ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

12.04.2017р. № 22/6пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Сковородіної О.М., суддів Чорненької І.К., Курило Г.Є.,

при секретарі судового засідання Сапожніковій Ю.Б.

розглянувши заяву ОСОБА_1

про визнання наказів господарського суду Донецької області від 25.12.2013р. по справі №22/6пн такими, що не підлягають виконанню в частині звільнення земельної ділянки від будинку кафе,

у справі за позовом: Вугледарської міської ради,

до відповідачів (боржників у виконавчому провадженні):

1. Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

2. Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1. Вугледарського міського відділу земельних ресурсів

2. Комунального підприємства "Бюро технічної інвентарізації"

про звільнення земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення самовільно зведених будівель та споруд,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1 (заявника): ОСОБА_1;

від відповідача-2: не з'явився;

від третіх осіб: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 29.10.2013р. позовні вимоги Вугледарської міської ради до відповідачів: 1. Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 та 2. Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, за участю третіх осіб: 1. Вугледарського міського відділу земельних ресурсів та 2. Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" м. Вугледар про звільнення земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно зведених будівельних споруд були задоволені.

25.12.2013р. господарським судом Донецької області на виконання рішення суду від 29.10.2013р. були видані відповідні накази.

29.03.2017р. господарським судом була отримана заява від 22.03.2017р. Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про визнання наказів від 25.12.2013р. по справі №22/6пн такими, що не підлягають виконанню в частині звільнення земельної ділянки від будинку кафе, який належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.1996р. та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р.

В обґрунтування своїх вимог відповідач-1 зазначає, що нею фактично відокремлено реконструйовану частину будівлі кафе від основної, яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р., без нанесення шкоди основній будівлі. Тому, вважає рішення господарського суду №22/6пн від 29.10.2013р. виконаним та просить суд визнати накази №22/6пн від 25.12.2013р. такими, що не підлягають виконанню.

ОСОБА_1 у судове засідання з'явилась, просила суд задовольнити заяву. Через канцелярію суду надала суду додаткові пояснення з додатками.

В судове засідання представники позивача, відповідача-2 та третіх осіб не з'явилися. Відповідно до ч.3 ст.117 ГПК України, неявка сторін не є перешкодою для розгляду заяви.

Проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено наступне.

В межах провадження у справі 22/6пн розглядались позовні вимоги про звільнення земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення самовільно зведених будівель та споруд.

При прийнятті рішення судом було встановлено, що відповідачі - Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 та Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 набули у власність літнє кафе загальною площею 14,5кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (договір від 26.11.1996р., договір від 02.09.1997р., рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 07.09.2007р. у справі 2-1066 у 2007 році).

В подальшому, відповідачами здійснювались будівельні роботи (реконструкція) літнього кафе, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що не була надана останнім у користування, будівництво (реконструкція) було проведено без відповідної документації, яка дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, а тому що вказані будівельні роботи (реконструкція) були кваліфіковані як самочинне будівництво.

В рішенні господарського суду Донецької області №22/6пн від 29.10.2013р. було зазначено, що з матеріалів технічної інвентаризації від 09.06.04р. та від 14.03.08р., вбачається, що робітниками БТІ було виявлено самовільну реконструкцію кафе, за результатами яких загальна площа об'єкту нерухомості склала 107,5кв.м., а площа забудови - 167,4кв.м.

Крім того, факт проведеної самовільної реконструкції літнього кафе по АДРЕСА_1 був підтверджений й висновками експертних досліджень, виконаних фахівцями Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз, призначеної в межах даної справи.

Так, висновком № 4468/23 від 07.12.2012р. були визначені технічні характеристики будівлі кафе розташованої за адресою: АДРЕСА_1, станом на 1991р., 1996р. і 1997р. та встановлено належність об'єкта, як нерухомості. Також, було вказано, що у вказаній будівлі була проведена реконструкція.

