КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2017 р. Справа№ 19/032-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

секретар: Іванов О.О.

за участю представників

прокуратури: Бондаренко І.В.;

позивача: не з'явилися;

відповідача: Падалко М.М.;

ВДВС: не з'явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-

комунального господарства"

на ухвалу Господарського суду Київської області

від 23.02.2017р.

про повернення без розгляду скарги Комунального підприємства

"Управління житлово-комунального господарства"

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління

державної виконавчої служби Головного територіального

управління юстиції в Київській області

у справі №19/032-12 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Київської міжрайонної екологічної прокуратури Дніпровської

екологічної прокуратури (правонаступником якої є

Прокуратура Київської області) в інтересах держави в особі

Державної екологічної інспекції в Київській області

(правонаступником якої є Державна екологічна інспекція

у Київській області)

до Комунального підприємства "Управління житлово-

комунального господарства"

про відшкодування збитків у розмірі 3 686 846,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.02.2017р. у справі №19/032-12 скаргу відповідача на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області було повернуто без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного Господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 23.02.2017р. у справі №19/032-12 скасувати та направити справу на розгляд до місцевого господарського суду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, внаслідок чого невірно застосовано норми процесуального права, зокрема, ст. ст. 56, 57, 63 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до безпідставного повернення скарги відповідача без розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2017р. апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2017р. (головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Ткаченко Б.О.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.04.2017р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.04.2017р., у зв'язку з перебування судді Ткаченка Б.О. у відпустці, було змінено склад суду та передано справу колегії у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2017р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження колегії суддів у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., Мартюк А.І. та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 20.04.2017р.

В судовому засіданні 20.04.2017р. представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, ухвалу Господарського суду Київської області від 23.02.2017р. у справі №19/032-12 скасувати та направити справу на розгляд до місцевого господарського суду.

В судовому засіданні 20.04.2017р. представник прокуратури не заперечував проти обставин, викладених в апеляційній скарзі, зокрема, щодо правонаступництва прокуратури та позивача, які первісно були вказані у позові, але залишив вирішення апеляційної скарги на розсуд суду.

В судовому засіданні 20.04.2017р. представники позивача та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області не з'явилися, про поважність причин нез'явлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін, прокуратури та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області в судове засідання не була визнана судом обов'язковою, враховуючи обмеженість строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін, прокуратури та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області про місце, дату і час судового розгляду, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу у відсутності представників позивача та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 20.04.2017р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Київська міжрайонна біологічна прокуратура Дніпровської екологічної прокуратури звернулася до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Київській області до Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" про відшкодування збитків у розмірі 3 686 846,00 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.04.2016р. у справі №19/032-12 позов було задоволено повністю, присуджено до стягнення з відповідача на користь держави 3 686 846,60 грн. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища внаслідок господарської та іншої діяльності та 55 302,72 грн. судового збору в доход Державного бюджету України.

23.05.2016р. на примусове виконання вказаного судового рішення було видано відповідні накази.

У лютому 2017 року відповідач подав до суду скаргу на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.02.2017р. у справі №19/032-12 вищевказану скаргу відповідача було повернуто без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України. При цьому місцевий господарський суд зазначив про те, що позивачем у справі №19/032-12 виступала Київська міжрайонна екологічна прокуратура Дніпровської екологічної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Київській області. Жодних доказів наплавлення скарги позивачу скаржником не надано, у зв'язку з чим скарга відповідача підлягає поверненню без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого господарського суду, вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Колегією суддів враховано, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у ч.ч.2,3 ст. 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в п.п.3-5 ч.7 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження». У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення Господарського процесуального кодексу України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, ст. ст. 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, п.п.1-3, 5, 6, 9 ч.1 ст. 63, ст. 64, розділів XI, XII, XII-1 Господарського процесуального кодексу України тощо (аналогічна правова позиція наведена в п.9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. (із змінами та доповненнями) «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів»).

Форма і зміст позовної заяви, а також перелік документів, які додаються до неї визначені в ст. ст. 54-58 Господарського процесуального кодексу України.

Недодержання вимог названих статей Господарського процесуального кодексу України тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

В ч.1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як уже зазначалося вище, місцевий господарський суд в своїй ухвалі зазначив про те, що відповідачем не було надано доказів надіслання скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області на адресу позивача, тобто Київської міжрайонної екологічної прокуратури Дніпровської екологічної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Київській області.

Однак, відповідачем до апеляційної скарги було надано копію ухвали Господарського суду Київської області у справі №19/032-12 від 21.03.2016р., згідно з якою було здійснено заміну первісного заявника - Київську міжрайонну екологічну прокуратуру Дніпровської екологічної прокуратури на належного - Прокуратуру Київської області (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2), а також заміну первісного позивача - Державну екологічну інспекцію в Київській області на належного - Державну екологічну інспекцію у Київській області (03040, м. Київ, вул. Васильківська, 3).

З матеріалів справи вбачається, що до скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області було додано докази надіслання (описи вкладення у цінні листи та фіскальні чеки) вказаної скарги на адресу Прокуратури Київської області (м. Київ, бульвар Л.Українки, 27/2), Відділу примусового виконання рішення УДВС ГУЮ в Київській області (м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 15) та Державної екологічної інспекції в Київській області (03040, м. Київ, вул. Васильківська, 3).

Колегією суддів враховано, що згідно з ухвалою Господарського суду Київської області у справі №19/032-12 від 21.03.2016р. належним позивачем у даній справі є Державна екологічна інспекція у Київській області, а в описі вкладення у цінний лист відповідачем зазначено Державну екологічну інспекцію в Київській області. Однак адреса вказаного отримувача є 03040, м. Київ, вул. Васильківська, 3, тобто та сама адреса належного позивача, яка вказана в ухвалі Господарського суду Київської області у справі №19/032-12 від 21.03.2016р., а відтак надані відповідачем докази є належними та такими, що свідчать про надіслання копії скарги іншим учасникам судового процесу.

В судовому засіданні 20.04.2017р. представник прокуратури не заперечував факт здійснення заміни первісного заявника та позивача згідно з ухвалою Господарського суду Київської області у справі №19/032-12 від 21.03.2016р.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України в необхідних випадках суддя може вчиняти такі дії по підготовці справи до розгляду, як витребування від сторін документів.

Тобто, у разі недостатності поданих позивачем доказів, суд першої інстанції не був позбавлений права і можливості витребувати у нього необхідні докази у процесі підготовки справи до розгляду, але відповідні дії вчинені судом не були.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку п.6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України не підлягав застосуванню місцевим господарським судом.

Згідно зі ст. ст. 32, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги позивача підтвердились під час розгляду даної справи, що свідчить про невірне застосування Господарським судом Київської області норм процесуального права при прийнятті ухвали від 23.02.2017р. у справі №19/032-12.

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до положень ч.7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського суду Київської області від 23.02.2017р. у справі №19/032-12 - скасуванню, з направленням справи №19/032-12 на розгляд Господарського суду Київської області.

Відносно витрат відповідача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Як уже зазначалось вище, у справі №19/032-12 судом апеляційної інстанції було переглянуто та скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч.7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, тому розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України (аналогічна правова позиція викладена в п.4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами та доповненнями)).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 54, 56, 63, 75, 99, 101-106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" на ухвалу Господарського суду Київської області від 23.02.2017р. у справі №19/032-12 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 23.02.2017р. у справі №19/032-12 скасувати, а справу №19/032-12 передати на розгляд Господарського суду Київської області.

3. Матеріали справи №19/032-12 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк