УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24.04.2017Справа № 910/6566/17

Суддя Ващенко Т.М., розглянувши

позовну заяву Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

до Київської обласної державної адміністрації, Приватного підприємства «Вектор», Приватного підприємства «Альянс», Приватного підприємства «Сталкер»

про визнання недійсними розпоряджень, визнання недійними договорів оренди земельних ділянок, витребування земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Київської області звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Київської обласної державної адміністрації, Приватного підприємства «Вектор», Приватного підприємства «Альянс», Приватного підприємства «Сталкер» про визнання недійсними розпоряджень, визнання недійними договорів оренди земельних ділянок, витребування земельних ділянок.

Подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Так, в силу приписів ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Зі змісту статті 58 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що вона визначає можливість об'єднання позовних вимог лише за умови, коли вони пов'язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

У разі недотримання вказаного правила настають наслідки, визначені пунктом 5 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Отже, порушенням правила об'єднання вимог, є об'єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов'язку.

Відповідно до п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" наголошено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

В даному випадку, як вбачається з матеріалів позовної заяви, прокуратурою заявлено вимоги про:

- визнання недійсним розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 21.10.14. № 748;

- визнання недійсним розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 21.10.14. № 750;

- визнання недійсним розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 21.10.14. № 751;

- визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки від 21.10.04. № 5784, укладеного між Київською обласною державною адміністрацією та Приватним підприємством «Сталкер», щодо земельної ділянки площею 9,7 га (кадастровий номер :03:004:0026) в адміністративних межах Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населеного пункту;

- визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки від 21.10.04. № 5785, укладеного між Київською обласною державною адміністрацією та Приватним підприємством «Альянс», щодо земельної ділянки площею 9,8 га (кадастровий номер :03:004:0022) в адміністративних межах Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населеного пункту;

- визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки від 21.10.04. № 5781, укладеного між Київською обласною державною адміністрацією та Приватним підприємством «Вектор», щодо земельної ділянки площею 9,7 га (кадастровий номер :03:004:0023) в адміністративних межах Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населеного пункту;

- витребування на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння Приватного підприємства «Сталкер» земельної ділянки площею 9,7 га (кадастровий номер :03:004:0026);

- витребування на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння Приватного підприємства «Альянс» земельної ділянки площею 9,8 га (кадастровий номер :03:004:0022);

- витребування на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння Приватного підприємства «Вектор» земельної ділянки площею 9,7 га (кадастровий номер :03:004:0023).

З наведеного вбачається, що позивачем у поданій до суду позовній заяві об'єднано немайнові вимоги до різних відповідачів, щодо різних земельних ділянок, які не може бути об'єднано між собою, що, як на тому наголошено в п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" є підставою для повернення позовної заяви позивачу.

Суд звертає увагу прокуратури на те. що дійсно, вона не позбавлена права об'єднати, зокрема, такі вимоги:

1. Про визнання недійсним розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 21.10.14. № 748 з вимогами про визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки від 21.10.04. № 5784, укладеного між Київською обласною державною адміністрацією та Приватним підприємством «Сталкер», щодо земельної ділянки площею 9,7 га (кадастровий номер :03:004:0026) в адміністративних межах Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населеного пункту.

2. Визнання недійсним розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 21.10.14. № 750 з вимогами про визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки від 21.10.04. № 5785, укладеного між Київською обласною державною адміністрацією та Приватним підприємством «Альянс», щодо земельної ділянки площею 9,8 га (кадастровий номер :03:004:0022) в адміністративних межах Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населеного пункту.

3. Визнання недійсним розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 21.10.14. № 751 з вимогами про визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки від 21.10.04. № 5781, укладеного між Київською обласною державною адміністрацією та Приватним підприємством «Вектор», щодо земельної ділянки площею 9,7 га (кадастровий номер :03:004:0023) в адміністративних межах Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населеного пункту,

оскільки означені вимоги стосуються одних і тих самих відповідачів та одних і тих самих земельних ділянок.

