ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017р. Справа № 914/287/17

За позовом: Самбірського міськрайонного центру зайнятості, м.Самбір, Львівська область

до відповідача: Самбірської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, м. Самбір, Львівська область

про стягнення 9577,21 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Бурак

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано Самбірським міськрайонним центром зайнятості, м.Самбір, Львівська область до Самбірської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, м. Самбір, Львівська область про стягнення 20106,52 грн.

Заявою про зменшення позовних вимог від 04.04.2017р. вх.№1557/17 позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в розмірі 9577,21 грн.

Ухвалою господарського суду від 16.02.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 07.03.2017р.

З метою всебічного та об'єктивного вирішення спору, розгляд справи відкладався ухвалою суду від 07.03.2017р. Ухвалою суду від 04.04.2017р. продовжено строк вирішення спору до 03.05.2017р. та відкладено розгляд справи на 18.04.2017р.

В судове засідання 18.04.2017р. представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно поданої заяви від 10.05.2016р. та наказу №НТ1605 від 10.05.2016р. громадянці ОСОБА_2 надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю. На підставі постанови Львівського окружного адміністративного суду №813/1713/16 від 17.11.2016р. відповідачем видано наказ від 23.12.2016р. №85-0 про поновлення ОСОБА_2 на посаді. Так, за період з 10.05.2016р. по 23.12.2016р. позивачем виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 20106,52 грн. На підставі ч.1 ст. 34 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", позивач просить стягнути з відповідача суму виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 9577,21 грн. у звязку з частковим перерахування відповідачем коштів, згідно заяви про зменшення позовних вимог від 04.04.2017р. Позов просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання зявився, причин неявки суду не повідомив. Згідно поданих заперечень від 04.04.2017р. відповідач проти позову заперечив та посилається на оскарження відповідачем постанови Львівського окружного адміністративного суду №813/1713/16 від 17.11.2016р. до Вищого адміністративного суду України у звязку з чим просив зупинити провадження у даній справі №914/287/17, а також повідомив про сплату відповідачем суми в розмірі 10529,31 грн., що підтвердив платіжним дорученням від 23.03.2017р. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.04.2017р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, створивши у відповідності до ч. 3 ст. 4-3 ГПК України сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив:

10.05.2016р. громадянка ОСОБА_2 звернулася до Самбірського міськрайонного центру зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітного.

Згідно наказів Самбірського міськрайонного центру зайнятості ОСОБА_2 надано статус безробітної 10.05.2016р. (наказ від 10.05.2016р. №НТ 160510); призначено допомогу з безробіттю та відкладено виплату допомоги по безробіттю (наказ від 17.05.2016р. №НТ160517); розпочато (поновлено) виплату допомоги з 29.05.2016р. (наказ від 30.05.2016р. №НТ160530); припинено виплату допомоги по безробіттю (наказ від 28.12.2016р. №НТ161228); припинено реєстрацію безробітної з 23.12.2016р. (наказ від 28.12.2016р. №НТ161228).

23.12.2016р. Самбірською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2016р. у справі № 813/1713/16 видано наказ №85-0 «Про поновлення на роботі ОСОБА_2Б.», відповідно до якого скасовано наказ Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 26.04.2016р. №33-0 «Про звільнення у звязку з скороченням штатної чисельності» ОСОБА_2; поновлено ОСОБА_2 на посаді головного державного ревізора - інспектора сектору адміністрування єдиного внеску відділу доходів і зборів з фізичних осіб Самбірської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області з 29.04.2016р.; переведено з 26.12.2016р. ОСОБА_2 на посаду головного державного ревізора - інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Самбірської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області; виплачено ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3572,06 грн.; встановлено ОСОБА_2 посадовий оклад згідно штатного розпису та підтверджено спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи І рангу».

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 10.05.2016р. по 23.12.2016р. включно ОСОБА_2 було виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 20106,52 грн., що підтверджується розрахунком, додатком №4 до персональної картки «Нарахування допомоги по безробіттю та платежі» (в матеріалах справи).

З метою досудового врегулювання спору, Самбірський міськрайонний центр зайнятості звернувся до відповідача з претензію від 05.01.2017р. вих.№63/07 з вимогою відшкодувати 20106,52 грн. виплаченої суми допомоги по безробіттю впродовж 15 календарних днів з моменту отримання даної претензії. Проте, дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Позивач звернувся до господарського суду Львівської області з вимогою до Самбірської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення 20106.52 грн. коштів у звязку з поновленням на роботі за рішенням суду ОСОБА_2 У звязку з частковим перерахуванням відповідачем коштів в сумі 10529,31 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача 9577,21 грн., згідно заяви про зменшення позовних вимог від 04.04.2017р.

Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначено правові, фінансові та організаційні засади загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 статті 1 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, страховий випадок - це подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності; допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні.

Судом встановлено, що за період з 10.05.2016р. по 23.12.2016р. ОСОБА_2 було виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 20106,52 грн., що підтверджується розрахунком, додатком №4 до персональної картки «Нарахування допомоги по безробіттю та платежі», довідкою ПАТ «Кредобанк» від 07.03.2017р. №170-4174/17 (в матеріалах справи). Як вбачається з матеріалів справи відповідачем перераховано та відшкодовано суму в розмірі 10529, 31 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23.03.2017р. №160 та банківською випискою від 24.04.2017р. (в матеріалах справи).

На виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2016р., наказом Самбірської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 23.12.2016р. №85-0 ОСОБА_2 поновлено на посаді.

Згідно п.2 ч.1 ст.45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.31 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Як розяснено в п.34 Постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Згідно п.1 ст.34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до норм п.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Виходячи з положень статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та кореспондуючий йому обовязок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, у звязку із поновленням відповідачем гр. ОСОБА_2 на роботі з 23.12.2016р., відповідно до норм п.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", сума виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 9577,21 грн. з врахуванням проведеної відповідачем часткової оплати підлягає стягненню з відповідача відповідно до заяви про зменшення позовних вимог.

Як передбачено статтею 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Суд зазначає, що зобовязання між сторонами у справі виникли безпосередньо із актів законодавства України.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення коштів в сумі 9577,21 грн. згідно заяви про зменшення позовних вимог від 04.04.2017р. доведена позивачем, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню. Доказів зворотнього суду не надано.

Відповідно ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 38 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 4-3 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями)органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, до яких входить Самбірський міськрайонний центр зайнятості, звільняються від сплати судового збору, відтак судові витрати слід покласти на відповідача.

Пунктом 4.5. Постанови пленуму Вищого господарського суду від 21.02.2013 р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» розяснено, що у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: якщо позов залишено без задоволення судовий збір не стягується; у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 509, 526, 599 ЦК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 43, 32, 33, 43, 49, 82-85, 116 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Самбірської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Львівська область, м. Самбір, вул. Чорновола, 2 «А» () на користь Самбірського міськрайонного центру зайнятості, Львівська область, м. Самбір, вул. Шевченка, 55/3 () - 9577,21 грн. виплаченої допомоги по безробіттю.

3. Стягнути з Самбірської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, Львівська область, м.Самбір, вул.Чорновола, 2 «А» () в доход державного бюджету України - 1600,00 грн. - судового збору.

4. Накази видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 21.04.2017р.

Суддя Мороз Н.В.