ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2017 р.Справа № 916/4481/15

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідачів:

1) ТОВ "Портінвест Лоджистік ОСОБА_2,

2) Компанії „ZEALAND JULIANA BV - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії ДП „Адміністрація морських портів України (адміністрація Іллічівського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Портінвест Лоджистік" та Компанії „ZEALAND JULIANA BV (Нідерланди) про солідарне стягнення 126581,42 дол. США, -

ВСТАНОВИВ:

В засіданні суду 28.03.2017 р. оголошувалась перерва до 10.04.2017 р. в порядку ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії ДП „Адміністрація морських портів України (адміністрація Іллічівського морського порту) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Портінвест Лоджистік" та Компанії „ZEALAND JULIANA BV (Nederland) про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 126581,42 дол. США, посилаючись на наступне.

31.12.2013 року між ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії ДП "АМПУ" та ТОВ "Портінвест Лоджистік" (агент) було укладено договір № 460-Па-ІЛФ-13 про агентування суден. Відповідно до зазначеного договору Адміністрація надає через агента послуги судновласникам з обслуговування суден, відповідно до Зводу звичаїв, що діють в Іллічівському морському порту, а агент своєчасно забезпечує перерахування авансових сум від судновласників на оплату портових зборів та інших витрат, що повязані з агентуємими суднами (п. 2.2.5 договору).

Процедура справляння портових зборів та розміри ставок портових зборів в Україні встановлені Порядком справляння та розміри портових зборів, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 р. № 316 "Про портові збори". Пунктом 1.2 Порядку встановлено, що згідно з частинами 3-5 статті 22 Закону України "Про морські порти України" портові збори сплачуються адміністрації морських портів України.

Як зазначає позивач, в період з 01.10.2014 р. по 07.10.2015 р. судно ZEALAND JULIANA (прапор - Нідерланди), власник ZEALAND JULIANA BV, під агентуванням TOB "Портінвест Лоджистік" перебувало в акваторії Іллічівського морського порту. При цьому, як вбачається із наданих агентом документів, судно виконувало каботажні перевезення (ст. 131 КТМ України).

Так, позивач вказує, що для оплати портових зборів, агенту було вручено рахунки на загальну суму 37102,52 дол. США, які були оплачені відповідачем в повному обсязі. Однак, у вказаних рахунках були помилково розраховані ставки корабельного збору як для суден у каботажному плаванні, що не відповідає вимогам наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 р. № 316 "Про портові збори".

Як вказує позивач, Порядком справляння та розмірів ставок портових зборів передбачено, що портові збори розподіляються на 2 категорії ставок: для суден каботажного плавання та суден закордонного плавання. При цьому відповідно до пп. 2 п. 2.4 Порядку передбачено, що ставки корабельного збору для суден у каботажному плаванні застосовуються тільки для суден, що виконують рейси у каботажному плаванні під Державним Прапором України.

Так, позивач зазначає, що судно ZEALAND JULIANA ходить під прапором Нідерланди, у звязку із чим правомірно вважати, що незважаючи на те, що судно виконувало каботажні перевезення, корабельний збір мав був бути розрахований та сплачений по ставкам, які діють для суден закордонного плавання. З огляду на викладене позивачем було донараховано корабельний збір по судозаходах судна ZEALAND JULIANA, які здійснювались в акваторії Іллічівського морського порту, та оформлені відповідні рахунки, відповідно до яких сума боргу становить 126581,42 дол. США.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.11.2015 р. позовну заяву ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії ДП „Адміністрація морських портів України (адміністрація Іллічівського морського порту) прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/4481/15, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду на 16.05.2016 р. При цьому вказаною ухвалою суду зобовязано позивача надати оригінали доданих до позовної заяви документів для огляду суду; докази, що підтверджують правовий статус юридичної особи - Компанії „ZEALAND JULIANA BV (Nederland) за законодавством країни, де створено Компанію (у разі надання документів на іноземній мові надати нотаріально засвідчену копію перекладу цих документів); оригінали та копії заявок агента згідно п. 3.2 договору № 460-Па-ІЛФ-13 від 31.12.2013 р.; оригінали та копії актів приймання-здачі наданих послуг ТОВ Портінвест Лоджистік, передбачених п. 3.9 договору (із змінами); надати нотаріально засвідчений переклад ухвали про порушення провадження у справі № 916/4481/15 та позовної заяви для направлення їх відповідачу, визначити ціну позову в гривневому еквіваленті (п. 4 ч.1 ст. 55 ГПК України). Також вказаною ухвалою суду провадження у справі № 916/4481/15 зупинено на строк до 16.05.2016 р. відповідно до положень ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України для направлення господарським судом Одеської області компетентному органу іноземної держави судового доручення з метою належного повідомлення про час та місце судового розгляду даної справи відповідача - Компанії „ZEALAND JULIANA BV (Nederland), що є субєктом господарювання іноземної держави.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.05.2016 р. провадження у справі № 916/4481/15 поновлено.

Проте, у звязку з неявкою в засідання суду 16.05.2016 р. представника відповідача - Компанії „ZEALAND JULIANA BV ухвалою господарського суду Одеської області від 16.05.2016 р. розгляд справи № 916/4481/15 відкладено на 14.11.2016 р. Також вказаною ухвалою суду провадження у справі № 916/4481/15 зупинено на строк до 14.11.2016 р. відповідно до положень ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України у звязку зі зверненням господарського суду із судовим дорученням до компетентного органу з метою належного повідомлення Компанії „ZEALAND JULIANA BV про час та місце судового засідання по даній справі.

18.07.2016 р. господарським судом Одеської області було надіслано до компетентного органу Королівства Нідерландів прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів щодо повідомлення Компанії „ZEALAND JULIANA BV про час та місце судового розгляду даної справи.

11.08.2016 р. до господарського суду Одеської області надійшов лист від Гаазького окружного прокурора про повернення судового доручення без виконання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.11.2016 р. провадження у справі № 916/4481/15 поновлено.

Також у звязку з неявкою в засідання суду 14.11.2016 р. представника відповідача - Компанії „ZEALAND JULIANA BV ухвалою господарського суду Одеської області від 14.11.2016 р. розгляд справи № 916/4481/15 відкладено на 28.03.2017 р. Наразі вказаною ухвалою суду провадження у справі № 916/4481/15 зупинено на строк до 28.03.2017 р. відповідно до положень ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України у звязку зі зверненням господарського суду із судовим дорученням до компетентного органу з метою належного повідомлення Компанії „ZEALAND JULIANA BV про час та місце судового засідання по даній справі.

17.03.2017 р. до господарського суду Одеської області надійшов лист від Гаазького окружного прокурора про повернення судового доручення без виконання, так як Компанія „ZEALAND JULIANA BV не знаходиться в Нідерландах, а можливо в Туреччині.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.03.2017 р. провадження у справі № 916/4481/15 поновлено.

28.03.2017 року позивачем було подані письмові пояснення стосовно розгляду справи за відсутності відповідача - Компанії „ZEALAND JULIANA BV, що зареєстрована в Нідерландах (KvK № 54715903) до теперішнього часу, про що свідчить копія витягу з реєстру Торгово-промислової палати Королівства Нідерландів. Зокрема, позивач вказує, що при зверненні до суду із заявленим позовом про стягнення заборгованості ним була зазначена адреса відповідача ZEALAND JULIANA BV, що розміщена на сайті компанії та надавалась капітаном судна ZEALAND JULIANA, власником якого є ZEALAND JULIANA BV. В пункті 72 Практичного посібника по застосуванню Гаазької конвенції від 15 листопада 1965 року про вручення за кордоном судових і позасудових документів у цивільних або комерційних справах, наданого Постійним бюро Гаазької конференції з міжнародного приватного права, центральні органи зазвичай намагаються визначити правильну адресу особи, якій повинен бути вручений документ, перш ніж послатися на частину другу статті 1 Конвенції і відмовитися виконувати запит або забезпечувати його виконання. Так, вказана компанія до сьогоднішнього дня зареєстрована в Нідерландах та має в штаті співробітників 0 осіб, проте компетентним органом Королівства Нідерландів повідомлено, що вручення судових документів на території Королівства Нідерландів компанії неможливо, оскільки за інформацією цього органу ця компанія перебуває в Туреччині (тобто в Нідерландах не знаходиться). Таким чином, позивач вважає, що з відповіді від Гаазького окружного прокурора вбачається, що компетентним органом Королівства Нідерландів було вжито вичерпних заходів щодо вручення повідомлення про дату час та місце розгляду справи, однак такі заходи не надали результатів, через що запит був повернутий в суд без виконання. Наразі позивач посилається на п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в якому роз'яснено, що за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Відповідно до п. 6.7 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2008 р. №1092/5/54, суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою відповідно до статті 2 цієї Конвенції, напряму. Відповідно до ч. 2 п. а, b ст. 15 Конвенції кожна договірна держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови, зокрема, документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією; з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців. Відтак, позивач зазначає, що з огляду на приписи ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, п. 3.9.1 Постанови № 18, враховуючи приписи ст. 125 ГПК України та Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, судом вжито всіх належних заходів з метою повідомлення ZEALAND JULIANA BV про розгляд справи, в звязку із чим слід вважати, що ZEALAND JULIANA BV повідомлено про час і місце розгляду справи судом.

