ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25.04.2017 Справа № 917/318/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" (юридична адреса: 37240, Полтавська область, Лохвицький район, м. Заводське, вул. Матросова, 10; адреса для листування:42305, Сумська область, Сумський район, смт Степанівка, вул. Заводська, 4)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" ( 37300, Полтавська область, м. Гадяч, вул. Будька, 47)

про стягнення 8 389 852,59 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Розглядається позовна заява про стягнення 8 389 852,59 грн. заборгованості згідно договору поставки № 92-П від 12.07.2016р.

Позивач підтримав заяву про вжиття заходів про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", що обліковуються на банківських рахунках у межах суми позову (т.1 а.с.220).

В обгрунтування заяви позивач посилається на те, що на даний час існує цей спір про стягнення значної суми боргу, останнє перерахування коштів відповідачем за товар відбулося 13.10.2016р., що створює побоювання щодо можливого подальшого зменшення відповідачем кількості належних йому активів, підозра виведення активів також підтверджується публікацією в Інтернет ресурсі щодо відповідача.

Відповідач надав заперечення щодо забезпечення позову, оскільки заява позивача ґрунтується на припущеннях, відповідач не чинить жодних дій щодо відчуження майна, вжиття вказаних заходів призведе до зупинення діяльності товариства.

Згідно із ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві

В постанові пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (із змінами і доповненнями) передбачено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов"язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов"язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв"язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобіганню порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до абзацу 2 п. 3 Постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, дослідивши заяву позивача та додані до неї документи, дійшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу в підтвердження наявності обставин, які б утруднили виконання судового рішення, чи належних доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Додана до заяви публікація з Інтернет ресурсу не є належним доказом вказаних обставин, оскільки достовірність викладених в публікації обставин не підтверджено доказами. Наявність даного спору та саме лише припущення про можливість утруднення чи неможливість виконання судового рішення без підтвердження даних обставин відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення заяви. Саме лише припущення про можливість утруднення чи неможливість виконання судового рішення без підтвердження даних обставин відповідними доказами не є достатньою підставою для задоволення заяви.

З огляду на викладене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідач підтримав клопотання про призначення судової економічної експертизи у справі, подане 10.04.2017р. (т.1 а.с.150).

В обгрунтування клопотання відповідач посилається на те, що наявні суттєві розбіжності між сторонами в сумі основного боргу та проведених оплатах.

Позивач заперечує щодо призначення експертизи оскільки у сторін виник спір лише щодо суми платежів та напрямку зарахування сплачених коштів.

Клопотання про призначення експертизи відхиляється судом, оскільки питання щодо оцінки правомірності напраямку зарахування сплачених коштів є правовим, його вирішення не потребує спеціальних економічних знань.

Відповідач заявив усне клопотання про зупинення розгляду справи, суд дане клопотання відхилив, оскільки на даний час відсутні підстави для такого зупинення.

З огляду на необхідність подання сторонами додаткових доказів, розгляд справи слід відкласти.

Керуючись ст.ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

Ухвалив:

1. Відкласти розгляд справи на 15 травня 2017 р. на 11 год. 30 хв.

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Полтавської області за адресою: м. Полтава, вул. Зигіна 1.

2. Запропонувати позивачу надати копію договору № 92П за 18.09.2014р.;

докази поставки товару відповідачу у період 01.11.2015- 30.06.2016р.;

письмово повідомити, на погашення якого боргу були зараховані сплачені відповідачем кошти за платіжними дорученнями з 12.07.2016р. по 28.07.2016р.;

докази направлення відповідачу рахунків та актів звірки.

3. Запропонувати відповідачу надати відзив на позов.

4. Відхилити клопотання Приватного акціонерного товариства "Райз-Максимко" про вжиття заходів забезпечення позову.

Суддя Безрук Т. М.