ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.04.2017 Справа № 904/1531/17

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛОНЗА", м. Дніпро

про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення неустойки у розмірі 54 000,00грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2. угода про надання прав. доп. від 05.01.2017;

від відповідача: Синюшкевич О.В., дов. від 01.02.2017;

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою в якій просить суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Алонза» (далі Відповідач) виконати умови договору № П-002 від 15.05.2014 року шляхом передачі у тимчасове оплатне використання Позивачеві приміщення № П-002 площею 125,00 кв.м. на 0 (нульовому) поверсі в будівлі Торгового центру «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на умовах, передбачених Договором № П-002 від 15.05.2014 року строком на 5 місяців 25 днів. Крім того, Позивач просить суд стягнути з Відповідача неустойку в розмірі 54000,00 грн.

Заявлені позовні вимоги, мотивовані порушенням з боку Відповідача умов договору № П-002 від 15.05.2014 року, яке полягало в односторонній відмові взятих на себе зобов'язань.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на невиконання Позивачем умов п. 6.6. договору, що є підставою для одностороннього розірвання договору оренди.

В судовому засіданні 13.04.2017 року оголошувалася перерва до 20.04.2017 року, згідно ст. 77 ГПК України.

В засіданні суду 20.04.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення, згідно ст. 85 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2014 року між ТОВ «Місія-1» (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендарем) був укладений договір оренди приміщення № П-002.

Згідно умов зазначеного договору, Орендодавець передав Орендареві в тимчасове платне користування приміщення № П-002 площею 125,00 кв.м. на 0 (нульовому) поверсі в будівлі Центру, збудованого власником за адресою: АДРЕСА_1

Орендар зобов'язався використовувати приміщення виключно в цілях надання послуг «Автомийки» (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 2.1. договору, приміщення передано в оренду на строк 2 роки 11 місяців. Строк оренди, визначений в п. 2.1. Договору, обраховується з дати підписання сторонами даного договору (п. 2.2. Договору).

21.10.2016 року, між сторонами договору складено акт здачі-приймання нежитлового приміщення, згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв приміщення, яке є об'єктом оренди за договором № П-002 від 15.05.2014 року.

01.04.2016 року між ТОВ «Місія-1» (Первинний Орендодавець), ТОВ «Алонза» (Новий Орендодавець - Відповідач), та ФОП ОСОБА_1 (Орендар), була укладена додаткова угода про заміну сторони по договору оренди № П-002 від 15.05.2014 року.

Згідно умов зазначеної додаткової угоди, Первинний Орендодавець відступає (передає), а Новий Орендодавець набуває всіх прав та приймає на себе всі зобов'язання Орендодавця за Договором, укладеним між Первинним орендодавцем та Орендарем, з моменту набрання чинності даною угодою.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди, вона набуває чинності з моменту її підписання Сторонами та діє до повного виконання Новим Орендодавцем та Орендарем усіх прийнятих за Договором зобов'язань, умови яких становляться обов'язковими для Нового Орендодавця.

Таким чином, з 01.04.2016 року Відповідач набув статусу Орендодавця за договором оренди приміщення № П-002 від 15.05.2014 року.

Як стверджує Позивач в своєму позові, 21.10.2016 року, до закінчення строку оренди по Договору № П-002 від 15.05.2014 року, Відповідач в односторонньому порядку, без будь-яких попереджень, припинив дію Договору, склавши майно, яке належить Орендатору та знаходилося в приміщенні № П-002, та виніс його за межі приміщення, про що Орендатором складено відповідний акт № 234-з від 21.10.2016 року.

На думку Позивача, зазначені дії Відповідача, свідчать про невиконання ним своїх договірних зобов'язань, які передбачені п. 2.1., 2.2., 6.1.1., 6.1.2., 9.2.2. договору.

Зважаючи на те, що з 21.10.2016 року Відповідач фактично обмежив можливість Орендаря у використанні орендованого приміщення, тобто порушив умови договору щодо надання приміщення в оренду на визначений договором строк, Позивач просить суд зобов'язати Відповідача передати приміщення у тимчасове користування на 5 місяців і 25 днів. Крім того, Позивач просить стягнути з Відповідача неустойку, передбачену п. 8.2.1 Договору, розмір якої за підрахунками позивача становить 54000,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заявленого позову, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 26.09.2016 року Відповідачем було складено повідомлення про розірвання Договору оренди приміщення № П-002 від 15.05.2014 року, за змістом якого він повідомив Позивача про розірвання з 07.10.2016 року Договору в односторонньому порядку, в зв'язку з невиконанням Орендарем умов п. 6.6 Договору в частині, яка стосується його обов'язку укласти договір на обслуговування, сервіс та поточний ремонт системи вентиляції, опалення та кондиціювання.

Згідно з п. 6.6. Договору, в період дії договору, Орендодавець взяв на себе зобов'язання за власний рахунок та після погодження з Орендодавцем укласти договір на обслуговування, сервіс та поточний ремонт систем вентиляції, опалення та кондиціювання з відповідною ліцензованою сервісною організацією, який підлягає передачі Орендодавцю в триденний строк з моменту укладення. Невиконання умов даного пункту є підставою для одностороннього розірвання договору оренди, з дотриманням процедури, передбаченої п. 9.2.2. Договору.

В свою чергу, п. 9.2.2. Договору передбачено, що Орендодавець має право розірвати Договір в односторонньому порядку, попередньо повідомивши Орендаря в письмовій формі за 10 (десять) робочих днів до дати розірвання.

Позивач - факт відсутності укладеного ним договору на обслуговування, сервіс та поточний ремонт систем вентиляції, опалення та кондиціювання не спростував, але розуміючи зміст п. 6.6. Договору, як такий, що встановлює період часу, протягом якого він мав укласти відповідний договір, вважав, що порушення умов договору з його боку не відбулося, оскільки сервісний договір міг бути укладений ним в будь-який час, до закінчення дії договору оренди.

Аналізуючи зміст п. 6.6. договору в цілому, суд дійшов висновку, що наявність погодженої сторонами умови, яка передбачає право Орендодавця на одностороннє розірвання договору у разі невиконання Орендарем обов'язку щодо укладення сервісного договору, вказує на те, що при визначені його умов із використанням словосполучення «в период действия настоящего договора», справжня воля сторін договору оренди була спрямована на встановлення строку дії сервісного договору, обов'язок з укладення якого покладено на Орендаря, а не періоду часу, протягом якого він мав укласти такий договір.

Тобто, сторони мали на намір визначити, що період дії сервісного договору, має відповідати періоду дії договору оренди, що є цілком логічним у порівняння з іншими умовами договору, які передбачають обов'язок Орендаря протягом всього строку дії договору оренди, утримувати орендоване приміщення в справному стані та у відповідності до технічних і санітарних норм (п. 5.6., 6.3.2. Договору).

В протилежному випадку, тлумачення умов п. 6.6. Договору як таких, що визначають період часу, протягом якого має бути укладений сервісний договір, призводить до втрати правового сенсу іншими умовами даного пункту, зокрема, щодо права на одностороннє розірвання договору оренди, адже, за вказаного розуміння зазначених положень правочину, реалізація відповідного право буде фактично унеможливлена до останнього дня періоду дії договору оренди, що не відповідає засадам розумності та справедливості.

З урахуванням вищенаведеного, за умов відсутності в матеріалах справи доказів, в підтвердження укладення Позивачем договору на обслуговування, сервіс та поточний ремонт систем вентиляції, опалення та кондиціювання, строк дії якого відповідає періоду дії договору оренди, слід дійти висновку, що Відповідач обґрунтовано, використав своє право на одностороннє розірвання договору оренди.

Відносно доводів Позивача щодо неотримання вповноваженою особою повідомлення про дострокове розірвання договору оренди, слід зауважити наступне.

Як убачається з матеріалів справи, та не заперечувалося сторонами під час розгляду справи, повідомлення про розірвання договору було вручено ОСОБА_4 26.09.2016 року.

Згідно представлених у справу доказів (а.с. 23, 46-48), зазначена особа (ОСОБА_4.) приймала участь при вивезенні майна Позивача з орендованого приміщення, отримувала рахунки з орендної плати, та підписував графік роботи орендарів, тобто вчиняла юридично значимі дій від імені Позивача у справі, а отже, Відповідач мав усі підстави розраховувати, що зазначена особа наділена повноваженнями діяти від імені Позивача у відносинах, що пов'язані з виконання спірного договору оренди.

Таким чином, суд дійшов висновку, що передбачена п. 9.2.2 Договорі процедура одностороннього розірвання договору, була дотримана Відповідачем в повному обсязі.

За умов встановлення судом факту існування підстав для дострокового розірвання договору оренди в односторонньому порядку, та дотримання Орендодавцем процедури такого розірвання, вимоги Позивача про зобов'язання передати майно на підставі договору оренди № П-002, та стягнення неустойки за прострочення передачі приміщення Орендатору, слід визнати необґрунтованими й такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позові відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 25.04.2017

Суддя О.В. Ліпинський