При цьому суд зазначає, що розгляд справи з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах", ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, призначався з урахуванням шестимісячного строку ухвалами господарського суду Одеської області від 16.05.2015 р. та від 14.11.2016 р., які належним чином оформлені у порядку, визначеному вищевказаними законодавчими актами, були направлені на адресу компетентного органу Королівства Нідерландів з проханням щодо вручення вказаних ухвал та копії позову з додатками Компанії " ZEALAND JULIANA BV. При цьому на адресу господарського суду Одеської області надійшов лист Гаазького окружного прокурора про повернення судового доручення про виклик до суду без виконання за відсутності вказаної Компанії за місцезнаходженням. Тобто судом були виконані усі умови, визначені у ч. 2 ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах. Відтак, з огляду на її положення, суд, незалежно від положень частини першої цієї ж статті Конвенції, може винести рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів. Враховуючи ту обставину, що з моменту призначення судом справи до розгляду сплинув термін, який суд визначив як достатній для даної справи і який становить більше як шість місяців, а також з огляду на вимоги чинного в Україні процесуального законодавства, яким визначено, що справа повинна бути розглянута в межах розумного строку, а сторони зобов'язані добросовісно користуватись наданими їм процесуальними правами, не порушуючи при цьому прав інших учасників судового процесу, судом розглянуто справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідач - ТОВ Портінвест Лоджистік проти позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 126-130 т. 1) та додаткових поясненнях по справі (а.с. 228-229 т. 1). Зокрема, відповідач вказує, що зобовязання по сплаті портових зборів виникають не в силу договору, який регулює лише порядок взаємодії сторін при здійсненні розрахунку портових зборів та строки оплати, а в силу ст. 22 ЗУ «Про морські порти України», що передбачає сплату портових зборів та ст. 85 КТМ України, згідно якої під час перебування в морському порту будь-яке судно зобовязане дотримувати чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються портових зборів. Крім того, розміри ставок портових зборів також договором не встановлені, оскільки визначаються відповідно до нормативно-правових актів (п. 3.1 договору), зокрема, наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 року № 316 «Про портові збори», яким затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів. Так, у кожному морському порту із суден справляються такі портові збори як корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний (ст. 22 ЗУ «Про морські порти України»). Відповідно до ч. 2 ст. 22, п. 4 Прикінцевих положень ЗУ «Про морські порти України», функції та повноваження в частині встановлення розміру ставок портових зборів для кожного морського порту на даний час покладено на Міністерство інфраструктури України. Відповідно розмір ставок портових зборів, в тому числі корабельного, стосовно якого виник спір, а також порядок його справляння визначений Наказом № 316. Будь-які інші ставки, крім тих, що визначені вказаним Наказом, не можуть бути застосовані та нараховані для суден. Саме тому договір, укладений між АМПУ та Агентом, містить відсильні норми до законодавства в цій частині. Як зазначає відповідач, позивач про це зазначає в позовній заяві, однак, аналізуючи положення законодавства та Наказу № 316, робить неправильні висновки стосовно ставок корабельного збору, застосовуючи при цьому не норми законодавства, а аналогію закону, в результаті чого виник відповідний спір. Так, ставки корабельного збору та порядок його справляння, визначені розділом II та додатком 2 до наказу № 316. Згідно вказаних норм законодавства ставка корабельного збору, як і ставки інших видів портових рів, залежить від того, знаходиться судно в «каботажному плаванні» чи «закордонному плаванні». Таким чином, відповідач вказує, що аналіз норми ст. 131 КТМ України та наказу № 316 в цілому свідчить про те, що для суден, які виконують рейси у каботажному плаванні під іноземним прапором, ставки корабельного збору не встановлені. При цьому відповідач стверджує, що саме до вказаної категорії суден відносяться судно ZEALAND JULIANA, стосовно якого виник спір, оскільки це судно в каботажному плаванні під іноземним прапором, що здійснювало каботажні перевезення між портами України, не покидаючи митної території України. При цьому документи, що це підтверджують, надавались АМПУ при кожному судозаході, про що зазначено самим позивачем. Таким чином, відповідач вказує, що згідно з Наказом № 316 судна, стосовно яких виник спір, звільнені від сплати корабельного збору в морських портах України, а у АМПУ відсутні правові підстави вважати, що «судна, що здійснюють каботажне плавання під іноземним прапором», повинні сплачувати корабельний збір так само як «судна, що здійснюють закордонне плавання, незалежно від того, під ким прапором вони плавають». Більше того, як зазначає відповідач, у АМПУ відсутні підстави взагалі нараховувати корабельний збір для суден, що здійснюють каботажні перевезення, при цьому плавають під іноземними прапорами, враховуючи, що ставка корабельного збору для вказаних суден законодавством не визначена. Також відповідач зазначає, що сплата портових зборів у морських портах здійснюється до виходу судна з морського порту (п.1.4 Наказу № 316), відповідно донарахування портових зборів після виходу судна з порту є неправомірним.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

