ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.04.2017 Справа № 920/165/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Агрогарант», смт. Липова Долина, Липоводолинський район, Сумська область;

до відповідача: Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, с. Подільки, Липоводолинського району, Сумської області;

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог

на предмет спору на стороні відповідача: 1. Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області, смт. Липова Долина, Липоводолинський район, Сумська область;

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра-Інвест 2011», с. Потопиха, Липоводолинський район, Сумська область;

про визнання дій неправомірними, визнання першочергового права на укладення договору оренди землі та зобовязання вчинити дії

Суддя КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №3 від 13.02.2017;

Від відповідача: не зявився;

Від третіх осіб: 1. ОСОБА_2, довіреність №750 від 17.03.2017;

2. не зявився;

При секретарі судового засідання Нестеренко О.В.

СУТЬ СПОРУ: позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 30.01.2017 «Про надання в оренду не переоформлених земельних ділянок ТОВ «Довіра-Інвест 2011»; визнати незаконним та скасувати рішення Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 30.01.2017 року «Про надання в оренду не переоформлених земельних ділянок ТОВ «ТПК «Агрогарант»; визнати за позивачем переважне право на укладення договору оренди землі (9 непереоформлених паїв), площею 34,5070 га, розташованих на території Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області; зобовязати Подільківську сільську раду Липоводолинського району Сумської області укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Агрогарант» договір оренди землі (9 непереоформлених паїв), площею 34,5070 га, розташованих на території Подільківської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, строком до моменту державної реєстрації права власності спадкоємця на таку земельну ділянку або до набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою; з орендною платою в розмірі 12 % від нормативно-грошової оцінки землі; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством України; орендна плата вноситься в грошовій формі щомісячно до 15 числа першого за звітним місяця; розмір орендної плати переглядається у разі: зміни умов господарювання, зміни розміру земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках передбачених законом; у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами. В письмовому відзиві №02-33/98 від 22.03.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що договір оренди укладений з ТОВ «Довіра-Інвест 2011» у повній відповідності з вимогами діючого законодавства, а договір оренди від 01.11.2016, укладений між Липоводолинською РДА і позивачем, було розірвано 30.01.2017 р. шляхом підписання додаткової угоди. Крім того, зазначив, що фактично 9 земельних паїв позивач ніколи не обробляв, оскільки вони знаходяться в земельних масивах, які передані в оренду ТОВ «Довіра-Інвест 2011».

Третя Особа 1 в письмовому відзиві від 17.03.2017 зазначила, що 01.11.2016 р. Липоводолинстьа РДА і ТОВ «ТПК «Агрогарант» уклали договір оренди землі на 9 непереоформлених паїв, площею 34,5070 га строком н 11 місяців. 31.01.2017 з метою приведення у відповідність до норм чинного законодавства земельних правовідносин, між цими ж сторонами було підписано угоду про розірвання попереднього договору.

Представник третьої особи 2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи, тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами. В письмовому відзиві №5 від 23.03.2017 проти задоволення вимог позивача заперечував, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка була передана йому в оренду у відповідності з вимогами діючого законодавства, а позивач ніколи її не обробляв, оскільки земельна ділянка, яку він обробляв, розташована на іншому полі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і третьої особи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Від позивача надійшла заява від 14.04.2017 р. про припинення провадження у справі у звязку з відсутністю предмету спору згідно п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

В судовому засіданні представник позивача уточнив свої вимоги та просить суд припинити провадження у справі на підставі п. 4 ч.1 ст. 80 ГПК України у звязку з відмовою від позову, про що було подано відповідну заяву.

Представник третьої особи проти задоволення клопотання позивача не заперечує.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Оскільки позивач відмовився від своїх вимог і така відмова не суперечить вимогам чинного законодавства, а також не порушує прав та інтересів інших осіб, господарський суд приймає відмову відповідача від позову і відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України провадження у справі припиняється.

Крім того, позивач подав клопотання про повернення йому з Державного бюджету України 6400 грн. 00 коп. судового збору.

Пунктом 5 Постанови Пленум Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що статтею 7 Закону врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним. Статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі зазначено закриття (припинення) провадження (стаття 80 ГПК), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи спосіб формулювання даного положення, поняття закриття та припинення слід вважати тотожними. У разі припинення провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову, коли таку відмову прийнято господарським судом (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК), сплачені суми судового збору не повертаються.

Враховуючи викладене, суд вважає клопотання про повернення судового збору необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №920/165/17 - припинити.

2. В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Агрогарант» про повернення судового збору з Державного бюджету України - відмовити.

3. Ухвалу надіслати сторонам.

Суддя О.В. КОВАЛЕНКО