РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2017 р. Справа № 918/1959/14

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Василишин А.Р.

при секретарі Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача 1 - ОСОБА_2

відповідача 2 - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 22.03.17 р. у справі №918/1959/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум"

до Малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕТЕРУС"

про стягнення 10 094 668 доларів США 13 центів

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22.03.2017 р. у справі №918/1959/14 (головуючий суддя Андрійчук О.В., суддя Войтюк В.Р., суддя Марач В.В.) заяву Малого приватного підприємства "ВК Імпекс" про розстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 09.10.2015 року у справі № 918/1959/14, яке змінене постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року, задоволено. Розстрочено виконання рішення господарського суду Рівненської області від 09.10.2015 року у справі №918/1959/14, яке змінене постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року, на загальну суму боргу в розмірі 153 034 656,79 грн, на п'ять років щомісячними платежами до повного його виконання.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Рівненської області від 22.03.2017р. у справі №918/1959/14 Публічне акціонере товариство "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Рівненської області від 22.03.2017 р. по справі №918/1959/14 про розстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 09.10.2015 р. у справі №918/1959/14, у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду відмовити

Зокрема скаржник, в апеляційній скарзі посилається на ту обставину, що надання розстрочки строком на 5 років, призведе до невиконання рішення суду, оскільки процедура ліквідації банку продовжена лише по 15.06.2018 року. Відтак, розстрочка виконання рішення господарського суду Рівненської області від 09.10.2015 р. у справі №918/1959/14 яке змінене постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року перевищує термін до якого повинна бути завершена ліквідація ПАТ «Банк Форум», а тому ухвала господарського суду Рівненської області від 22.03.2017 р. порушує законні права та інтереси кредиторів, гарантовані діючим законодавством.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.04.2017р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 22.03.2017 р. у справі №918/1959/14 прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

21.04.2017р. на адресу Рівненського апеляційного господарського суду від Малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Рівненської області від 22.03.2017 р. без змін.

У судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" - ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення на обгрунтування своєї правової позиції. Вважає, що ухвала господарського суду Рівненської області від 22.03.17 р. у справі №918/1959/14 є незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм права, тому просить її скасувати і винести нове рішення.

Представник Малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС" - ОСОБА_2 заперечила проти доводів апеляційної скарги та надала пояснення на обгрунтування своєї правової позиції. Вважає, що ухвала господарського суду Рівненської області від 22.03.17 р. у справі №918/1959/14 є законною та обгрунтованою, тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕТЕРУС" не зявився хоча про дату час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Малого приватного підприємства «ВК ІМПЕКС» (відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕТЕРУС» (відповідач 2) про стягнення солідарно з відповідача - 1 та відповідача - 2 заборгованості за кредитним договором № 1-0021/13/30-КL від 29.03.2013 року в розмірі 10 094 668,13 доларів США.

Рішенням суду від 09.10.2015 року позов задоволено частково, яке постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року (з урахуванням ухвали від 13.10.2015 року про виправлення описки) скасовано в частині стягнення 333 032,55 доларів США простроченої заборгованості за перерахованими відсотками та прийнято в цій частині нове рішення.

21.12.2015 року на виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року господарським судом видано накази про стягнення з Малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС" на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" 9 707 831 доларів США 47 центів заборгованості по поверненню кредитних коштів за кредитним договором від 29.03.2013 року № 1-0021/13/30-KL та 297 302 долари США 33 центи простроченої заборгованості за нарахованими процентами, що разом еквівалентно 157 774 656,79 грн та про стягнення з Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" на користь Малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС" 200 970,00 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

13.09.2016 року через канцелярію господарського суду від відповідача - 1- Малого приватного підприємства "ВК ІМПЕКС" надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду.

Заява мотивована ти, що боржник у добровільному порядку здійснив часткове погашення боргу на суму 4 740 000 000,00 грн, про що надав платіжні доручення. Також, як зазначає боржник, неможливість виконання судового рішення зумовлена скрутним фінансовим становищем боржника зокрема та в країні в цілому. Одним із факторів виникнення боргу стало віднесення банку до категорії неплатоспроможних, що позбавило сторін можливості вирішити питання про реструктуризацію боргу. Крім того, кредит надано в іноземній валюті - доларах США, що мало наслідком збільшення боргу, у порівнянні із датою видачі кредиту, у більш ніж 2 рази. Економічна ситуація в країні вплинула на господарську діяльність боржника, зокрема, знизилися фінансові-економічні показники підприємства, зменшилися прибутки, зросли витрати та збитки тощо. Заявник зазначає, що в нього відсутні не тільки кошти, необхідні для виконання судового рішення у повному обсязі, а й основні засоби, вилучення яких, у свою чергу, призведе до зупинки виробничого процесу, а відтак - до банкрутства та звільнення працівників боржника. Враховуючи викладене, боржник просить суд розстрочити виконання судового рішення на період, який забезпечить йому можливість налагодити господарську діяльність та досягти потрібних фінансових результатів.

На підтвердження обставин, викладених в заяві, боржник надав копії балансів та звітів про фінансові результати, довідку про залишок коштів на рахунку, техніко-економічне обґрунтування (бізнес-план) реструктуризації кредитної заборгованості тощо.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 22.03.2017 р. у справі №918/1959/14 заяву Малого приватного підприємства "ВК Імпекс" про розстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 09.10.2015 року у справі №918/1959/14, яке змінене постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року, задоволено. Розстрочено виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 09.10.2015 року у справі № 918/1959/14, яке змінене постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року, на загальну суму боргу в розмірі 153 034 656,79 грн, на п'ять років щомісячними платежами до повного його виконання.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про розстрочку виконання рішення господарського суду Рівненської області від 09.10.2015 року у справі № 918/1959/14, яке змінене постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року на предмет її відповідності нормам процесуального права України, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

У відповідності до п. 20 ч. 1 ст. 106 вказаного кодексу, окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміни способу та порядку їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Зазначена норма кореспондується із приписами ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження". Так, ч. 1 цієї статті встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Разом з тим, ні у ст. 121 ГПК України, ні у ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" не містяться визначення поняття "розстрочка".

Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 року у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії "Харківобленерго" щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" визначив розстрочку виконання рішення суду як виконання його частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі.

В свою чергу Пленум Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 року у пп. 7.1.1, 7.1.2 п. 7.1 роз'яснив, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Розстрочка виконання рішення надається за наявності єдиного критерію - настання обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення. Розстрочення передбачає поступове часткове виконання рішення суду.

Стаття 121 ГПК України не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких, господарський суд може розстрочити виконання прийнятого ним рішення, проте, визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість випадків, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Підставою розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про розстрочку господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відтак, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування вказаної ухвали, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір, за яким стягнуто заборгованість у судовому порядку, укладено сторонами у березні 2013 року. Кредит отримано в іноземній валюті - доларах США. Мета отримання кредиту - поповнення оборотних коштів, кінцевий строк повернення - 2019 рік.

Станом на дату отримання кредиту (за даними НБУ) курс долара США по відношенню до гривні складав таке співвідношення: 1 долар США/7,993 грн. Протягом строку існування між сторонами зобов'язань за кредитним договором курс долара сягав показника понад 30 грн за 1 долар США. Станом на дату розгляду питання про розстрочку виконання судового рішення має місце таке співвідношення: 1 долара США/26,89 грн. Отже, курс долара протягом строку користування кредитними коштами зріс майже втричі.

У свою чергу, повернення кредиту та сплата процентів за ним мала відбуватися в іноземній валюті, тоді як позичальник здійснює свою господарську діяльність в Україні, де єдиним законним засобом платежу є національна валюта - гривня.

Судом також проаналізовано економічну ситуацію в країні протягом 2013-2016 років та основні показники, що її характеризують.

Так, за даними Держкомстату у 2013 році зростання ВВП України склало 0%, падіння ВВП у 2014 року - 6,8%, у 2015 році - 9,9%. а у 2016 році - ріст на 2,3% у порівнянні з 2015 роком.

Також мали місце інфляційні процеси. За даними Держкомстату індекс споживчих цін за 2013 рік загалом склав 100,5%, у 2014 році - 124,9%, у 2015 році - 143,3%, у 2016 році - 112,4%.

Наведені показники є об'єктивними та такими, що безпосередньо не залежать від сторін у справі. Негативна економічна ситуація в країні впливає не тільки на зниження фінансових показників у цілому, а й на результати господарської діяльності суб'єктів господарювання, а відтак - на можливість виконання ними взятих на себе зобов'язань.

Боржник здійснює свою діяльність на ринку нафтопродуктів України з 1997 року. Основні види діяльності - оптова та роздрібна торгівля пальним, встановлення та монтаж машин та устаткування.

2014 рік у зв'язку з вкрай складними політичними та економічними явищами був для країни надто важким та характеризувався дуже жорсткими обставинами - анексія Криму, воєнні дії на сході України, фактичне припинення повноцінної життєдіяльності Донецької та Луганської областей. Все це спричинило стрімке падіння економіки, девальвацію, значне погіршення купівельної спроможності населення і, як результат, - занепад промисловості, виробництва, зниження товарообігу, дефіцит ліквідності. У 2015 році економіка України скоротилася на 10% через шок, викликаний конфліктом на сході країни та падінням цін на сировинні товари на глобальному ринку.

Так, у 2013 році споживання світлих нафтопродуктів склало 9,93 млн. т, зокрема споживання бензинів становило 3,99 млн.т, дизпалива - 5,95 млн.т. У 2014 році поставки бензину впали на 28,8% (споживання на 21%), дизпалива - на 13% (11%). Основна причина - ріст цін пропорційно зростанню курсу долара, а також втрата Криму (близько 4% національного балансу) і руйнування Донбасу - найбільшого промислового споживача. Близько 10% падіння пояснюється війною, адже багато АЗС на сході знищені або не потрапляються в українську статистику. Ще 3% падіння забезпечило переобладнання автомобілів на зріджений газ, реалізація якого зросла на 10%. У 2015 році українські автомобілісти купили 6,9 млн.т нафтопродуктів, з яких: 2,34 млн.т бензину (падіння на 24%), і 4,56 млн.т дизпалива (падіння на 31%). Сумарне споживання нафтопродуктів у 2015 році було нижче на 1,45 млн.т у порівнянні з 2014 роком (падіння на 17%). У 2016 році споживання бензинів та дизпалива на рівні 2015 року. Роздрібний продаж продовжує втрачати обсяги.

Економічна ситуація разом з триваючими бойовими діями в Україні дзеркально відобразилася на вітчизняному паливному ринку. Продажі рітейлерів 2-й рік поспіль падають на 1,5 млн. т нафтопродуктів. Причиною такої негативної динаміки стала економічна ситуація. Так, за даними Держстату у порівнянні з 2014 роком загальний індекс промислового виробництва в Україні скоротився на 2,1%. Негативними були всі показники економічної активності, де використовуються нафтопродукти. Зокрема, валовий вантажообіг транспорту зменшився на 6%. Окремо взяті перевезення вантажів автомобільним транспортом зменшилися на 8,8%, а пасажирські - на 18,4%. Індекс будівельної активності знизився на 14,9%. У 2015 році спад показало навіть сільське господарство. У результаті промислове споживання бензинів знизилося на 16,9%, а дизпалива - на 7,6%. На споживанні нафтопродуктів відобразилася ситуація на автомобільному ринку України. За даними Української асоціації автовиробників "Укратопром" у 2015 році продаж нових автомобілів в Україні скоротився більш ніж на 52%, а у порівнянні з "довоєнним" 2013 роком - на 78,2%.

У 2014 році реалізація бензинів і дизпалива у роздрібному сегменті просіла на 25,8%, прокачування бензинів впало на 26,5%. Ще одна проблема операторів - тіньовий ринок нафтопродуктів, який істотно впливає на розвиток паливного ринку.

Негативно відобразилося на паливному ринку введення роздрібного акцизу у розмірі 5%, які з початку 2016 року трансформувалися в 0,042 євро/л. Підвищення акцизів призвело до того, що структура роздрібної ціни виглядає таким чином: 41% - вартість розмитненого палива, 47% - податки державі, 12% - логістика, умовно постійні витрати і плановий прибуток операторів ринку.

У порівнянні з 2014 роком більшість операторів ринку знизили прокачування. Провал склав від 1% до 60% залежно від бренду. Спадаюча динаміка продажу пального утиснула ринок і до краю загострила конкуренцію за споживача.

Попри негативні економічні тенденції боржником вчинялися дії, спрямовані на виконання судового рішення у добровільному порядку, зокрема ним сплачено 4 740 000,00 грн, про що свідчать платіжні доручення, долучені до матеріалів справи.

Стосовно фінансового становища боржника, то за наданими первинними документами судом встановлено таке.

За 2014 рік боржник зазнав збитків на суму 40 624 000,00 грн, у 2015 році чистий прибуток боржника становив 4 000,00 грн, у 2016 році збиток склав - 31 719 000,00 грн (код рядка 2355 звітів про фінансові результати за 2014- 2016 роки, І півріччя 2016 року). Тобто діяльність боржника є збитковою.

Згідно з даними бухгалтерського обліку боржника у 2016 році дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги останнього становила 3 679 000,00 грн, кредиторська заборгованість - 261 717 000,00 грн (баланс (звіт про фінансові результати на 31.12.2016 року)).

Значення коефіцієнту ліквідності станом на 31.12.2014 року становило 0,54 грн, на 31.12.2015 року - 0,87 грн, на 31.12.2015 року - 0,33 грн, коефіцієнт платоспроможності становив 0,55, 0,87 та 0,33 станом на 31.12.2014 року, 31.12.2015 року та 31.12.2016 року відповідно.

Крім того, судом встановлено, що згідно з довідкою ПАТ "ОСОБА_4 та Заощаджень" № 220 від 03.03.2017 року станом на 20.09.2016 року залишок коштів на рахунку боржника становить 5 384,61 грн.

Отже, показники господарської діяльності боржника є негативними, а грошових коштів у боржника, необхідних для виконання судового рішення у цій справі, недостатньо.

За приписами ч.ч. 1, 5, 6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

За інформацією, що міститься в балансах боржника, судом встановлено, що вартість необоротних активів, у тому числі основних засобів, у 2016 році склала 689 000,00 грн.

Отже, вартість активів боржника (грошових коштів та основних засобів), на які можна звернути стягнення у виконавчому провадженні у випадку примусового виконання судового рішення, становить 694 384,61 грн, що складає 0,45% від залишку суми боргу (тоді як боржником від загального розміру боргу погашено 4 740 000,00 грн, що становить 3%).

З наведеного вбачається, що вартості основних засобів недостатньо для повного задоволення вимог стягувача. Крім того, як зазначив боржник у довідці № 51 від 20.03.2017 року, всі основні засоби, які обліковуються на підприємстві, задіяні у виробництві. Таким чином, вилучення основних засобів в ході примусового виконання судового рішення призведе не до погашення заборгованості, а до зупинки виробничого процесу боржника, а відтак - до його банкрутства.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що активів боржника недостатньо для негайного та одноразового виконання судового рішення у повному обсязі.

Щодо доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ст. 2, п. 9 ч. 1, ч. 14 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює відчуження активів та/або зобов'язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом. Майно (активи) банку, що залишилося на кінець процедури ліквідації банку, у разі незадоволення вимог усіх кредиторів банку реалізується шляхом проведення відкритих торгів (аукціону) без обмеження мінімальної ціни продажу.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавчою дирекцією Фонду може бути прийняте рішення про передачу майна (активів та зобов'язань) неплатоспроможного банку спеціалізованій установі не пізніше двох місяців до завершення строку ліквідації банку. Передача майна (активів та зобов'язань) спеціалізованій установі повинна бути завершена не пізніше строку ліквідації банку.

З наведених норм Закону, яким врегульовані, зокрема питання ліквідації банку, передбачені можливості як реалізації активів банку в ході його ліквідаційної процедури, так і їх передача спеціалізованій установі для подальшої реалізації у зв'язку із закінченням строку ліквідації.

Як свідчить практика ліквідації банківських установ, повернення активів здійснюється не за рахунок їх стягнення в ході примусового виконання рішення суду, а шляхом продажу заборгованості позичальників третім особам, зокрема факторинговим компаніям.

Тобто сам факт закінчення строку ліквідації стягувача не є тією обставиною, яка виключає можливість розстрочки виконання судового рішення, оскільки приведення судового рішення до його негайного примусового виконання не є єдиним можливим способом отримання задоволення вимог стягувача. Крім того, знаходження наказу на примусовому виконанні не є гарантією своєчасного, до закінчення строку ліквідації банку, виконання судового рішення, а тим більше максимально можливого задоволення вимог стягувача.

Отже, строк ліквідаційної процедури банку та строк розстрочки виконання судового рішення не знаходяться у прямому взаємозв'язку між собою, тому наявність ліквідаційної процедури не може обмежувати право суду надати боржнику розстрочення у виконанні судового рішення на той строк, який може забезпечити повне і ефективне виконання обовязку боржником.

Також, не можна погодитися з твердженням Банку в апеляційній скарзі, що застосування розстрочки строком на 5 років не відповідає принципу співмірності, пропорційності та врахування стану інтересів обох сторін.

Оскільки, саме надання розстрочки виконання рішення суду забезпечить отримання стягувачем повної суми заборгованості, а не її незначної частини, в процесі примусового виконання рішення суду. Відмова у наданні розстрочки позбавить як банк так і його вкладників можливості отримання коштів, тому в даному випадку інтересам вкладників шкодить саме позиція Банку, який заперечує проти надання розстрочки

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, на які скаржник посилається як на підставу скасування ухвали, висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв ухвалу з додержанням норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи, що колегією суддів при апеляційному перегляді не встановлено підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" залишається апеляційним судом без задоволення, ухвала господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 101,103,105,106,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" на ухвалу господарського суду Рівненської області від 22.03.17 р. у справі №918/1959/14 залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Рівненської області - без змін.

Матеріали оскарження ухвали господарського суду Рівненської області від 22.03.2017 р. у справі №918/1959/14 повернути до господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.