РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2017Справа №910/2155/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ»
до про 1. Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат»; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ - СМЦ» стягнення пені та 3% річних у розмірі 878755741 грн. 04 коп.
Представники:

від Позивача: Омельченко С.С. (представник за Довіреністю);

від Відповідача - 1: не з'явились;

від Відповідача - 2: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» (надалі також - «Відповідач - 1») та Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ - СМЦ» (надалі також - «Відповідач - 2») про стягнення пені та 3% річних у розмірі 878755741 грн. 04 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2016 у справі №910/2034/16 позов задоволено частково. Припинено провадження в частині стягнення 886 986 грн. 74 коп. основного боргу. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 1 406 290 120 грн. 15 коп. - основного боргу, 102 570 246 грн. 69 коп. - 3% річних, 42 605 грн. 23 коп. - судового збору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Холдинг" 20 000 грн. 00 коп. - основного боргу, 57 копійок - судового збору. В решті позовних вимог - відмовлено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 року у справі №910/2034/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2016 року, рішення господарського суду міста Києва від 28.04.2016 у справі №910/2034/16 скасовано частково, виклавши п. 3 резолютивної частини в наступній редакції: "Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 3 666 373 913 грн. 24 коп. (три мільярди шістсот шістдесят шість мільйонів триста сімдесят три тисячі дев'ятсот тринадцять) грн. 24 коп. - основного боргу, 164 083 559 (сто шістдесят чотири мільйони вісімдесят три тисячі п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 59 коп. - 3% річних, 1 540 450 098 (один мільярд п'ятсот сорок мільйонів чотириста п'ятдесят тисяч дев'яносто вісім) грн. 52 коп. - пені, 147 166 (сто сорок сім тисяч сто шістдесят шість) грн., 79 коп. - судового збору." В іншій частині рішення залишено без змін. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 161 883 (сто шістдесят одна тисяча вісімсот вісімдесят три) грн., 47 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Як зазначає Позивач, вказане рішення суду набрало законної сили, проте Відповідач - 1 не погасив існуючу заборгованість до теперішнього часу, а тому факт порушення останнім умов Договору є доведеним. Таким чином, враховуючи неналежне виконання Відповідачем - 1 умов Договору та рішення суду, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» та Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ - СМЦ» пеню у розмірі 813 311 198 грн. 99 коп. та 3% річних у розмірі 65 444 542 грн. 05 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2017 року порушено провадження у справі № 910/2155/17, судове засідання призначено на 01.03.2017 року.

23.02.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, якою просив Суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" та Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ - СМЦ" 816 246 731,90 грн. пені та 65 710 228,16 грн. 3% річних.

28.02.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 10.02.2017 року та клопотання, яким просив Суд відкласти розгляд справи та зобов'язати Позивача надати Відповідача-1 обґрунтований розрахунок заявленої до стягнення суми.

01.03.2017 року в судове засідання з'явились представники позивача та відповідача-1. Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 10.02.2017 року не виконав. Представник відповідача-1 вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 10.02.2017 року виконав не в повному обсязі.

Щодо заяви Позивача про збільшення розміру позовних вимог, Суд зазначив наступне. Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору, у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, Суд прийняв заяву Позивача про збільшення розміру позовних вимог до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача подав довідку про відсутність аналогічного спору на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 10.02.2017 року, а представник відповідача-1 підтримав клопотання про відкладення розгляду справи та направлення обґрунтованого розрахунку на адресу Відповідача.

Суд прийшов до висновку про задоволення клопотання представника відповідача-1 в частині відкладення розгляду справи.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача:

- здійснити обґрунтований розрахунок пені та 3% річних щодо кожного Відповідача окремо із зазначенням періоду початку прострочки та закінчення такого нарахування, відповідно до вимог ч. 5 ст. 254, ст. 530 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України;

- надати належним чином засвідчену копію матеріалів позовної заяви з додатками по справі №910/2034/16;

- надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо здійснення нарахування пені в межах суми, нарахованої протягом одного року, що передують зверненню Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" до суду з позовом по справі №910/2034/16;

- надати інформацію з посиланням на належні докази щодо того, чи пред'явлено наказ по справі №910/2034/16 до примусового виконання.

