РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2017Справа №910/4631/17

За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Головного територіального управління юстиції у місті Києві

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 15 974,75 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Норенко Т.А. - представник за довіреністю № 062/15/1/03-2532
від відповідача від третьої особине з'явився не з'явився

У судовому засіданні 26.04.2017 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" до Головного територіального управління юстиції у місті Києві про стягнення 15 974,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам укладеного між сторонами договору № 462 від 20.06.2012 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, належним чином не виконував свої зобов'язання в частині здійснення своєчасної та повної оплати орендних платежів, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 15 974,75 грн., з яких: 1,00 грн. - заборгованості з орендної плати, 162,70 грн. - заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 11 282,59 грн. - заборгованості з компенсації витрат підприємства, 3 858,36 грн. - інфляційних втрат та 670,10 грн. - 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 порушено провадження у справі № 910/4631/17 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 12.04.2017.

Даною ухвалою суд в порядку ст. 27 ГПК України залучив до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради.

У судовому засіданні 12.04.2017 представником відповідача було подано письмовий відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог КП "Київжитлоспецексплуатація" з огляду на відсутність у відповідача бюджетного фінансування.

Також, у судовому засіданні були надані письмові пояснення третьої особи, відповідно до яких Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради підтримує позовні вимоги позивача та просить їх задовольнити.

У судовому засіданні 12.04.2017 за участю представників сторін було оголошено перерву до 26.04.2016.

У судове засідання, призначене на 26.04.2017, з'явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору, відповідно до яких просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляли, хоча про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

20 червня 2012 року між Головним управлінням комунальної власності м. Києва (нині - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - орендодавцем та Головним управлінням юстиції у місті Києві (нині - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві) - орендарем, а також КП «Київжитлоспецексплуатація» (підприємством) було укладено договір № 462 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (договір), відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення) загальною площею 503,30 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, буд. 23/22, літ А.

Факт передачі в орендне користування вказаного майна підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 20.06.2012.

Відповідно до п. 2.4 договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади м.Києва та знаходиться на балансі КП «Київжитлоспецексплуатація» (надалі - позивач).

За користування об'єктом оренди орендар сплачує на рахунок КП «Київжитлоспецексплуатація» орендну плату, розмір якої з Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженою рішенням Київради від 22 вересня 2011 № 34/6350 встановлено 1 грн. на рік (п.3.1. договору).

Пунктом 3.3. договору передбачено, що крім орендної плати орендар сплачує:

- компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, яка за квітень 2012 року складає: 16 грн.21 коп. на місяць;

- компенсацію витрат підприємства, яка за квітень 2012 складає 1349 грн. 38 коп.

Відповідно до п. 3.6 договору орендної плати та компенсація витрат підприємства сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача) починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання орендарем та орендодавцем акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди позивачу.

Згідно з п.п. 3.7, 4.2 вказаного договору відповідач зобов'язаний сплачувати незалежно від наслідків господарської діяльності орендну плату та компенсацію витрат підприємства своєчасно (щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця).

Даний договір є укладений з моменту підписання його сторонами і діє з 20.06.2012 по 18.06.2015 року (п.9.1. договору).

За твердженням позивача спір у даній справі виник у зв'язку з тим, що відповідач всупереч умовам договору належним чином не виконав свої зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати орендних платежів, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 15 974,75 грн., з яких: 1,00 грн. - заборгованості з орендної плати, 162,70 грн. - заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2015 по 30.07.2015 та 11 282,59 грн. - заборгованості з компенсації витрат підприємства за період з 01.01.2015 по 30.07.2015.

09.12.2016 позивачем на адресу відповідача направлялась вимога вих. № 155/1/03-7313, в якій КП "Київжитлоспецексплуатація" повідомило про наявну у відповідача заборгованість за договором оренди № 462 від 20.06.2012 від та просило здійснити погашення наявної заборгованості протягом семи днів. Відповідач на зазначену вище вимогу відповіді не надав, заборгованість не погасив.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

В силу положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На підставі викладеного вище, позивачем, в порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України, належними доказами доведено передачу відповідачу в орендне користування нежилого приміщення, однак відповідачем, у свою чергу, сплати орендної плати, компенсації витрат підприємства, компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у встановленому розмірі не здійснено, доказів зворотнього не надано, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу з орендної плати у розмірі 1,00 грн., заборгованості по компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою (за період з 01.01.2015 по 30.07.2015) у розмірі 162,70 грн. та заборгованості з компенсації витрат підприємства (за період з 01.01.2015 по 30.07.2015) у розмірі 11 282,59 грн.

Твердження відповідача про неможливість виконання своїх зобов'язань за договором оренди № 462 від 20.06.2012 у зв'язку з відсутність бюджетного фінансування не приймається судом до уваги, оскільки згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках державного бюджету України не виправдовує бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 N 11/446 та постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 № 15/5027/715/2011.

За таких обставин, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 670,10 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3 858,36 грн. від простроченої суми заборгованості за період з 01.01.2015 по 30.07.2015 по орендній платі, компенсації витрат підприємства, компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Після перевірки розрахунку позивача в частині 3 % річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що розрахунок позивача є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 670,10 грн. та інфляційних втрат у розмірі 3 858,36 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, та належних і допустимих у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказів належного виконання своїх обов'язків за договором № 462 від 20.06.2012 не надав, господарський суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" та стягнення з Головного територіального управління юстиції у місті Києві заборгованості з орендної плати у розмірі 1,00 грн., заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у розмірі 162,70 грн., заборгованості з компенсації витрат підприємства у розмірі 11 282,59 грн., інфляційних втрат у розмірі 3 858,36 грн. та 3 % річних у розмірі 670,10 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01001, м. Київ, пров. Музейний, буд. 2-Д, ідентифікаційний код 34691374) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А, ідентифікаційний код 03366500) заборгованість з орендної плати у розмірі 1 (одна) грн. 00 коп., заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у розмірі 162 (сто шістдесят дві) грн. 70 коп., заборгованість з компенсації витрат підприємства у розмірі 11 282 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят дві) грн. 59 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 858 (три тисячі вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 36 коп., 3 % річних у розмірі 670 (шістсот сімдесят) грн. 10 коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.04.2017

Суддя Пукшин Л.Г.