31.12.2013 року між ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії ДП "АМПУ" та ТОВ "Портінвест Лоджистік" (агент) було укладено договір про агентування суден № 460-Па-ІЛФ-13, предметом якого є надання Іллічівського філією Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) послуг з організації агентування суден і забезпечення оплати послуг Адміністрації судновласниками (п. 1.1 договору).

Згідно п. 2.2.5 договору агент зобовязується своєчасно забезпечити перерахування авансових сум від судновласників на оплату портових зборів та інших витрат, що повязані з агентуємими суднами.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що порядок справлення, розміри ставок портових зборів, тарифів на спеціалізовані послуги підлягають державному регулюванню та визначаються відповідно до нормативно-правових актів, якими затверджені відповідні збори, плати, тарифи. У разі внесення змін та (або) доповнень до нормативно-правових актів, якими затверджені відповідні збори, плата, тарифи, сторони під час розрахунків застосовують вищезазначені нормативно-правові акти з урахуванням змін та (або) доповнень з моменту набрання чинності такими змінами та (або) доповненнями.

Розмір зборів, плат, тарифів та послуги, що надаються Адміністрацією та які не підлягають державному регулюванню, визначається згідно вільних розцінок Адміністрації, що діють на момент надання відповідних послуг.

Відповідно до п. 3.2 договору Адміністрація надає Агентові попередній дисбурсментський рахунок для оплати портових зборів та інших послуг, які надані судну. Підставою для формування попереднього рахунку є письмова заявка Агента.

Попередній рахунок оформляється Адміністрацією в день коли була подана заявка Агента.

Агент забезпечує повну оплату попереднього рахунку не пізніше одного робочого дня до відходу судна в рейс. В разі не оплати попереднього дисбурсментського рахунку, Адміністрація має право затримати судно в порту, при цьому відповідальність за претензії, які в такому випадку можуть виникнути у судновласника покладається на Агента.

Згідно п. 3.3 договору Адміністрація надає Агентові виконавчий дисбурсментський рахунок за портові збори та інші послуги, які надані судну відповідно до чинного законодавства. Витрати, повязані з перерахуванням коштів несе Агент.

Пунктом 3.4 догоовру передбачено, що Агент здійснює доплату різниці між сумою попереднього і виконавчого дисбурсментського рахунку не пізніше 8 банківських днів з моменту відходу судна в рейс.

За умовами п. 3.5 договору у випадку, якщо виконання Агентом платіжних зобовязань, передбачених п. 3.1 та п. 3.3 договору припадає на неробочий день, Адміністрація, за своїм розсудом, може прийняти відстрочку виконання таких зобов'язань до першого робочого дня за умови надання Агентом відповідної банківської гарантії. У цьому випадку наслідки прострочення платежу, передбачені пунктом 6.3 договору, на час відстрочки платежу не

поширюються.

Відповідно до п. 3.10 договору не пізніше 1 робочого дня після виходу судна в рейс Адміністрацією формується рахунок та акт приймання-здачі наданих послуг. Сторони погодились, що акт приймання-здачі всіх наданих за даним договором послуг, підписаний уповноваженими представниками сторін, є документом, що підтверджує факт надання Адміністрацією послуг Агенту.

Пунктом 3.11 договору передбачено, що Адміністрація має право в односторонньому порядку змінювати вільні тарифи. При збільшенні рівня вільних тарифів, що зазначені в цьому договорі, Адміністрація повідомляє Агента про таку зміну рекомендованим листом з повідомленням, під опис змісту конверта, не пізніше, ніж за 30 днів до зміни тарифів. При зниженні рівня вільних тарифів повідомлення не надсилається.

За умовами п. 3.12 договору зазначені в договорі тарифи та ставки наведені без урахування ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до діючого законодавства України.

Пунктом 3.13 договору встановлено, що оплата рахунків Адміністрації здійснюється відповідно до вимог Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та контролю» від 19.02.1993 р. № 15-93, Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР з наступними змінами і доповненнями, та іншими актами валютного законодавства України. Оплата здійснюється в українській національній валюті за курсом НБУ на момент оплати, у випадку якщо судно ходить під прапором України. В інших випадках, що не суперечить чинному законодавству України, оплата здійснюється в доларах США.

Згідно п. 3.14 договору по суднах, що ходять під іноземними прапорами, а також по суднах, що ходять під українським прапором і знаходяться в управлінні іноземної компанії, оплата може безпосередньо проводитися судновласником або його Генеральним агентом.

За умовами п. 5.1 договору усі спори, які виникають із даного договору або пов'язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що якщо відповідну суперечку неможливо вирішити шляхом переговорів, вона вирішується в судовому порядку в господарському суді за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 6.1 договору сторони несуть взаємну повну відповідальність у випадку неналежного виконання умов договору відповідно до чинного законодавства й відшкодують збитки, понесені з вини сторін, у тому числі в результаті застосування штрафних санкцій різними контролюючими органами.

Згідно п. 6.2 договору при наявності фінансової заборгованості Агента перед Адміністрацією простроченої більш ніж 10 діб, Адміністрація має право зупинити дію даного договору в односторонньому порядку до погашення боргу або розірвати договір. При цьому Адміністрація звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язань за договором.

За умовами п. 6.3 договору за порушення строків оплати Агент на протязі всього періоду прострочення оплачує Адміністрації пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 6.4 договору відповідальність за достовірність наданих у бухгалтерію Адміністрації вантажних і суднових документів несе Агент. У випадку надання Агентом недостовірних даних, Адміністрація має право на призупинення дії даного договору або на його розірвання.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що останній набуває чинності з 01.01.2014 р. і діє до 31.12.2014 р.

По завершенні терміну дії даного договору він може бути продовжений сторонами на тих же або інших умовах. Продовження терміну дії договору здійснюється сторонами протягом 30 робочих днів до дати припинення дії договору шляхом обміну відповідними листами.

Відповідно до п. 7.6 договору взаємовідносини сторін, що не врегульовані даним договором, регламентуються чинним законодавством України, а також Зводом звичаїв Іллічівського морського порту, обов'язковими постановами по Іллічівському морському порту, з якими Агент зобовязується ознайомлюватись.

Надалі 30.12.2014 р. між ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії ДП "АМПУ" та ТОВ "Портінвест Лоджистік" було укладено додаткову угоду № 2 до договору, відповідно до якої сторонами були внесені зміни до розділу 3 договору - Порядок розрахунків. Сторони домовились виключити з тексту договору п. 3.4 та відповідно змінити нумерацію подальших пунктів цього розділу; змінити вільні тарифи Адміністрації, за якими Агент сплачує послуги Адміністрації. Також у відповідності до п. 9 додаткової угоди строк дії договору було продовжено до 31.12.2015 р.

Також 10.08.2015 р. між сторонами було укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої сторони домовились четвертий абзац п. 3.7 договору викласти в наступній редакції: „Агент здійснює оплату рахунків Адміністрації не пізніше 8 банківських днів з моменту виставлення рахунку. Оплату рахунків проводити згідно банківських реквізитів вказаних виключно у рахунку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як встановлено судом, в період з жовтня 2014 р. по жовтень 2015 р. судно „ZEALAND JULIANA BV (прапор Белізу) під агентуванням ТОВ "Портінвест Лоджистік" здійснювало каботажні перевезення з перебуванням в акваторії Іллічівського морського порту.

Для оплати портових зборів (з урахуванням виконання судном каботажних перевезень) відповідачу ТОВ „Портінвест Лоджистік було вручено відповідні рахунки на загальну суму 37102,52 дол. США. Вищевказані рахунки були сплачені ТОВ "Портінвест Лоджистік" в повному обсязі.

Крім того, згідно п. 3.10 договору, в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 31.12.2013 р., між позивачем та відповідачем ТОВ "Портінвест Лоджистік" було складено відповідні акти приймання-здачі наданих послуг.

Разом з тим, як встановлено судом, 22.10.2015 р. позивач, вважаючи, що корабельний збір має бути сплачений за ставками, встановленими для суден закордонного плавання, виставив інші рахунки, а саме: № 03/2 537Р від 22.10.2015 р., № 03/3 382Р від 22.10.2015 р., № 03/3 868Р від 22.10.2015 р., № 03/4 826Р від 22.10.2015 р., № 03/5 947Р від 22.10.2015 р., № 03/7 933Р від 22.10.2015 р., № 03/8 318Р від 22.10.2015 р., № 03/8 721Р від 22.10.2015 р., № 03/9 238Р від 22.10.2015 р., № 03/10 157Р від 22.10.2015 р., № 03/10 197Р від 22.10.2015 р., № 03/10 502Р від 22.10.2015 р., № 03/11 186Р від 22.10.2015 р., № 03/11 783Р від 22.10.2015 р., № 03/12 144Р від 22.10.2015 р., № 03/12 436Р від 22.10.2015 р., № 03/12 720Р від 22.10.2015 р., № 03/13 638Р від 22.10.2015 р., № 03/14 021Р від 22.10.2015 р., на загальну суму 163683,94 дол. США.

Таким чином, позивач стверджує, що відповідачі зобовязані сплатити донарахований корабельний збір у сумі 126581,42 дол. США, що є різницею між донарахованим позивачем і сплаченим відповідачем (163683,94 дол. США - 37102,52 дол. США).

Наразі позивач посилається на положення ч. 2 ст. 530 ЦК України, за якими якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що умовами договору не передбачено строку для оплати в разі донарахування портових зборів, позивач вважає, що у відповідності до ч. 2 ст. 530 ЦК України має право висунути таку вимогу у будь-який час, а боржник повинен сплатити кошті протягом 7 днів з моменту отримання вимоги.

Виходячи зі змісту укладеного між сторонами договору, позивач вказує, що відповідач - ТОВ "Портінвест Лоджистік" не тільки взяв на себе обов'язки по договору щодо оплати послуг, а прийняв на себе зобов'язання гарантувати виконання угоди, укладеної ним в інтересах судновласника, якого він представляє (делькредере), тобто виступив поручителем. За таких обставин, позивач вважає правомірним предявити вимогу про солідарне стягнення заборгованості з агента та судновласника.

Проте, за ствердженнями позивача, в порушення ч. 2 ст. 530 ЦК України грошових коштів ні від агента (представника судновласника), ні від судновласника на рахунок Адміністрації не надійшло, що стало підставою для звернення позивача до суду із заявленим позовом про стягнення 126581,42 дол. США.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до статті 26 Конвенції Організації Обєднаних Націй з морського права 1982 року, ратифікованої Законом України Про ратифікацію Конвенції Організації Обєднаних Націй з морського права 1982 року та Угоди про імплементацію Частини ХІ Конвенції Організації Обєднаних Націй з морського права 1982 року №728-ХІV від 03.06.1999 року, іноземне судно, що проходить через територіальне море, може обкладатись тільки зборами в оплату за конкретні послуги, надані такому судну.

Національним законодавством, а саме положеннями статті 85 Кодексу торговельного мореплавства України передбачено, що під час перебування в морському порту будь-яке судно зобов'язане дотримуватися чинних законів і правил України, у тому числі тих, що стосуються безпеки порту і судноплавства в порту, митного, прикордонного, санітарного (фітосанітарного) режимів, лоцманського проведення, буксирування, рятувальних і суднопіднімальних робіт, якірної стоянки і надання місць біля причалів, навантаження і вивантаження вантажів, посадки і висадки людей, послуг, пов'язаних з навантажувально-розвантажувальними роботами, і будь-яких інших портових послуг, портових зборів, запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Частинами 1, 2 та 3 статті 22 Закону України Про морські порти України передбачено, що у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об'ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди.

Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики.

Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону. Портові збори сплачуються Адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Відповідно до положень статті 116 Кодексу торгівельного мореплавства України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов'язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства. При виконанні договору морського агентування морський агент, що діє від імені судновласника, може також діяти на користь іншої договірної сторони, якщо вона його на те уповноважила і якщо судновласник не заперечує.

Частиною 1 статті 117 Кодексу торгівельного мореплавства України передбачено, що морський агент виконує формальності та дії, пов'язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з адміністрацією морського порту і службою капітана морського порту, власником морського терміналу, підприємствами, установами, організаціями, що надають спеціалізовані послуги, портовими операторами, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов'язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.

Процедура справляння портових зборів та розміри ставок портових зборів в України встановлені Порядком справляння та розмірів ставок портових зборів, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 № 316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.06.2013 року за № 930/23462, пунктами 1.2, 1.3 якого передбачено, що згідно з частинами третьою - п'ятою статті 22 Закону України Про морські порти України портові збори сплачуються Адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом, а саме: причальний збір справляється на користь власника причалу, а якщо причал перебуває у користуванні - на користь відповідного користувача; канальний збір справляється на користь власника каналу; корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності Законом України Про морські порти України. Портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Кодекс торгівельного мореплавства України визначає, зокрема, такі види морських перевезень - каботажне та міжнародне, відповідно і ставки портових зборів, визначені у додатках 2-6 до вказаного Порядку, є різними для суден у закордонному плаванні та суден у каботажному плаванні.

Статтею 132 Кодексу торгівельного мореплавства України передбачено, що перевезення між портами України й іноземними портами можуть здійснюватися як суднами, що плавають під Державним прапором України, так і за умови взаємності суднами, що плавають під іноземним прапором.

При цьому, статтею 133 Кодексу торгівельного мореплавства України визначено, що за договором морського перевезення вантажу перевізник або фрахтівник зобов'язується перевезти доручений йому відправником вантаж з порту відправлення в порт призначення і видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (одержувачу), а відправник або фрахтувальник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до частини першої статті 97 Митного кодексу України під каботажем розуміється перевезення українських та іноземних товарів шляхом завантаження їх на морське (річкове) судно в одному пункті на митній території України і транспортування в інший пункт території України, де здійснюватиметься їх вивантаження. При цьому товари, ввезені на митну територію України морським (річковим) судном, допускаються до каботажного перевезення між органами доходів і зборів або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів після їх перевантаження на інше морське (річкове) судно, що ходить під прапором України, або, за умови отримання на це дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, на іноземне судно.

Визначення судно закордонного плавання міститься у пункті 54 частини 1 статті 4 Митного кодексу України, згідно з яким судно закордонного плавання українське або іноземне судно, яке здійснює міжнародні перевезення товарів та/або пасажирів та прибуває на митну територію України або вибуває за її межі.

Також Наказом Міністерства аграрної політики від 21.01.2006 р. № 14 "Про затвердження Порядку оформлення приходу з рейсу і виходу в рейс суден флоту рибної промисловості капітанами морських рибних портів України" визначено, що судно закордонного плавання - судно, яке під час здійснення своєї діяльності перетинає державний кордон України для виходу в порти інших держав чи райони рибного промислу або для прибуття з портів інших держав чи районів рибного промислу в морські рибні порти України; судно каботажного плавання - судно, яке здійснює каботажні перевезення між портами України без заходу в порти інших держав.

Пунктом 2.4 наказу Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 р. № 316 про портові збори передбачено, що ставки корабельного збору для суден у каботажному плаванні застосовуються тільки для суден, що виконують рейси у каботажному плаванні під Державним Прапором України.

Відповідно до статті 9 Митного кодексу України, митною територією є територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України.

Отже, судна, завантажені чи розвантажені в нейтральних водах Чорного моря, тобто за межами митної території України із оформленням відповідних маніфестів та коносаментів, є суднами закордонного плавання, що здійснюють міжнародні перевезення, про що свідчать митні декларації.

Таким чином, у розумінні Кодексу торгівельного мореплавства України міжнародним морським перевезенням вантажу є перевезення вантажу між портами України й іноземними портами, а каботажним морським перевезенням вантажу є перевезення вантажу між портами України.

Згідно статті 131 Кодексу торговельного мореплавства України перевезення між портами України здійснюються суднами, що плавають під Державним прапором України, а також суднами, що плавають під іноземним прапором за умови одержання на це дозволу центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері транспорту.

Як встановлено судом, згідно листа Міністерства інфраструктури України від 24.11.2014 р. № 12821/4/10-14 судну „ZEALAND JULIANA BV (прапор Белізу) надано дозвіл на каботажні перевезення між портами Миколаївської, Южненської, Іллічівськом, Одеської, Бердянської та Маріупольської філій ДП „Адміністрація морських портів України терміном з 20.12.2014 р. по 20.03.2015 р.

Також встановлено, що згідно каботажних коносаментів наведене судно здійснювало каботажні перевезення між портами України без заходу у порти інших держав.

Відповідно до пункту 2.2. наказу Міністерства інфраструктури України № 316 судно, що заходить в акваторію відповідного морського порту, звільняється від сплати корабельного збору у таких випадках:

- здійснення процедур, пов'язаних з пропуском через державний кордон України, без виконання вантажних операцій (крім суден, що заходять у морські порти для надання послуг за договором морського перевезення пасажирів або договором морського круїзу);

- постановки на якір без виконання у цьому морському порту вантажних (пасажирських) операцій у зв'язку з очікуванням проходу до іншого морського порту.

Від сплати корабельного збору звільняються судна груп Д та Е.

При цьому у відповідності до п.2.4 наказу Міністерства інфраструктури України №316 ставки корабельного збору для суден у закордонному плаванні застосовуються незалежно від того, під яким прапором вони плавають. Ставки корабельного збору для суден у каботажному плаванні застосовуються тільки для суден, що виконують рейси у каботажному плаванні під Державним Прапором України.

Водночас пунктом 1.11 Порядку встановлено, що державна належність судна і відповідно наданий йому статус під час справляння портових зборів визначаються за прапором, під яким це судно плаває, незалежно від того, хто є його власником і хто його використовує.

Приймаючи до уваги аналіз вищенаведених норм КТМ та Митного Кодексу України, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосовування до внутрішніх (каботажних) перевезень ставки корабельного збору, встановленої для міжнародних перевезень, оскільки обовязковою умовою для застосування ставки такого збору є факт заходу судна у закордонний порт, тоді як захід належного відповідачу - компанії „ZEALAND JULIANA BV судна до іноземного порту судом не встановлено.

Крім того, пунктом 1.4 Наказу №316 визначено, що сплата портових зборів здійснюється до виходу судна з морського порту, що, в свою чергу, виключає можливість донарахування портових зборів після виходу судна з порту.

Виходячи з викладеного, суд зазначає, що позивачем вірно було нараховано сплату портових зборів на загальну суму 37102,52 дол. США. При цьому виставлені позивачем рахунки на вказану суму були сплачені відповідачем у повному обсязі у відповідності до умов договору про агентування суден від 31.12.2013 року №460-Па-ІЛФ-13 та норм діючого законодавства України. Натомість донарахування будь-яких до сплачених сум додаткових платежів у вигляді корабельного збору за ставками у закордонному плаванні згідно умов укладеного договору суд вважає необґрунтованим.

За таких обставин, доводи позивача про те, що донарахований ним корабельний збір за захід наведеного судна компанії „ZEALAND JULIANA BV до Іллічівського морського порту підлягає солідарному стягненню з відповідачів, є безпідставними та суперечать вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії ДП „Адміністрація морських портів України (адміністрація Іллічівського морського порту) не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, у звязку з чим не підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії ДП „Адміністрація морських портів України (адміністрація Іллічівського морського порту) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Портінвест Лоджистік" та Компанії „ZEALAND JULIANA BV (Нідерланди) про солідарне стягнення 126581,42 дол. США відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 18 квітня 2017 р.

Суддя В.С. Петров