2) Відповідачів надати докази на підтвердження виконання рішення Господарського суду міста Києва, частково скасованого постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 року, у справі №910/2034/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 року відкладено розгляд справи на 29.03.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача-2 в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

23.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву та клопотання, в якому просить Суд зменшити розмір пені на 70%.

27.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення та документи на виконання вимог ухвали суду від 01.03.2017 року.

29.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій просить Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ - СМЦ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 3% річних у розмірі 5 000,00 грн. та стягнути з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 816 246 731,90 грн. пені та 65 710 228,16 грн. 3% річних.

29.03.2017 року в судове засідання з'явились представники позивача та відповідача-1. Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду не виконав.

Суд прийняв до розгляду клопотання Відповідача-1 про зменшення розміру пені на 70%, а щодо заяви Позивача про зменшення позовних вимог, Суд зазначив наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору, у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.12 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

В заяві про зменшення позовних вимог Позивач зазначив, що відповідно до п 2.3 Договору поруки №ПР080217-2 від 08.02.2017 року, який укладено між Позивачем та Відповідачем-2 передбачено, що Відповідач-2 відповідає перед Позивачем за виконання зобов'язань Відповідача-1 в повному обсязі належним йому на праві власності майном, у тому числі коштами. Однак відповідальність Відповідача-2 обмежується 5 000,00 грн.

В заяві про збільшення позовних вимог, яку прийнято до розгляду, Позивач просив Суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" та Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ - СМЦ" 816 246 731,90 грн. пені та 65 710 228,16 грн. 3% річних, що загалом становить 881 956 960,06 грн.

Заявою про зменшення позовних вимог Позивач просив стягнути з Відповідача-1 3% річних у розмірі 5 000,00 грн. та стягнути з Відповідача-2 816 246 731,90 грн. пені та 65 710 228,16 грн. 3% річних, що загалом становить 881 961 960,06 грн.

Отже, заява Позивача про зменшення позовних вимог фактично є заявою про збільшення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, Суд прийняв заяву Позивача до розгляду.

Також, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача:

- надати належним чином завірену копію Договору поруки, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ - СМЦ", дія якого розповсюджується на заявлений Позивачем період прострочки Відповідача - 1;

- надати письмові пояснення чи заперечення щодо заяви Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" про зменшення розміру пені на 70%.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2017 року відкладено розгляд справи на 05.04.201 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача-2 в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

05.04.2017 року в судове засідання з'явились представники позивача та відповідача-1. Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду не виконав.

В судовому засіданні представник позивача подав письмові пояснення та заперечення на клопотання Відповідача-1 про зменшення розміру пені на 70%.

Суд зазначив, що нові докази та заперечення на виконання вимог ухвали суду від 29.03.2017 року були подані лише в судовому засіданні, а отже, Суду та представникам необхідний час для ознайомлення з ними, що є підставою для відкладення розгляду справи.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору на 15 днів.

Суд, відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника позивача про продовження строків розгляду спору, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2017 року відкладено розгляд справи на 19.04.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача-2 в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, необхідністю ознайомлення з новими доказами по справі.

В судовому засіданні 19 квітня 2017 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представники Відповідачів в судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення справи на 19.04.2017 року та поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 10.04.2017 року уповноваженій особі підприємства Відповідача - 2 ухвали суду від 05.04.2017 року.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідачі про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що Відповідачі були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Відповідачів не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 19 квітня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

29.12.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» (Постачальник) та Відкритим акціонерним товариством «Алчевський металургійний комбінат», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Алчевський металургійний комбінат"; (Покупець) було укладено Договір поставки №ГРД-01/10-5002, за умовами якого Постачальник зобов'язується передати у власність покупця залізорудний концентрат з базовим вмістом заліза 63,70% та базовим вмістом вологи 10,50% виробництва ВАТ "Центральний ГЗК" , ВАТ "Північний ГЗК", ВАТ "Інгулецький ГЗК", ВАТ "Південний ГЗК", а Покупець зобов'язується прийняти вказаний Товар та оплатити його на умовах, передбачених Договором та Специфікаціями до нього. Товар може поставлятися з ВАТ "Центральний ГЗК" , ВАТ "Північний ГЗК" , ВАТ "Інгулецький ГЗК", ВАТ "Південний ГЗК" на вибір Постачальника.

