ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

25.04.2017 Справа № 904/1216/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробнича фірма "Ремтехгаз" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління Аглобуд-4" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за договором поставки № 32/14 від 22.01.2014 у загальному розмірі 7 792 грн. 57 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 25.04.2017)

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробнича фірма "Ремтехгаз" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до суду, просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління Аглобуд-4" (далі - відповідач) заборгованість за договором поставки № 32/14 від 22.01.2014 у загальному розмірі 21 191 грн. 99 коп.

Ціна позову на момент звернення з ним до суду складалася з наступних сум:

- 10 384 грн. 86 коп. - основний борг;

- 8 118 грн. 71 коп. - пеня;

- 2 278 грн. 47 коп. - інфляційні втрати;

- 409 грн. 95 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором поставки № 32/14 від 22.01.2014 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем в період з 01.07.2015 по 10.03.2016 товару та, відповідно, наявністю боргу у сумі 10 384 грн. 86 коп. За прострочення виконання зобов'язання на підставі пункту 6.3. договору позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 09.07.2015 по 20.01.2017 в сумі 8 118 грн. 71 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з вересня 2015 року по грудень 2016 року у сумі 2 278 грн. 47 коп. та 3% річних за період прострочення з 09.07.2015 по 20.01.2017 у сумі 409 грн. 95 коп.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.02.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено в засіданні на 22.02.2017.

Від позивача надійшло клопотання (вх.суду 11212/17 від 22.02.2017), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на неможливість явки його представника у судове засідання.

У судове засідання 22.02.2017 представники позивача та відповідача не з'явилися, при цьому, судом було враховано наявність клопотання позивача про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 22.02.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 13.03.2017, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування додаткових документів по справі, а також задоволенням клопотання відповідача.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.суду 14789/17 від 13.03.2017), в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що сума основного боргу складає лише 1 636 грн. 78 коп., а також вказуючи на порушення під час здійснення розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних.

У судове засідання 13.03.2017 з'явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 13.03.2017 виклав зміст позовної заяви та просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, що наведені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.03.2017 виклав зміст відзиву на позов, просив суд врахувати його під час прийняття рішення по справі.

У судовому засіданні 13.03.2017 судом було зауважено, що для правильного вирішення спору існує необхідність у витребуванні у сторін додаткових доказів.

У зв'язку з викладеним, у судовому засіданні 13.03.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 03.04.2017. Крім того, ухвалою суду від 13.03.2017 в порядку статті 65 Господарського процесуального кодексу України було зобов'язано сторін надати додаткові докази по справі.

Від позивача надійшло клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів (вх.суду 18643/17 від 31.03.2017).

Від позивача надійшло клопотання (вх.суду 18659/17 від 31.03.2017), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на необхідність надання сторона часу для мирного врегулювання спору.

Від відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву (вх.суду 18933/17 від 03.04.2017), в яких він проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що сума основного боргу складає лише 2 545 грн. 78 коп.

Ухвалою суду від 03.04.2017 клопотання позивача про продовження строку вирішення спору задоволено та продовжено строк розгляду спору по справі на 15 днів, терміном по 25.04.2017 включно.

У судове засідання 03.04.2017 з'явилися представники відповідача. Представник позивача у вказане судове засідання не з'явився, при цьому, судом було враховано наявність його клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 03.04.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 20.04.2017, у зв'язку з необхідністю повторного виклику сторін, витребування додаткових документів по справі, а також задоволенням клопотання позивача.

Від позивача надійшли письмові пояснення (вх.суду 23129/17 від 20.04.2017), в яких він зазначав, що сума основного боргу складає 8 134 грн. 86 коп., яку просив суд стягнути з відповідача. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача 4 206 грн. 98 коп. пені, 2 675 грн. 74 коп. інфляційних втрат та 356 грн. 01 коп. 3% річних.

У судове засідання 20.04.2017 з'явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні 20.04.2017 виклав зміст позовних вимог та просив суд задовольнити їх з урахуванням письмових пояснень та з підстав, що наведені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.04.2017 проти задоволення позову заперечував.

У судовому засіданні 20.04.2017 судом було зауважено, що для правильного вирішення спору існує необхідність у витребуванні у сторін додаткових доказів.

У зв'язку з викладеним, у судовому засіданні 20.04.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 25.04.2017.

Від відповідача надійшло клопотання (вх.суду 23866/17 від 25.04.2017), в якому він просив суд долучити до матеріалів справи докази погашення суми основного боргу у розмірі 5 563 грн. 48 коп.

