РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017№910/4292/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія

"ОРАНТА"

про стягнення 7 048,88 грн.

Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивачa: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" про стягнення 7 048,88 грн. страхового відшкодування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.03.2017 порушено провадження у справі № 910/4292/17, розгляд справи призначено на 10.04.2017 року.

03.04.2017 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 20.03.2017 року.

05.04.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.

10.04.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення по справі. У поданих поясненнях відповідач зазначив, що не заперечує проти обрахунку відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 7 048,88 грн.

Представники сторін у судове засідання 10.04.2017 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, на яку було відправлено ухвалу суду підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та вказана в позові.

У відповідності з положеннями пункту 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 2 ст. 352 Господарського кодексу України встановлено, що страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про страхування", страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Страхування наземного транспорту (крім залізничного), відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України "Про страхування", є видом добровільного страхування.

В статті 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

09.01.2014 між ПрАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" (далі - позивач, страховик) та ТОВ "Автокредит Плюс" (далі - страхувальник) був укладений Договір страхування наземного транспорту №HAHOCPS-14093V1 (далі - Договір), за яким був застрахований автомобіль НОМЕР_1.

04.11.2014 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки "ГАЗ 2705" державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.12.2014 у справі № 638/20258/14-П винним у спричиненні ДТП визнано водія автомобіля НОМЕР_3 - ОСОБА_2

05.11.2014 страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно звіту дослідження спеціаліста - автотоварознавця № 247/2014 від 12.11.2014 та калькуляції вартості відновлювального ремонту до нього, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_1 під час ДТП, складає 7 048,88 грн. без ПДВ.

Відповідно до складеного позивачем страхового акту №И-12 від 09.01.2015 розмір страхового відшкодування становить 7 048,88 грн.

Враховуючи зазначене, позивач на виконання умов Договору страхування виплатив страхове відшкодування в сумі 7 048,88 грн., виплата якого підтверджується платіжним дорученням № 79 від 09.01.2015.

На підставі вищевказаного Договору від 09.01.2014, заяви страхувальника від 05.11.2014, страхового акту №И-12 від 09.01.2015, позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 7 048,88 грн., виплата якого підтверджується платіжним дорученням № 79 від 09.01.2015.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 2. ст.1187 Цивільного кодексу України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування" та ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотньої вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відтак позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи, в межах суми 7 048,88 грн.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно внаслідок експлуатації транспортного засобу марки "ГАЗ 2705" державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, відповідно до постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 04.12.2014 (справа №638/20258/14-П).

Вищезазначеною постановою районного суду ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення - акт судового розгляду справи, який є результатом дослідження всіх документів та з'ясування всіх необхідних обставин. Таким чином, у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, дорожньо-транспортні пригоди, належним доказом є довідка Державної автомобільної інспекції, складена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення. У свою чергу, протокол - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, остаточний висновок щодо наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення міститься у постанові суду.

На момент скоєння даної ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки "ГАЗ 2705" державний номер НОМЕР_2, була застрахована у ПАТ НАСК "Оранта" (відповідача) на підставі договору (полісу) НОМЕР_4 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності по майну - 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.).

Отже, відповідач є особою, на яку полісом НОМЕР_4 покладено обов'язок з відшкодування шкоди завданої під час експлуатації транспортного засобу "ГАЗ 2705" державний номер НОМЕР_2 на час спірної ДТП.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (стаття 9 Закону України "Про страхування").

Позивач заявив до стягнення 7 048,88 грн., тобто сума відшкодування розрахована з вирахування франшизи відповідача - 0,00 грн.

Доказів сплати заявленої до стягнення суми коштів, відповідач суду не надав.

Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача суму у розмірі 7 048,88 грн., що є обгрунтованим та доведеним.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідач в порядку ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, не спростував заявлені позовні вимоги.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У зв'язку із задоволенням позову, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" (02081, м. Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (49094, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 32, ідентифікаційний код 33248430) страхове відшкодування у розмірі 7 048 (сім тисяч сорок вісім) грн. 88 коп. та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.04.2017

Суддя М.Є. Літвінова