Поставка товару здійснюється протягом відповідних контрактних періодів, якими за визначенням п. 2.2 Договору є періоди, протягом яких ціна товару в доларовому еквіваленті, встановлена у відповідності з п. 5.3 Договору, залишається незмінною. Контрактний період за даним договором складає 1 квартал. Об'єми та графіки поставок погоджені сторонами в п. 4.1 договору.

Відповідно до п. 6.2 Договору умови оплати: протягом 21 календарного дня, починаючи з дати поставки партії товару (включно з днем поставки). Якщо двадцять перший календарний день (починаючи з дати поставки та включаючи день поставки) припадає на вихідний або святковий день, оплата відповідних партій товару повинна бути здійснена не пізніше останнього робочого дня, що передує вихідному або святковому дню.

Згідно з п. 6.2.1 Договору партія товару вважається повністю оплаченою, якщо еквівалентна доларова величина фактично здійснених покупцем платежів (в гривнях) за цю конкретну партію товару, перерахована з гривень в доларовий еквівалент за офіційним курсом НБУ UAH/USD на дату фактичної оплати цієї партії товару, дорівнює еквівалентній доларовій вартості цієї партії товару.

Пунктом 6.2.2 Договору передбачено, що рахунки-фактури на товар виставляються в день поставки партії товару в національній валюті України - гривні, виходячи із перерахунку в гривню ціни товару в доларовому еквіваленті, який діяв в поточному контрактному періоді поставки (з базовим вмістом заліза та базовим вмістом дріб'язку), а також приплат/знижок до ціни товару в доларовому еквіваленті, що діють в поточний контрактний період поставки за зміну якісних характеристик товару (вміст заліза, вміст дріб'язку). При виставленні рахунків-фактур, для цілей перерахунку, ціна товару в доларовому еквіваленті і доплати/знижки в доларовому еквіваленті множаться на офіційний курс НБУ UAH/USD, встановлений на дату поставки партії товару. Для виставлення рахунків-фактур приймається вага партії товару, вказана в залізничній накладній та фактичні якісні характеристики товару (вміст заліза, вміст дріб'язку), що вказані в сертифікаті якості виробника.

Згідно з пунктом 6.2.3 договору, у випадку, якщо еквівалентна доларова величина фактично здійснених покупцем платежів (в гривні) за конкретну партію товару, перерахована з гривні в доларовий еквівалент за офіційним курсом НБУ UAH/USD на дату фактичної оплати цієї партії товару, перевищує еквівалентну доларову вартість партії товару, розрахованої виходячи з еквівалентних доларових цін і еквівалентних доларових приплат/знижок, фактичної ваги та фактичних якісних характеристик даної партії товару, то різниця в доларовому еквіваленті між доларовою величиною фактично здійснених покупцем платежів (в гривнях) за конкретну партію товару, перерахованої з гривень в доларовий еквівалент по офіційному курсу НБУ UAH/USD на дату фактичної оплати цієї партії товару і еквівалентної доларової вартості даної партії, розрахованої виходячи із еквівалентних доларових цін і еквівалентних доларових приплат/знижок, фактичної ваги та фактично якісних характеристик цієї партії товару, враховується як часткова оплата в доларовому еквіваленті наступної партії товару. Корегування ціни товару в гривні оформлюється коригувальними рахунками та податковими накладними на дату оплати партії товару.

У випадку, якщо еквівалентна доларова величина фактично здійснених покупцем платежів (в гривні) за конкретну партію товару, перерахована з гривні в доларовий еквівалент за офіційним курсом НБУ UAH/USD на дату фактичної оплати цієї партії товару, є меншою еквівалентної доларової вартість цієї партії товару, розрахованої виходячи з еквівалентних доларових цін і еквівалентних доларових приплат/знижок, фактичної ваги та фактичних якісних характеристик даної партії товару, то різниця в доларовому еквіваленті між еквівалентною доларовою вартістю цієї партії товару, розрахованої виходячи з еквівалентних доларових цін і еквівалентних доларових приплат/знижок, фактичної ваги та фактичних якісних характеристик даної партії товару і доларової величини фактично здійснених покупцем платежів (в гривнях) за конкретну партію товару, перерахованої з гривень в доларовий еквівалент по офіційному курсу НБУ UAH/USD на дату фактичної оплати цієї партії товару, повинна бути сплачена покупцем у гривні в той же день, по офіційному курсу НБУ UAH/USD на дату оплати. Корегування ціни товару в гривні оформлюється коригувальними рахунками на дату оплати партії товару (п. 6.2.4 Договору).