Зі змісту висновку № 1986/24 від 20.08.2013р., вбачається, що будівля кафе по АДРЕСА_1 була реконструйована (перебудована). Відокремити реконструйовану частину будівлі кафе від основної, яка була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1997р., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_1, без нанесення їй (будівлі) шкоди не є можливим.

Враховуючи вказані обставини, суд, керуючись ч.4, абзацом 2 ч.7 ст. 376 Цивільного кодексу України з зауваженням на фактичну відмову відповідачів усунути порушення, зобов'язав Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 та Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 солідарно знести самовільно зведені внаслідок реконструкції будівлі та споруди.

В теперішній час, подаючи заяву про визнання наказів господарського суду Донецької області від 25.12.2013р. у справі №22/6пн такими, що не підлягають виконанню в частині звільнення земельної ділянки від будинку кафе, відповідач-1 стверджує про усунення порушень щодо зайняття земельної ділянки об'єктом самочинного будівництва, шляхом знесення тієї частини, яка була самовільно добудована, тобто, до приведення будівлі у первісний стан на момент набуття у власність за договором купівлі-продажу від 26.11.1996р.

На підтвердження обставин, викладених у заяві відповідач-1 надав:

1) договір б/н від 11.03.2017р., предметом якого є знесення самочинно збудованих споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1 зазначених в технічному паспорті будинку кафе від 14 березня 2008 року під літерами Б-1 Кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» прибудова, В-1 прибудова загальною площею 130,6 м.кв. Вивезення будівельних матеріалів, отриманих внаслідок знесення споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1

2) акт приймання-передачі виконаних робіт від 17.03.2017р. відповідно до договору б/н від 11.03.2017р.;

3) інформаційну довідку щодо технічного стану об'єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, з якою вбачається, що загальна площа кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» дорівнює 14,1 кв.м.;

4) технічний паспорт на кафе за адресою: АДРЕСА_1, яким загальна площа встановлена в розмірі 23,6 кв.м.

Проте, по-перше суд вважає такі докази недостатніми для визначення тотожності стану об'єкту, який був початково набутий у власність відповідачів, та існуючим у теперішній час після знесення самовільно зведених споруд.

Так, як вказано вище, площа об'єкту за договором купівлі-продажу від 26.11.1996р. становить 14,5 кв.м.

За даними технічного паспорту, складеного 04.04.2017р. загальна площа у 14,1 кв.м., вказана, як площа внутрішніх приміщень, а не самої будівлі.

Технічний паспорт будівлі, станом на 1996 рік в матеріалах відновленої справи відсутній, а тому, не є доведеним, що в договорі купівлі-продажу від 26.11.1996р. вказувалась внутрішня площа приміщення, яка співпадає з даними нового технічного паспорту.

Крім того, знесення самочинно зведеної добудови відбувалось Товариством з обмеженою відповідальністю «Идеал», яка за твердженням відповідача-1 мала дозвіл на проведення будівельних робіт, але, вказані твердження не доказані.

Суд, зауважує, що відповідність проведеної реконструкції зі знесення частини будівлі будівельним нормам і правилам, також не підтверджується заявником.

Тобто, в даному випадку заявник може порушувати питання про права на відтворений об'єкт, але доведення цих прав є окремим спором, який не може бути розглянутий в межах заяви про визнання наказів господарського суду Донецької області від 25.12.2013р. по справі №22/6пн такими, що не підлягають виконанню в частині звільнення земельної ділянки від будинку кафе.

Статтею 117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 не доведені, як факт того, що будівля за адресою: АДРЕСА_1 приведена у первинний стан, так і обставини, які свідчать про те, що накази господарського суду Донецької області №22/6пн від 25.12.2013р. є такими, що не підлягають виконанню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання наказів господарського суду Донецької області від 25.12.2013р. по справі №22/6пн таким, що не підлягають виконанню в частині звільнення земельної ділянки від будинку кафе - відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в день її винесення судом.

Головуючий суддя О.М. Сковородіна

Суддя І.К. Чорненька

Суддя Г.Є. Курило