Від позивача надійшла заява про уточнення ціни позову (вх.суду 23887/17 від 25.04.20170, в якій він просив суд стягнути заборгованість за договором поставки № 32/14 від 22.01.2014 у загальному розмірі 7 792 грн. 57 коп., яка складається з таких сум:

- 5 589 грн. 08 коп. - основний борг;

- 1 098 грн. 65 коп. - пеня;

- 897 грн. 56 коп. - інфляційні втрати;

- 207 грн. 28 коп. - 3% річних.

Відповідно до положень пункту 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Дослідивши заяву позивача, судом визначено, що позивачем, фактично, зменшено заявлені до стягнення основний борг, у зв'язку з його частковим погашенням відповідачем, а також пеню, інфляційні втрати та 3% річних, у зв'язку із здійсненням їх уточненого розрахунку. При цьому, ціна позову фактично зменшилась.

В той же час, відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з частиною 3 статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач.

Враховуючи, що зменшення позовних вимог є правом позивача, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, ці дії не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, та враховуючи, що ціна позову фактично зменшилась, суд приймає вказану заяву позивача.

Отже, у разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову 7 792 грн. 57 коп., виходячи з якої й вирішується спір.

У судове засідання 25.04.2017 о 10:30 год. з'явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 25.04.2017 представник позивач наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з урахуванням заяви про їх зменшення від 25.04.2017.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.04.2017 просив суд надати додатковий час для повного погашення заборгованості перед позивачем. Судом вказане клопотання відповідача було задоволено.

У зв'язку з викладеним, у судовому засіданні 25.04.2017 в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 25.04.2017 о 16:30 год.

Від позивача надійшло клопотання (вх.суду 23861/17 від 25.04.20170, в якому він просив суд розглянути справу, призначену на 25.04.2017 о 16:30 год. без участі його представника.

Від відповідача надійшло клопотання (вх.суду 23865/17 від 25.04.20170, в якому він також просив суд розглянути справу, призначену на 25.04.2017 о 16:30 год. без участі його представника.

Від відповідача надійшов супровідний лист (вх.суду 24142/17 від 25.04.2017), в якому він просив суд долучити до матеріалів справи докази повного погашення заборгованості, яка є спірною у даній справі.

У судове засідання 25.04.2017 о 16:30 год. представники позивача та відповідача не з'явилися, при цьому, судом було враховано наявність клопотань позивача та відповідача про розгляд справи у вказаному судовому засіданні без участі їх представників, які були задоволені судом.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті і розгляд справи можливий без присутності представника відповідача.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, 22.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробнича фірма "Ремтехгаз" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління Аглобуд-4" (далі - покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 32/14 (далі - договір, а.с.14-15), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупцеві продукцію, наведену в специфікації (додаток № 1), а покупець зобов'язується прийняти продукцію та своєчасно здійснити її оплату відповідно до умов договору (пункт 1.1. договору).

У пунктах 10.1. та 10.2. договору сторони узгодили, що договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2014. Якщо після закінчення строку, вказаного у пункті 10.1. договору, жодна зі сторін не попередила про намір розірвати договір, договір автоматично продовжується на 1 рік.

Доказів визнання недійсним, розірвання або зміни вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

В процесі виконання договору, сторонами змінювалися його умови, шляхом укладення додаткових угод до договору, зокрема:

- додаткова угода № 2 від 19.01.2015 до договору поставки товарів № 32/14 від 22.01.2014, в якій сторони дійшли згоди змінити, зокрема, пункт 1.1. і викластийого в наступній редакції: "1.1. У відповідності з договором, постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупцеві продукцію, наведену у специфікації (додаток № 3), а покупець зобов'язується прийняти продукцію та своєчасно здійснити її оплату відповідно до умов договору.";

- додаткова угода № 3 від 02.02.2015 до договору поставки товарів № 32/14 від 22.01.2014, в якій сторони дійшли згоди змінити, зокрема, пункт 1.1. і викласти його в наступній редакції: "1.1. У відповідності з договором, постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупцеві продукцію, наведену у специфікації (додаток № 4), а покупець зобов'язується прийняти продукцію та своєчасно здійснити її оплату відповідно до умов договору.";

- додаткова угода № 4 від 02.03.2015 до договору поставки товарів № 32/14 від 22.01.2014, в якій сторони дійшли згоди: змінити пункт 1.1. і викласти його в наступній редакції: "1.1. У відповідності з договором, постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупцеві продукцію, наведену у специфікації (додаток № 5), а покупець зобов'язується прийняти продукцію та своєчасно здійснити її оплату відповідно до умов договору."; доповнити договір пунктами 3.9. та 3.10. і викласти їх в наступній редакції: "3.9. Ціна на продукцію та послуги зазначена у специфікації, яка є невід'ємною частиною договору та передається автоматично у разі зростання чи зменшення ціни на сировину та паливно-мастильні матеріали не менше 2% від попередньої ціни. 3.10. Одиниці виміру, наведені у специфікації, застосовуються у відповідності з класифікатором системи позначень одиниць виміру та обліку ДК 011-96, затверджений наказом Держстандарту України від 09.01.1997 № 8.".

Отже, в процесі виконання договору між сторонами підписувалися специфікації, в яких вони визначали види продукції, її ціну та загальну вартість, а саме:

- специфікація продукції, в якій сторони погодили види продукції та ціну (додаток № 1 до договору поставки № 32/14 від 22.01.2014) (а.с.16);

- специфікація продукції, в якій сторони погодили види продукції та ціну (додаток № 2 до договору поставки № 32/14 від 22.01.2014) (а.с.18);

- специфікація продукції, в якій сторони погодили види продукції та ціну (додаток № 3 до договору поставки № 32/14 від 22.01.2014) (а.с.20);

- специфікація продукції, в якій сторони погодили види продукції та ціну (додаток № 4 до договору поставки № 32/14 від 22.01.2014) (а.с.22);

- специфікація продукції, в якій сторони погодили види продукції та ціну (додаток № 5 до договору поставки № 32/14 від 22.01.2014) (а.с.24).

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. договору ціна на продукцію встановлюється в національній валюті України. Загальна вартість кожної партії продукції визначається у накладній, складеній постачальником в момент її поставки, та податковій накладній. Ціну договору становить загальна вартість продукції, отриманої покупцем протягом терміну дії договору. Орієнтовна ціна договору на момент укладення складає 50 000 грн. 00 коп. включаючи ПДВ.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Відповідно до пунктів 4.2. та 4.3. договору постачання продукції здійснюється зі складу постачальника на склад покупця автотранспортом постачальника. Адреса складу покупця: м.Кривий Ріг, вулиця Коломійцівська, 25/1. Витрати на доставку продукції не включаються до вартості продукції та додатково відшкодовуються покупцем згідно "Акту виконаних робіт". Прийом - передача продукції від постачальника до покупця проводиться шляхом виписки накладної, в якій зазначається дата передачі у власність продукції покупцю. Разом із продукцією постачальник передає покупцю оригінальні супровідні документи. Покупець зобов'язаний передати постачальнику оригінал довіреності.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач на виконання умов договору в період з 01.07.2015 по 03.02.2016 поставив відповідачу продукцію на загальну суму 25 544 грн. 68 коп., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- видатковою накладною № РН-0001929 від 01.07.2015 на суму 2 519 грн. 28 коп. (а.с.25);

- видатковою накладною № РН-0002101 від 15.07.2015 на суму 2 664 грн. 60 коп. (а.с.26);

- видатковою накладною № РН-0002281 від 29.07.2015 на суму 1 245 грн. 22 коп. (а.с.27);

- видатковою накладною № РН-0002407 від 10.08.2015 на суму 2 202 грн. 67 коп. (а.с.28);

- видатковою накладною № РН-0002611 від 27.08.2015 на суму 1 152 грн. 34 коп. (а.с.29);

- видатковою накладною № РН-0002782 від 09.09.2015 на суму 1 038 грн. 55 коп. (а.с.30);

- видатковою накладною № РН-0002923 від 21.09.2015 на суму 350 грн. 11 коп. (а.с.31);

- видатковою накладною № РН-0002926 від 22.09.2015 на суму 1 038 грн. 55 коп. (а.с.32);

- видатковою накладною № РН-0003004 від 28.09.2015 на суму 977 грн. 28 коп. (а.с.33);

- видатковою накладною № РН-0003086 від 06.10.2015 на суму 3 042 грн. 21 коп. (а.с.34);

- видатковою накладною № РН-0003624 від 16.11.2015 на суму 2 100 грн. 48 коп. (а.с.35);

- видатковою накладною № РН-0003854 від 04.12.2015 на суму 1 038 грн. 55 коп. (а.с.36);

- видатковою накладною № РН-0003917 від 10.12.2015 на суму 809 грн. 95 коп. (а.с.37);

- видатковою накладною № РН-0003974 від 15.12.2015 на суму 1 038 грн. 55 коп. (а.с.38);

- видатковою накладною № РН-0004002 від 17.12.2015 на суму 1 163 грн. 93 коп. (а.с.39);

- видатковою накладною № РН-0000219 від 03.02.2016 на суму 3 162 грн. 41 коп. (а.с.40).

Товар, зазначений у вказаних видаткових накладних, прийнято у позивача без будь-яких зауважень до їх оформлення, вказані накладні підписані представником відповідача та скріплені його печаткою. Також, до матеріалів справи не надано доказів щодо наявності претензій відповідача по кількості та якості поставленого позивачем товару, як це передбачено у розділі 3 договору.