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати, передбачених п.6.2 вказаного Договору, Покупець зобов'язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки. Пеня нараховується за весь період прострочки до фактичного моменту оплати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2016 у справі №910/2034/16 позов задоволено частково. Припинено провадження в частині стягнення 886 986 грн. 74 коп. основного боргу. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 1 406 290 120 грн. 15 коп. - основного боргу, 102 570 246 грн. 69 коп. - 3% річних, 42 605 грн. 23 коп. - судового збору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Холдинг" 20 000 грн. 00 коп. - основного боргу, 57 копійок - судового збору. В решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 року у справі №910/2034/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2016 року, рішення господарського суду міста Києва від 28.04.2016 у справі №910/2034/16 скасовано частково, виклавши п. 3 резолютивної частини в наступній редакції: "Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 3 666 373 913 грн. 24 коп. (три мільярди шістсот шістдесят шість мільйонів триста сімдесят три тисячі дев'ятсот тринадцять) грн. 24 коп. - основного боргу, 164 083 559 (сто шістдесят чотири мільйони вісімдесят три тисячі п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 59 коп. - 3% річних, 1 540 450 098 (один мільярд п'ятсот сорок мільйонів чотириста п'ятдесят тисяч дев'яносто вісім) грн. 52 коп. - пені, 147 166 (сто сорок сім тисяч сто шістдесят шість) грн., 79 коп. - судового збору." В іншій частині рішення залишено без змін. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 161 883 (сто шістдесят одна тисяча вісімсот вісімдесят три) грн., 47 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

08 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ - СМЦ» (Поручитель) було укладено Договір поруки №ПР0802217-2, у відповідності до якого Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Кредитором за своєчасне та повне виконання зобов'язань Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" (боржник) за договором поставки №ГРД-01/10-5001 від 29.12.2010р., укладеним між кредитором та боржником, включаючи можливу відповідальність за несвоєчасну оплату коштів, сплаті пені, процентів та штрафів, передбачених договором поставки.

Відповідальність поручителя виникає як у випадку часткового невиконання боржником прийнятих ним зобов'язань, так і у випадку повного невиконання таких зобов'язань (п.2.2 Договору поруки).

Згідно з п. 2.3 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань в повному обсязі належним йому на праві власності майном, у тому числі коштами. Однак, відповідальність поручителя обмежується 5 000 гривень за зобов'язаннями боржника, включаючи можливу відповідальність за несвоєчасну оплату коштів, сплату пені, процентів, штрафів та інших похідних грошових вимог, передбачених договором поставки, та у будь-якому випадку не може перевищувати зазначену суму.

