120,00 грн.; № АУ-000021089 від 26 квітня 2013 року на суму 159 120,00 грн., всього на суму 318 240,40 грн..

Відповідачем до 01.01.2014 було поставлено позивачу 151,624 тон соняшника на загальну суму 545 846,4 грн..

10 січня 2014 року розрахунок за ОСОБА_5 матеріал та за поставлений соняшник був здійснений шляхом укладення Угоди між Позивачем і Відповідачем про зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 318 240,4 грн..

ПСП «Кристал» було видано на ТОВ «АВІС» рахунок-фактуру №СФ-0000010 від 24.02.2014 року на 100 тон соняшника загальною вартістю 360 000 грн., рахунок-фактуру №СФ-0000021 від 24.03.2014 року на 50 тон соняшника загальною вартістю 207 500 грн. та рахунок-фактуру №СФ-0000028 від 11.04.2014 року на 40 тон на загальну суму 178 000 грн., а всього на 190 тон соняшника загальною вартістю 745 500 грн..

Згідно Банківських виписок за період з 28.02.2014 року по 15.04.2014 року ТОВ "АВІС" перерахував ПСП "Кристал" в якості передплати за поставку соняшника кошти в сумі 738 000 грн.

Відповідач в період з 15.03.2014 року по 07.07.2014 року, згідно наступних видаткових накладних: №РН-0000015 від 15.03.2014 року, №РН-0000020 від 21.03.2014 року; №РН-0000016 від 23.03.2014 року; №РН-0000028 від 04.04.2014 року; №РН-0000029 від 09.04.2014 року; №РН-0000030 від 16.04.2014 року; №РН-0000033 від 29.04.2014 поставив позивачу соняшник у кількості 186,85 тон на загальну суму здійсненої позивачем передоплати 738 003,13 грн..

Суд приходить до висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини контрактації сільськогосподарської продукції які регулюються ст.713 ЦК України.

Згідно ст.713 ЦК України за договором контрактації сільськогосподарської продукції виробник сільськогосподарської продукції зобов'язується виробити визначену договором сільськогосподарську продукцію і передати її у власність заготівельникові (контрактанту) або визначеному ним одержувачеві, а заготівельник зобов'язується прийняти цю продукцію та оплатити її за встановленими цінами відповідно до умов договору. До договору контрактації застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.525, ст.526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позовні вимоги грунтуються на недопоставці відповідачем позивачеві соняшнику кількості 1403,53 тон.

Відтак, в силу вимог ст.33, ч.2 ст.34 ГПК України, ч.2 ст.509 ЦК України позивач мав довести обов'язок відповідача поставити 1724 тон соняшника.

Оскільки між сторонами існували правовідносини сільськогосподарської контрактації до яких застосовуються положення купівлі - продажу, поставки, то позивач мав би довести про обов'язок відповідача поставити соняшник саме в кількості в якій він зазначає, і такий обов'язок мав би бути передбачений в договорі.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України ОСОБА_4 є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Посилання представника позивача на те, обов'язок відповідача поставки 1724 тон соняшника передбачений в п.2.2.5, п.2.2.6, п.7.5 Договору судом до уваги не беруться з огляду на наступне.

Суд не бере до уваги форми 29-сг (річна) про збір врожаю з одного гектару, оскільки в п.2.2.5 Договору немає посилання на те, що саме в такий спосіб буде вирахувана кількість соняшника яку зобов'язаний поставити відповідач позивачеві.

В пункті 2.2.6 Договору зазначено, що Сторона - 2 зобов'язується поставити ОСОБА_6, вирощений Стороною-2 із ОСОБА_5 матеріалу та зібраний на земельній ділянці, відведеної для такої мети розміром 400 га власними транспортними засобами та за власний рахунок на адресу виробничих потужностей Сторони 1, а саме: Вінницька область, смт. Крижопіль, вул. Куйбишева, 88. Поставка ОСОБА_6 транспортом Сторони - 1 можлива за попередньою письмовою домовленістю про це між Сторонами з одночасним коригуванням ціни із врахуванням транспортних витрат.

У вказаному пункті Договору не вказано конкретну кількість соняшнику яку мав би поставити відповідач позивачеві.

Окрім того, п.7.5 Договору передбачає відповідальність за невиконання п.2.2.5, п.2.2.6 Договору, врожай і вартість вказана в п.7.5 передбачена для обчислення штрафу а не для визначення кількості соняшника який відповідач мав поставити.

Обов'язок щодо кількості соняшника який мав поставити відповідач позивачеві мав бути вказаний в договорі за відсутності зазначення врожайності.

Редакція п.2.2.5, п.2.2.6 Договору за відсутності посилання на врожайність, вартість (50 % може бути обчислено відповідно до звіту про зібраний урожай) не містить одиниць виміру кількості соняшника який відповідач мав поставити, а також не містить порядку обчислення.

Всупереч ст.669 ЦК України в Договорі не вказано такої істотної умови як кількість товару, яка відповідно до ст.638, 669 ЦК України мала бути погоджена як істотна умова.

Це дає підстави суду для висновку про те, що договір не укладений внаслідок не зазначення кількості товару.

Відтак, позивач всупереч вимогам ст.33, ч.2 ст.34 ГПК України не довів належними засобами доказування обов'язок відповідача поставити соняшник в кількості 1724 тон і як наслідок не довів недопоставку відповідачем соняшника в кількості 1403,53 тон.

Окрім того, якщо б такий обов'язок і був би передбачений Договором то згідно ч.1 ст.670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Вказана норма закону є спеціальною по відношенню до загальних норм: ст.224, 225 ГК України і ст.623 ЦК України про відшкодування збитків за невиконання зобов'язань. Відтак згідно спеціальної норми ст.670 ЦК України за умови обов'язку поставити товар і його недопоставки позивач мав би право захищати свої охоронювані законом інтереси у спосіб визначений законодавцем в ст.670 ЦК України, а саме вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми, а не вимагати відшкодування збитків.

В силу ст. ст.4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач не довів належними засобами доказування обов'язок відповідача поставити соняшник в кількості 1724 тон і як наслідок не довів недопоставку відповідачем соняшника в кількості 1403,53 тон, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення 4 494 266,16 грн., з яких 1 181 515,93 грн.- штрафу за недопоставлений соняшник, 51 873,12 грн.- штрафу за безпідставне використання посівного матеріалу, 3 260 877,11 грн.- збитків, оскільки ці позовні вимоги є похідними від тверджень позивача щодо недопоставки відповідачем товару.

Окрім того, згідно із п.1.3 Договору найменування, кількість Предмету Договору, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), одиниці виміру, ціна одиниці виміру та загальна сума Предмету Договору визначаються у специфікаціях, рахунках, видаткових накладних, актах приймання-передачі та інших товаро-супровідних документах, які є невід'ємною частиною даного Договору.

Відтак, відповідач поставив соняшник в кількості та вартості вказаній у видаткових накладних.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем при поданні позову сплачено 73 080 грн., що в редакції Закону України "Про судовий збір" який діяв на момент звернення позивача із позовом до суду, тобто максимальний розмір судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру.

При зменшенні позивачем розміру позовних вимог, згідно редакції Закону України "Про судовий збір" який діяв на момент звернення позивача із позовом до суду та із врахуванням розміру мінімальної заробітної плати станом на січень 2015, із зменшених позовних вимог про стягнення 4 494 266,16 грн. необхідно було б сплатити максимальну суму судового збору - 73 080 грн..

З огляду на викладене, не підлягає поверненню позивачеві із державного бюджету судовий збір у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати на судовий збір в сумі 73 080 грн. та на проведення судової експертизи в сумі 18 480 грн., згідно ст.49 ГПК України, підлягають покладенню на позивача.

Керуючись викладеним, ст.4-3, 4-5, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82 - 84, 115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємства "Авіс" до Приватного сільськогосподарського підприємства "Кристал" про стягнення 4 494 266,16 грн., з яких 1 181 515,93 грн.- штрафу за недопоставлений соняшник, 51 873,12 грн.- штрафу за безпідставне використання посівного матеріалу, 3 260 877,11 грн.- збитків відмовити.

2.Судові витрати на судовий збір в сумі 73 080 грн. та на проведення судової експертизи в сумі 18 480 грн. покласти на позивача.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 10.04.2017 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 18 квітня 2017 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи