ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" квітня 2017 р. Справа № 918/390/14

Суддя Марач В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 підприємство "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради м. Рівне

про стягнення 2 505 910 грн. 92 коп.

За участю представників сторін:

від заявника (боржника): представник ОСОБА_2;

від стягувача: представник ОСОБА_3;

від третьої особи: не з'явився.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 28 березня 2017 року по 19 квітня 2017 року.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10.06.2014р. у справі № 918/390/14 (залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 04.11.2014 року) позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 43 075 грн. 33 коп. - основного боргу, 302558 грн. 10 коп. - пені, 620265 грн. 44 коп. - 3% річних, 190 354 грн. 56 коп. - інфляційних втрат, 23 125 грн. 07 коп. - витрат по оплаті судового збору. У решті позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення господарським судом 27.06.2014р. видано наказ № 918/390/14.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 18.11.2015 року (суддя Романюк Р.В.) у справі № 918/390/14 в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду від 10 червня 2014 року у справі № 918/390/14 - відмовлено.

До господарського суду Рівненської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" із заявою про визнання наказу від 27.06.2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 06.03.2017 року прийнято до провадження справу № 918/390/14 суддею Марачем В.В., прийнято заяву Товариства обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про визнання наказу від 27.06.2014 року таким, що не підлягає виконанню у справі № 918/390/14 та призначено до розгляду.

Подану заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" обгрунтовує тим, що на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", зобов'язання ТОВ "Рівнетеплоенерго" перед ПАТ НАК "Нафтогаз України" з оплати пені, інфляційних втрат та 3% річних, що підлягали стягненню на підставі рішення господарського суду Рівненської області у справі №918/390/14 - є припиненими, про що Боржником на адресу Стягувача була направлена відповідна заява № 03-05/368/368 від 06.02.2017. Відтак, боржник вважає, що оскільки на день подання цієї заяви обов'язок боржника - ТОВ "Рівнетеплоенерго", щодо сплати суми основного боргу за спожитий природний газ, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та відшкодування судового збору, згідно з наказом господарського суду Рівненської області від 27.06.2014 р. № 918/390/14 про стягнення коштів з ТОВ "Рівнетеплоенерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відсутній, вказаний наказ не підлягає виконанню.

Представник заявника - ТОВ "Рівнетеплоенерго" в судовому засіданні 19.04.2017 року підтримав заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та просить суд зазначену заяву задоволити.

Представник позивача - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в судовому засіданні 19.04.2017 року проти заяви заперечив та просить суд в задоволенні даної заяви відмовити.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що заява ТОВ "Рівнетеплоенерго" не підлягає до задоволення. При цьому господарський суд керувався наступним.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10.06.2014р. у справі № 918/390/14 (залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 04.11.2014 року) позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 43 075 грн. 33 коп. - основного боргу, 302558 грн. 10 коп. - пені, 620265 грн. 44 коп. - 3% річних, 190 354 грн. 56 коп. - інфляційних втрат, 23 125 грн. 07 коп. - витрат по оплаті судового збору. У решті позовних вимог відмовлено.

27.06.2014 року на виконання ршення господарського суду Рівненської області від 27.06.2014 року видано наказ.

Боржник в обґрунтування поданої заяви посилається на ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який набрав чинності 30.11.2016 року, згідно з якою на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з предмета позову, стягненням у цій справі були основний борг, пеня, 3% річних та інфляційні, а відповідачем (боржником) - теплопостачальне підприємство, що здійснює закупівлю природного газу для виробництва теплової енергії та послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Відтак, боржник вважає, що наказ Господарського суду Рівненської області № 918/390/14 від 27.06.2014 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", ч. 1 ст. 598 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. ч. 2-5 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і виносить ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви господарський суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за наказом, а також витребувати наказ. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом. Ухвала господарського суду за результатами розгляду заяви надсилається стягувачеві і боржнику у п'ятиденний строк з дня її винесення. Ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Тобто ч. 4 ст. 117 ГПК України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Підстави, на яких ґрунтуються обґрунтування боржника, відносяться до інших причин, зокрема, встановлених законом.

Суд, проаналізувавши зміст Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", встановив таке.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", на яку боржник посилається, як на підставу своїх вимог, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Судом з матеріалів справи встановлено, що судовим рішенням у цій справі з боржника на користь стягувача стягнуті основний борг, пеня, 3% річних та інфляційні за неналежне виконання умов договору №14/2318/11 купівлі-продажу природного газу від 30.09.2011р., за умовами якого газ, який продавався за цим договором, використовувався покупцем виключно для виробництва теплової енергії, період прострочення - 2011-2012 роки.

Водночас, за визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що списання заборгованості є складовою процедури врегулювання заборгованості.

У свою чергу, учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії").

Тобто, дія вказаного Закону поширюється, у тому числі щодо участі у процедурі врегулювання заборгованості шляхом її списання, на учасників такої процедури, якими визнаються підприємства, включенні до відповідного реєстру, тобто автоматично списання такої заборгованості не проводиться.

Порядок участі у процедурі врегулювання заборгованості унормовано у ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

На виконання вказаного Закону 21.02.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 93 "Про затвердження Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром".

Цей Порядок визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (далі - реєстр), а також користування його даними. Реєстр формується з метою забезпечення збирання, накопичення, обробки, захисту, обліку та надання інформації про теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону (далі - підприємства) (п.п. 1, 3 Постанови КМ України 21.02.2017 року № 93).

За п. 14. Постанови КМ України 21.02.2017 року № 93 у реєстрі зазначаються, зокрема такі дані про підприємство: обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016 року.

Як вбачається із заяви боржника, останній в підтвердження того, що на нього поширюється дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", зазначає, що він є теплопостачальним підприємством, що здійснює закупівлю природного газу виробництва теплової енергії та послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання.

У той же час належних та допустимих доказів, як це передбачено вимогами ст.ст. 33, 34 ГПК України, заявником у підтвердження того, що він набув статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, суду не надано.

Як пояснив у судовому засіданні представник заявника, останній звернувся до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, з відповідною заявою, однак станом на дату проведення судового засідання рішення про включення або про відмову у включенні боржника до реєстру не прийняте.

Крім того, боржник зазначив, що ним для вирішення питання про включення його до реєстру надано також інформацію про розмір основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних, стягнутих за рішенням суду у цій справі.

Разом з тим, як зазначалося, виходячи із системного аналізу Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", правила вказаної норми не підлягають автоматичному застосуванню, а лише за результатами участі боржника у процедурі врегулювання заборгованості, складовою якої є списання заборгованості.

Враховуючи, що заявник підстав, з якими Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" пов'язує списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, не довів, відтак його вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 86, 117 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про визнання наказу Господарського суду Рівненської області № 918/390/14 від 27.06.2014 року таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Суддя Марач В.В.