Відповідно до п. 4.1. Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання боржником обов'язків за договором поставки №ГРД-01/10-5001 від 29.12.2010р. та поручителем за цим договором.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що вказане рішення суду набрало законної сили, проте Відповідач - 1 не погасив існуючу заборгованість до теперішнього часу, а тому факт порушення останнім умов Договору є доведеним. Таким чином, враховуючи неналежне виконання Відповідачем - 1 умов Договору та рішення суду, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ - СМЦ» 3% річних у розмірі 5000 грн. 00 коп. та з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» пеню у розмірі 816 246 731 грн. 90 коп. та 3% річних у розмірі 65 710 228 грн. 16 коп. з урахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог від 29.03.2017 року, яка прийнята Судом до розгляду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору поставки №ГРД-01/10-5002 від 29.12.2010 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2016 у справі №910/2034/16 позов задоволено частково. Припинено провадження в частині стягнення 886 986 грн. 74 коп. основного боргу. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 1 406 290 120 грн. 15 коп. - основного боргу, 102 570 246 грн. 69 коп. - 3% річних, 42 605 грн. 23 коп. - судового збору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Холдинг" 20 000 грн. 00 коп. - основного боргу, 57 копійок - судового збору. В решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 року у справі №910/2034/16 рішення господарського суду міста Києва від 28.04.2016 у справі №910/2034/16 скасовано частково, виклавши п. 3 резолютивної частини в наступній редакції: "Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 3 666 373 913 грн. 24 коп. (три мільярди шістсот шістдесят шість мільйонів триста сімдесят три тисячі дев'ятсот тринадцять) грн. 24 коп. - основного боргу, 164 083 559 (сто шістдесят чотири мільйони вісімдесят три тисячі п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 59 коп. - 3% річних, 1 540 450 098 (один мільярд п'ятсот сорок мільйонів чотириста п'ятдесят тисяч дев'яносто вісім) грн. 52 коп. - пені, 147 166 (сто сорок сім тисяч сто шістдесят шість) грн., 79 коп. - судового збору." В іншій частині рішення залишено без змін. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 161 883 (сто шістдесят одна тисяча вісімсот вісімдесят три) грн., 47 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

На виконання рішення суду від 28.04.2016 року, частково скасованого постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 року, 30 вересня 2016 року Господарським судом м. Києва видано Накази №910/2034/16.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2016 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 року у справі №910/2034/16 залишено без змін.

Відповідно до норм статей 598 - 609 Цивільного кодексу України, рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання. В той же час, приписи статті 625 Цивільного кодексу України не заперечують звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, суми інфляційних та процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, зокрема, за період після прийняття судом відповідного рішення.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.04.2016 року у справі №910/2034/16, частково скасованого постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 року, яке набрало законної сили, було встановлено факт прострочення виконання Відповідачем - 1 грошового зобов'язання за Договором поставки №ГРД-01/10-5002 від 29.12.2010 року та факт наявності заборгованості Відповідача - 1 перед Позивачем у розмірі 3 666 373 913 грн. 24 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість зі сплати основного боргу Відповідача - 1 перед Позивачем за Договором поставки №ГРД-01/10-5002 від 29.12.2010 року становила 3 666 373 913 грн. 24 коп., що є підставою для нарахування Відповідачу - 1 3% річних та пені за період прострочки виконання ним грошового зобов'язання саме з 09.02.2016 року по 21.09.2016 року, оскільки рішенням Господарського суду м. Києва від 28.04.2016 року у справі №910/2034/16, частково скасованого постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 року, стягнуто 3% річних та пені за період по 19.01.2016 року.

При цьому Суд зазначає, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. (п.7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі № 3-57гс10, від 4 липня 2011 р. у справі № 3-65гс11, від 12 вересня 2011 р. у справі №3-73гс11, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 3-89гс11, від 14 листопада 2011 р. у справі №3-116гс11, від 23 січня 2012 р. у справі № 3-142гс11.

При зверненні до суду з урахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог від 29.03.2017 року, яка прийнята Судом до розгляду, Позивач просив стягнути з Відповідача - 1 на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 09.02.2016 року по 21.09.2016 року у розмірі 65 710 228 грн. 16 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем - 1 оплати за Договором поставки №ГРД-01/10-5002 від 29.12.2010 року за загальний період прострочки з 09.02.2016 року по 21.09.2016 року вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача, та до стягнення з Відповідача - 1 на користь Позивача підлягає 3% річних у розмірі 65 530 691 грн. 74 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем - 1 його грошового зобов'язання за загальний період з 09.02.2016 року по 21.09.2016 року.

Позивачем також заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ - СМЦ» 3% річних у розмірі 5000 грн. 00 коп. з урахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог від 29.03.2017 року, яка прийнята Судом до розгляду.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач зазначав, що 08 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ - СМЦ» (Поручитель) було укладено Договір поруки №ПР0802217-2, у відповідності до якого Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Кредитором за своєчасне та повне виконання зобов'язань Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" (боржник) за договором поставки №ГРД-01/10-5001 від 29.12.2010р., укладеним між кредитором та боржником, включаючи можливу відповідальність за несвоєчасну оплату коштів, сплаті пені, процентів та штрафів, передбачених договором поставки.

Відповідальність поручителя виникає як у випадку часткового невиконання боржником прийнятих ним зобов'язань, так і у випадку повного невиконання таких зобов'язань (п.2.2 Договору поруки).

Згідно з п. 2.3 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань в повному обсязі належним йому на праві власності майном, у тому числі коштами. Однак, відповідальність поручителя обмежується 5 000 гривень за зобов'язаннями боржника, включаючи можливу відповідальність за несвоєчасну оплату коштів, сплату пені, процентів, штрафів та інших похідних грошових вимог, передбачених договором поставки, та у будь-якому випадку не може перевищувати зазначену суму.

Відповідно до п. 4.1. Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання боржником обов'язків за договором поставки №ГРД-01/10-5001 від 29.12.2010р. та поручителем за цим договором.

Відповідно до ч.1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов'язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред'явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред'явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Проте, Суд зазначає, що Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача - 1 3% за непогашення основного боргу за загальний період прострочки з 09.02.2016 року по 21.09.2016 року у розмірі 65 710 228 грн. 16 коп. та пеню за загальний період прострочки з 09.02.2016 року по 21.09.2016 року у розмірі 816 246 731 грн. 90 коп., в той час як Договір поруки №ПР0802217-2 від 08.02.2017 року набрав чинності з моменту його підписання сторонами, тобто 08.02.2017 року, а тому його дія не розповсюджується на заявлений Позивачем період заборгованості Відповідача - 1. Крім того, в судовому засіданні представник Позивача підтвердив факт відсутності іншого договору поруки, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ - СМЦ».

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ - СМЦ» про стягнення 3% річних у розмірі 5000 грн. 00 коп. задоволенню не підлягають.

Також Позивач з урахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог від 29.03.2017 року, яка прийнята Судом до розгляду, просив стягнути з Відповідача - 1 на його користь пеню за загальний період прострочки з 09.02.2016 р. по 21.09.2016 р. у розмірі 816 246 731 грн. 90 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що у випадку порушення Покупцем строків оплати, передбачених п.6.2 договору, Покупець зобов'язався сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки. Пеня нараховується за весь період прострочення аж до фактичного моменту оплати.

Згідно з п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що приписом ст. 232 ГК України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

23.03.2017 року Відповідачем - 1 у відзиві на позовну заяву заявлено про застосування спеціального строку позовної давності до вимог Позивача про стягнення пені.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини другої статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Відтак, аналіз наведених норм Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року у справі № 6-1138цс15.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 09.02.2017 року, що підтверджується вхідним штампом канцелярії суду. При цьому, Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» заявлено про стягнення пені за загальний період прострочки з 09.02.2016 року, тобто за рік перед зверненням кредитора до суду з вказаним позовом.

Враховуючи вищевикладене, не підлягає задоволенню заява Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» про застосування спеціального строку позовної давності до вимог про стягнення пені, викладена у відзиві на позовну заяву від 23.03.2017 року, оскільки Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення пені в межах спеціального строку позовної давності з урахуванням збільшеного строку нарахування пені у Договорі поставки №ГРД-01/10-5002 від 29.12.2010 року ніж того, що визначений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв'язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем - 1 його договірного грошового зобов'язання за загальний період з 09.02.2016 р. по 21.09.2016 р. у розмірі 816 246 731 грн. 90 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв'язку з невірним розрахунком Позивача та з Відповідача - 1 на користь Позивача підлягає стягненню пеня за загальний період прострочення з 09.02.2016 р. по 21.09.2016 р. у розмірі 811 229 637 грн. 85 коп.

Що стосується Клопотання Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» про зменшення розміру пені на 70% на підставі п.3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, Суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому, норми чинного законодавства не містять визначення "винятковий випадок", тому це поняття є оціночним.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами статті 233 Господарського кодексу України, якщо штрафні санкції, що підлягають сплаті дуже великі у порівнянні зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). (п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року)

Суд зазначає, що законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, і дане питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 N 7-рп/2013.

В обґрунтування поданого клопотання про зменшення розміру пені на 70% на підставі п.3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, Відповідач - 1 зазначав, що він зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на території Луганської області у місті Алчевськ, Сєвєродонецьк. Указом Президента України №405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України". В рамках реалізації вказаного рішення на території Луганської області силами ЗС України, МВС та СБУ з 14.04.2014 року проводиться "Антитерористична операція" (АТО), яка триває і до теперішнього часу. Відповідач - 1 та його контрагенти призупинили здійснення господарської діяльності з постачання та перевезення готової продукції, сировини у межах та за межі Луганської області. За даними звітів про фінансові результати Відповідач - 1 отримав збитки у розмірі 10568344 тис. грн., заборгованість з оплати праці становить 70042 тис. грн.

Суд, з огляду на матеріали справи, з урахуванням інтересів обох сторін, причин невиконання Відповідачем - 1 своїх зобов»язань за Договором, наслідків порушення зобов'язання, вжиття останнім всіх заходів до виконання зобов'язання, прийшов до висновку наявність існування виняткових обставин для можливості застування п. 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Так, Судом встановлено, що Указом Президента України №405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України". За інформацією ПАТ «Укрзалізниця» з 25.01.2017 року рух поїздів у напрямку станції Комунарськ відсутній через втручання в роботу залізничного транспорту сторонніх осіб, що підтверджується відповідними листами від 27.01.2017 року, 08.02.2017 року, 09.02.2017 року, 22.02.2017 року. Вказане призводить до блокування виробничої діяльності Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», як то розриву технологічних процесів, відсутності сировини та неможливості відправки готової продукції. Наказом Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» №109 від 13.02.2017 року вирішено здійснити «гарячу» консервацію основних фондів ПАТ «АМК» з 13.02.2017 року. Крім того, Суд приймає до уваги звіт про фінансові результати за 2016 рік, баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2016 року, за якими збитки підприємства складають 10568344 тис.грн.

Також, Суд зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2016 у справі №910/2034/16, частково скасованого постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 3 666 373 913 грн. 24 коп. грн. 24 коп. - основного боргу, 164 083 559 грн. 59 коп. - 3% річних, 1 540 450 098 грн. 52 коп. - пені, 147 166 грн., 79 коп. - судового збору." Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ" 161 883 грн., 47 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Оцінюючи наявні матеріали справи, доводи Відповідача - 1, враховуючи надані Відповідачем - 1 докази щодо свого скрутного матеріального стану (звіт про фінансові результати за 2016 рік, баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2016 року), а також беручи до уваги те, що з Відповідача - 1 підлягає стягненню, окрім пені, ще 3% річних та заборгованість, а також враховуючи неспіврозмірність нарахованої пені та існуючої заборгованості, інтереси Позивача, відсутність доказів, які підтверджували наявність у Позивача збитків, які б були спричинені простроченням саме Відповідача - 1, Суд вважає за можливе зменшити пеню на 70% (від суми 811 229 637 грн. 85 коп.), що становить 243 368 891 грн. 35 коп., а тому клопотання Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» про зменшення розміру пені на 70% на підставі п.3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України підлягає задоволенню.

Таким чином, з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» підлягає стягненню 3% річних у розмірі 65 530 691 грн. 74 коп. та пеня у розмірі 243 368 891 грн. 35 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам, а в частині зменшеного розміру пені - на Відповідача - 1.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» (93400, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, ВУЛИЦЯ ВІЛЄСОВА, будинок 20А, Ідентифікаційний код юридичної особи 05441447) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» (87534, Донецька обл., місто Маріуполь, ПРОСПЕКТ НАХІМОВА, будинок 116-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 34093721) 3% річних у розмірі 65 530 691 (шістдесят п'ять мільйонів п'ятсот тридцять тисяч шістсот дев'яносто одна) грн. 74 (сімдесят чотири) коп., пеню у розмірі 243 368 891 (двісті сорок три мільйони триста шістдесят вісім тисяч вісімсот дев'яносто одна) грн. 35 (тридцять п'ять) коп. та судовий збір у розмірі 238 584 (двісті тридцять вісім тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 53 (п'ятдесят три) коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ ХОЛДИНГ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ - СМЦ» - відмовити повністю.

5. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24 квітня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин