ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 Справа №917/234/17

м. Полтава

за позовом Комунального підприємства "Лубни-водоканал" Лубенської міської ради, 37500, м. Лубни, вул. Авіаторська, 52

до Споживчого товариства "Лубенський ринок", 37500, Полтавська область, м. Лубни, проспект Володимирський, 42/1

про стягнення 5725,29 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 11.01.2016 року;

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №18 від 06.03.2017 року.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 5725,29 грн. збитків, заподіяних внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Позивач в заяві від 28.03.2017р. зазначив, що в тексті позовної заяви мала місце описка помилково вказано не вірний номер (№20) договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення, укладеного між сторонами, але підставою позовних вимог є договір №38, копія якого додана до матеріалів справи.

Резолютивна частина рішення оголошена згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України 18.04.2017 року.

Повне рішення складено 20.04.2017 року.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

01.12.2014р. між позивачем (виконавцем) та відповідачем (споживачем) був укладений договір № 38 про надання послуг з водопостачання та водовідведення (а.с.37-40).

П.18.1 договору передбачено, що споживач, на балансі якого знаходяться мережі водовідведення, несе відповідальність за порушення норм щодо кількості та концентрації шкідливих речовин в стічних водах, які скидають до вказаних мереж субабоненти, орендарі, суборендарі. Плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь обєм стічних вод. Період, за який стягується плата за скид стічних вод споживача з перевищенням допустимих концентрацій, установленим разовим аналізом, визначається згідно з місцевими правилами приймання, але не більше трьох календарних місяців (місяця, у якому відібрана проба, та двох попередніх місяців). Підвищена плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих споживачем за цей період з даного обєкта.

Допустимі концентрації забруднюючих речовин у скидах стічних вод підприємств у комунальну мережу каналізації м. Лубни були визначені сторонами в додатку № 3 до договору (а.с. 40).

21.01.2016р. позивачем за участю представника відповідача було здійснено відбір проби стічних вод відповідача з контрольного каналізаційного колодязя, про що складено акт № 535 від 21.01.2016р. (а.с.49), який підписано двома представниками позивача та представника відповідача без зауважень.

Висновком виробничої лабораторії позивача було встановлено, що стічна вода не відповідає допустимим нормативам забруднення за такими показниками: Азот амонійний 144,98 мг/дм3 (а.с.50).

Позивачем здійснено розрахунок плати за скид понаднормативних забруднень за листопад-грудень 2015 р. та січень 2016 р. на загальну суму 5725,29 грн.

Як свідчить уточнений розрахунок, наданий позивачем в судовому засіданні 18.04.2017р. розмір плати за скид понаднормативних забруднень, нарахованої позивачем за листопад 2015р. складає 1951,80 грн., за грудень 2015 р. 2000,60 грн., за січень 2016 р. 1772,89 грн. Розрахунок здійснено на підставі п.3 Порядку обчислення плати за скид стічних вод підприємств у системи каналізації населених пунктів Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затверджених наказом Держбуду України 19 лютого 2002 року №37.

У відповідному розрахунку позивачем застосовувались показники водяних лічильників відповідача за відповідні періоди, що відображені у наданих відповідачем довідках (а.с.113-114).

Рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради від 20.11.2013р. № 293 (а.с. 98) були затверджені Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні системи каналізації міста Лубни Полтавської області (далі місцеві Правила). Зазначене рішення було оприлюднене в установленому порядку в газеті «Лубенщина» №153 від 11.12.2013р. (а.с.132).

Відповідно до ч.1 ст.14 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з п.2.4.1 місцевих Правил, підприємства зобовязані виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, Правил приймання та договору на водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки КП «Лубни-водоканал» за надані послуги.

П. 2.4.3 місцевих Правил, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог , передбачено, що підприємства зобовязані оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників.

П.3.5 місцевих Правил також передбачає, що при перевищенні допустимих концентрацій показників якості в стічних водах підприємств, встановлених правилами, підприємства сплачують КП «Лубни-водоканал» плату за скид понаднормативних забруднень, в порядку передбаченому Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системі каналізації населених пунктів.

Посилання на необхідність дотримання вказаних місцевих Правил та про відповідальність за їх порушення міститься також в п.18 Договору укладеного між сторонами по справі.

Під час розгляду по суті заявлених позовних вимог господарським судом приймається до уваги наступне.

Позивачем фактично висуваються вимоги про стягнення підвищеної плати за скид стічних вод відповідачем з перевищенням допустимих концентрацій, відповідно до п.18.1 Договору та положень місцевих Правил. При цьому, позивач в тексті позовної заяви також зазначає, що вказані кошти є збитками, які заподіяні внаслідок порушення законодавства про охорону та регіональне використання водних ресурсів.

Разом з тим, відповідно до абзацу сьомого п.3.12 постанови пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», саме суд має самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію спірних правовідносин.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Позивачем не наведено в позовній заяві доказів спричинення йому збитків у розумінні вищевказаної норми.

В той же час, як умовами Договору (п.18.1) та і положеннями місцевих Правил (п.п.2.4.3, 3.5) передбачено, що за скид понаднормативних забруднень підприємства (споживачі) мають сплатити певну плату, обраховану відповідно до чинного законодавства. Зазначена плата є платою за надання послуг водоканалом (позивачем) щодо доочищення понаднормативних забруднень води, а спірні правовідносини між сторонами носять зобовязальний характер. Відповідна правова позиція була викладена, зокрема, Вищим господарським судом України в постанові від 21.04.2011р. по справі № 30/290-10.

В звязку з цим, заявлені позивачем позовні вимоги, розглядаються судом як вимоги зобовязального характеру щодо стягнення підвищеного розміру плати за скид стоків з понаднормативними забрудненнями, що витікають з умов Договору.

Разом з тим, п.6.8 місцевих Правил передбачено, якщо підприємство не може забезпечити виконання цих правил приймання за деякими показниками, воно звертається до КП Лубни-водоканал» з обґрунтованим проханням про приймання таких стічних вод з доданням графіка заходів доведення якості та режиму їх скиду до вимог цих Правил. КП «Лубни-водоканал» розглядає ці обґрунтування у 15-денний строк і може прийняти рішення про укладення договору про приймання наднормативно забруднених стічних вод, установивши для цього підприємства плату за скид понаднормативних забруднень згідно з Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів.

Таким чином, діюче законодавство передбачає, що розмір плати за скид понаднормативних забруднень може бути встановлений за домовленістю сторін.

На наявність відповідної угоди посилається відповідач у відзиві на позов, в підтвердження чого відповідачем надана копія додаткової угоди № 1 від 01.01.2016р. до договору (а.с.154).

За змістом п.1 зазначеної додаткової угоди, виконавець (позивач) зобовязується прийняти на очистку стічні води з понаднормативними забрудненнями від абонента, а абонент зобовязується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за користування послугами (п.1.1), абонент (відповідач) своєчасно сплачує виконавцю за кількість стічних вод з понаднормативними забрудненнями, що надходять в каналізацію виконавця згідно отриманих рахунків на протязі 5 (пяти) банківських днів після отримання рахунків, але не пізніше 25-го числа розрахункового місяця (п.1.2.)

П.1.3 цієї додаткової угоди визначено, що сума угоди становить 238,68 грн., але може змінюватись в залежності від місячної кількості стічних вод та результатів аналізів стічних вод.

Таким чином, на момент здійснення позивачем відбору проб стічних вод, в яких було виявлене перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин, сторонами був узгоджений розмір щомісячної плати, який має здійснити відповідач за понаднормативне забруднення стічних вод.

Як свідчать матеріали справи, позивачем був виставлений відповідачу рахунок № 525 (а.с.45) від 26.01.2016р. за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за січень, який був оплачений відповідачем в повному обсязі платіжним дорученням №48 від 28.01.2016р. (а.с.166).

Судом приймається до уваги, що умовами вказаної додаткової угоди № 1 від 01.01.2016р. не визначено кількісні та якісні характеристики понаднормативного забруднення стічних вод, які передаються на очистку позивачу та за прийняття яких встановлена плата. Сторонами не надано суду доказів внесення змін в установленому порядку до умов вищевказаної додаткової угоди стосовно збільшення розміру щомісячної плати в залежності від місячної кількості стічних вод та результатів їх аналізів, як передбачено п.1.3 цієї додаткової угоди.

За таких обставин, відповідачем фактично сплачена плата за скид стоків з понаднормативним забрудненням, визначена угодою сторін, тому позовні вимоги про стягнення додаткової плати за цей же період є необґрунтованими.

В письмових поясненнях від 14.04.2017р. вих. № 01-04/429, наданих господарському суду (а.с.161-) позивач зазначає, що ним направлялися відповідачу додаткові угоди про прийняття та очистку стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій до Договору №38 про надання послуг з водопостачання та водовідведення від 01.12.2014 року на 2015 та 2016 роки, які повернуті відповідачем не були.

Відповідач у письмових поясненнях від 14.04.2017р. № 43 (а.с.165) визнає факт укладення таких угод з 2014р. по 2017 р.

Таким чином, не дивлячись на те, що відповідачем була надана суду лише копія відповідної додаткової угоди, яка була чинною в 2016 р., суд вважає встановленим факт наявності відповідної угоди і в 2015 році, оскільки цей факт визнається сторонами по справі.

Про наявність відповідної домовленості сторін щодо встановлення додатковою угодою до Договору розміру плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за листопад та грудень 2015 року свідчать також виписані позивачем рахунки № 6797 від 25.11.2015р. на суму 237,60 грн. та № 7456 від 25.12.2015р. на суму 237,64 грн. та акти надання послуг за цей же період та на аналогічні суми, в яких містяться посилання на те, що вони складені на підставі договору № 38 від 01.12.2014р. (а.с.43-44).

Зазначені рахунки були оплачені відповідачем в повному обсязі платіжними дорученнями № 1817 від 25.11.2015р., № 1934 від 28.12.2015р. (а.с.167-168), що не заперечується позивачем. Суд також зазначає, що самі по собі рахунки в яких позивачем було визначено предмет послуги, її вартість та період надання, можуть розглядатися як пропозиція щодо укладення відповідного договору.

Згідно ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином, здійснення відповідачем оплати вказаних рахунків свідчить про досягнення сторонами згоди стосовно розміру оплати за прийняття та очистку позивачем стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин в листопаді-грудні 2015р. В звязку з цим заявлені позовні вимоги про стягнення додаткової плати за цей же період є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими в повному обсязі та задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються відповідно до ст. 44, частини 5 ст. 49 ГПК України, на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49 (ч. 5), 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 20.04.2017 року.

Суддя Пушко І.І.