Так, підписання покупцем накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Крім того, в матеріалах справи наявні такі акти:

- акт приймання-передачі тари № РН-0001929 від 01.07.2015 (а.с.25);

- акт приймання-передачі тари № РН-0002101 від 15.07.2015 (а.с.26);

- акт приймання-передачі тари № РН-0002281 від 29.07.2015 (а.с.27);

- акт приймання-передачі тари № РН-0002407 від 10.08.2015 (а.с.28);

- акт приймання-передачі тари № РН-0002611 від 27.08.2015 (а.с.29);

- акт приймання-передачі тари № РН-0002782 від 09.09.2015 (а.с.30);

- акт приймання-передачі тари № РН-0002926 від 22.09.2015 (а.с.32);

- акт приймання-передачі тари № РН-0003004 від 28.09.2015 (а.с.33);

- акт приймання-передачі тари № РН-0003086 від 06.10.2015 (а.с.34);

- акт приймання-передачі тари № РН-0003624 від 16.11.2015 (а.с.35);

- акт приймання-передачі тари № РН-0003854 від 04.12.2015 (а.с.36);

- акт приймання-передачі тари № РН-0003917 від 10.12.2015 (а.с.37);

- акт приймання-передачі тари № РН-0003974 від 15.12.2015 (а.с.38);

- акт приймання-передачі тари № РН-0004002 від 17.12.2015 (а.с.39);

- акт приймання-передачі тари № РН-0000219 від 03.02.2016 (а.с.40).

Так, у розділі 3 договору сторонами були визначені умови щодо порядку розрахунків за договором, зокрема:

- розрахунки між сторонами за договором здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування покупцем коштів в національній валюті Україні на поточний рахунок постачальника (пункт 3.3. договору);

- за згодою сторін допускається поставка продукції у кредит з відстрочкою платежу до 5 банківських днів з гарантією оплати, але сума заборгованості не повинна перевищувати 5 000 грн. 00 коп. Поставка продукції здійснюється тільки після погашення заборгованості за попередні поставки (пункт 3.4. договору);

- датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 3.5. договору).

При цьому, отриманий в період з 01.07.2015 по 03.02.2016 товар відповідачем у повному обсязі оплачений у строки, визначені в пункті 3.4. договору, не був, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 5 589 грн. 08 коп.

Згідно з пунктом 6.3. догоувору за порушення терміну сплати коштів, визначеного у пункті 3.4. договору, покупець несе відповідальність згідно з пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України, а також сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми боргу за кожен день прострочення.

У відповідності до вказаних умов, позивач нарахував та просив суд стягнути:

- 1 098 грн. 65 коп. - пеню;

- 897 грн. 56 коп. - інфляційні втрати;

- 207 грн. 28 коп. - 3% річних. Вказане і є причиною спору.

В той же час, в процесі розгляду справи судом, відповідачем були долучені до матеріалів справи докази повного погашення заборгованості, яка є спірною у даній справі, а саме:

- платіжне доручення № 328 від 24.04.2017 на суму 1 825 грн. 89 коп.;

- платіжне доручення № 329 від 24.04.2017 на суму 3 737 грн. 59 коп.;

- платіжне доручення № 330 від 25.04.2017 на суму 2 229 грн. 09 коп.

Отже, всього було погашено 7 792 грн. 57 коп. заборгованості, яка і була спірною у даній справі.

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмету спору, з огляду на такі обставини.

Згідно з пунктом 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Так, наявні у справі докази підтверджують повне погашення відповідачем заборгованості, яка є спірною у даній справі.

Суд звертає увагу, що частиною 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Частиною 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 1 600 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600 грн. 00 коп.) та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (240 000 грн. 00 коп.); за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600 грн. 00 коп.).

У відповідності до платіжного доручення № 120 від 19.01.2017 позивачем було сплачено 1 600 грн. 00 коп. судового збору.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне в порядку визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" (після надходження відповідної заяви) повернути позивачу суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1 600 грн. 00 коп., оскільки провадження у справі припиняється з підстави, яка не віднесена до виключень, зазначених в пункті 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", що, відповідно, є причиною для повернення судового збору позивачу.

Керуючись пунктом 1-1 частини 1 статті 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 904/1216/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробнича фірма "Ремтехгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління Аглобуд-4" про стягнення заборгованості за договором поставки № 32/14 від 22.01.2014 у загальному розмірі 7 792 грн. 57 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 25.04.2017) - припинити.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробнича фірма "Ремтехгаз" (50106, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Коломойцівська, будинок 28; ідентифікаційний код 30299519) судовий збір у сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп., перерахований згідно з платіжним дорученням № 120 від 19.01.2017, оригінал якого повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Інженерно-виробнича фірма "Ремтехгаз" після надходження відповідної заяви.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1