КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2017 р. Справа№ 910/20981/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Руденко М.А.

за участю представників cторін:

позивача: Дубина О.О., довіреність б/н від 15.03.2017,

Матяш С.В., довіреність б/н від 15.03.2017,

відповідача: Потатуєв В.П., довіреність №29 від 27.12.2016.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Гарант-Система"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2017

у справі №910/20981/16 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Гарант-Система"

до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

про стягнення 369547,69 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Гарант-Система" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про стягнення 369547,69 грн, з яких: 181208,00 грн основного боргу, 15340,61 грн - 3% річних та 172999,08 грн збитків від інфляції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Гарант-Система" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 у справі №910/20981/16 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги ПрАТ "СК "Гарант-Система" задовольнити в повному обсязі. Стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційний господарський суд відмовити позивачу в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 залишити без змін, з огляду на його законність та обґрунтованість. Крім того, до відзиву ДАТ "Чорноморнафтогаз" надає лист до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та зазначає, що в силу своїх повноважень вивчивши зміст договору №754 від 19.07.2013 остання дійшла висновку, що цей договір не відповідає Типовому договору обов'язкового страхування повітряних суден (копію листа від 23.01.2017 №359/13-11 додано до відзиву на апеляційну скаргу).Таким чином, на думку відповідача, договір про обов'язкове страхування повітряного судна №754 від 19.07.2013 є неукладеним, оскільки сторони цього договору під час його укладання не узгодили всі істотні умови, внаслідок чого вказаний Договір не відповідає Типовому договору, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2002 №1535.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2017, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Гарант-Система" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 у справі №910/20981/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Андрієнка В.В., суддів Буравльова С.І., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Гарант-Система" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 20.04.2017.

В судове засідання, яке відбулось 20.04.2017 з'явились представники позивача та відповідача, які надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню. При цьому судова колегія бере до уваги наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2013 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Гарант-Система" (позивач, страховик) та Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (відповідач, страхувальник) було укладено Договір з обов'язкового страхування повітряного судна №754 (далі - Договір), відповідно до умов якого згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2002 №1535, страховик зобов'язується надати страхувальнику послуги з обов'язкового страхування повітряного судна - вертольоту "AGUSTA A 109C", у межах і терміни, зазначені в цьому договорі, а страхувальник прийняти і оплатити такі послуги.

Предметом договору страхування, у відповідності до п. 1.2. Договору, є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням повітряним судном (вертоліт "AGUSTA A 109C") згідно з Порядком та правилами проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, затвердженим постановою КМУ №1535 від 12.10.2002.

Згідно з п. 2.1.2. Договору застраховані ризики - ризики, що виникають: під час руління, у повітрі чи на землі, на стоянці, внаслідок яких настає повна загибель (в тому числі зникнення без вісті) або ушкодження повітряного судна при умові додержання вимог стандартних застережень.

Ціна цього Договору становить 362 416,00 грн (п. 3.1. Договору).

Згідно із п. 4.1. Договору (в редакції додаткової угоди №2/804 від 12.08.2013) розрахунки проводяться шляхом оплати страхувальником після пред'явлення страховиком рахунку на оплату послуг. Страховий платіж, зазначений у п. 3.1. цього Договору сплачується щоквартально рівними частинами, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок страховика. Перша частина в сумі 90604,00 грн сплачується протягом 30 календарних днів з дати початку періоду страхування. Наступні платежі сплачуються через кожні 3 (три) місяці:

- 1 частина в сумі 90604,00 грн - до 20.08.2013;

- 2 частина в сумі 90604,00 грн - до 20.11.2013;

- 3 частина в сумі 90604,00 грн - до 20.02.2014;

- 4 частина в сумі 90604,00 грн - до 20.05.2014.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач свої зобов'язання виконав частково, а саме 20.08.2013 сплатив лише першу частину страхового платежу в сумі 90604,00 грн, тоді як друга та третя частини, строк оплати яких наступив до дня офіційного визнання території АР Крим тимчасово окупованою територією, відповідачем не сплачені.

За неналежне виконання ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" зобов'язань за договором, ПрАТ "Страхова компанія "Гарант-Система" нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 15340,61 грн та збитки від інфляції в розмірі 172999,08 грн.

Відповідач проти позову заперечував та зазначив, що у зв'язку із несплатою останнім страхових платежів, дія договору була достроково припинена у відповідності до приписів ст. 28 Закону України "Про страхування", згідно із якою дія договору страхування припиняється та втрачає чинність у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. Також, ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" посилається на відсутність в матеріалах справи доказів видачі позивачем страхувальнику страхового сертифікату. Крім того, відповідач заперечував щодо вимоги про стягнення збитків від інфляції та 3% річних, оскільки нормами Закону України "Про страхування" не передбачено відповідальність у вигляді інфляційних втрат та 3% річних за несплачені страхові виплати.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Договором, у відповідності до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою спірний договір є договором страхування.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як встановлено судом, Договором з обов'язкового страхування повітряного судна №754 від 19.07.2013 визначений графік сплати відповідачем страхового платежу: 1-й платіж в сумі 90604,00 грн - до 20.08.2013, 2-й платіж в сумі 90604,00 грн до 20.11.2013, 3-й платіж в сумі 90604,00 грн до 20.02.2014.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 1 ст. 997 Цивільного кодексу України передбачено, що договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про страхування" дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі несплати страхувальником страхових платежів у встановлені договором строки. При цьому договір вважається припиненим у випадку, якщо перший (або черговий) страховий платіж не був сплачений за письмовою вимогою страховика протягом десяти робочих днів з дня пред'явлення такої вимоги страхувальнику, якщо інше не передбачено умовами договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив відповідачу вимогу від 11.03.2014 №05/159 щодо сплати чергового страхового платежу.

Вказану вимогу відповідач отримав 12.03.2014, що підтверджується квитанцією поштового зв'язку "Кур'єрська служба доставки".

Враховуючи те, що відповідач не сплатив черговий страховий платіж, Договір №754 від 19.07.2013 в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про страхування" припинив свою дію 26.03.2014, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у позивача відсутні підстави щодо стягнення з відповідача страхових виплат за вказаним договором.

Відповідно до п. 10.1 зазначеного договору строк дії договору закінчився 19.07.2014 і за час дії цього договору позивач не поніс жодних матеріальних витрат.

Крім того, згідно графіку сплати страхових платежів відповідач мав можливість остаточної сплати страхових платежів до 20.05.2014.

З урахуванням вищенаведеного, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги про стягнення з відповідача страхових виплат за Договором з обов'язкового страхування повітряного судна від 19.07.2013 №754 є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Щодо посилань відповідача на те, що Договір з обов'язкового страхування повітряного судна №754 від 19.07.2013 є неукладеним суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами.

Таким чином, визначення договору як неукладеного (такого, що не відбувся), може мати місце на стадії укладення господарського договору, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

За таких обставин, посилання ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на те, що договір №754 з обов'язкового страхування повітряного судна від 19.07.2013 є неукладеним, судом до уваги не приймаються.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Гарант-Система" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 у справі №910/20981/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 у справі №910/20981/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/20981/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

М.А. Руденко