Далі, суд звертає увагу прокуратури на те, що за вимогами про витребування на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння земельних ділянок, відповідачами є Приватне підприємство «Сталкер», Приватне підприємство «Альянс», Приватне підприємство «Вектор», а земельні ділянки знаходяться в адміністративних межах Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області.

При цьому, приписами ст. 16 Господарського процесуального кодексу України визначена виключна підсудність справ, положення якої мають перевагу над загальними правилами, передбаченими статтею 15 цього кодексу, зокрема, ч. 9 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справи у спорах, передбачених пунктом 6 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням об'єктів земельних відносин або основної їх частини, за винятком справ, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пунктом 6 частини першої статті 12 цього Кодексу визначено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.11. № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», у вирішенні спорів, що виникають у зв'язку з укладенням, зміною, розірванням, виконанням, припиненням договорів оренди земельних ділянок, інших договорів щодо користування земельними ділянками, у тому числі про стягнення заборгованості з орендної плати за договорами користування земельною ділянкою, господарським судам слід виходити з правил виключної підсудності, встановлених частиною дев'ятою статті 16 ГПК, а якщо відповідачем у справі є орган, зазначений у частині п'ятій цієї статті, то така справа піддягає розгляду в господарському суді міста Києва.

З огляду на викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку, що сумісний розгляд об'єднаних прокуратурою вимог не лише суперечить приписам ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, але й значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що зазначений позов підлягає поверненню без розгляду.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як відзначалось судом,прокуратурою в позовній заяві № 05/1-790вих13 від 20.03.17. заявлено вимоги про:

- визнання недійсним розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 21.10.14. № 748;

- визнання недійсним розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 21.10.14. № 750;

- визнання недійсним розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 21.10.14. № 751;

- визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки від 21.10.04. № 5784, укладеного між Київською обласною державною адміністрацією та Приватним підприємством «Сталкер», щодо земельної ділянки площею 9,7 га (кадастровий номер :03:004:0026) в адміністративних межах Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населеного пункту;

- визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки від 21.10.04. № 5785, укладеного між Київською обласною державною адміністрацією та Приватним підприємством «Альянс», щодо земельної ділянки площею 9,8 га (кадастровий номер :03:004:0022) в адміністративних межах Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населеного пункту;

- визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки від 21.10.04. № 5781, укладеного між Київською обласною державною адміністрацією та Приватним підприємством «Вектор», щодо земельної ділянки площею 9,7 га (кадастровий номер :03:004:0023) в адміністративних межах Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області за межами населеного пункту;

- витребування на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння Приватного підприємства «Сталкер» земельної ділянки площею 9,7 га (кадастровий номер :03:004:0026);

- витребування на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння Приватного підприємства «Альянс» земельної ділянки площею 9,8 га (кадастровий номер :03:004:0022);

- витребування на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння Приватного підприємства «Вектор» земельної ділянки площею 9,7 га (кадастровий номер :03:004:0023).

Як роз'яснено пленумом Вищого господарського суду України у п. 2.11 постанови від 21.02.13. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

В якості доказу сплати судового збору прокуратурою подано платіжне доручення № 744 від 10.04.17. на суму 12 233,65 грн.., що є сумою меншою, ніж належні до сплати 14 400,00 грн.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, тому дана позовна заява підлягає поверненню позивачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладень в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Прокуратура звернулась з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Київської обласної державної адміністрації, Приватного підприємства «Вектор», Приватного підприємства «Альянс», Приватного підприємства «Сталкер», подавши через відділ діловодства суду позовну заяву № 05/1-790вих13 від 20.03.17.

Проте, з наданих описів вкладення у цінний лист, направлених відповідачам, вбачається, що прокуратурою направлено позовну заяву № 05/1-2458вих-16 від 03.08.16.

Таким чином, в суду відсутня можливість встановити факт направлення відповідачам саме позовної заяви № 05/1-790вих13 від 20.03.17.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст. ст. 56, 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у постанові від 04.12.2012 по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Керуючись п. п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Звернути увагу, що після усунення недоліків, які стали підставою повернення позовної заяви без розгляду, прокуратура може повторно звернутися до господарського суду міста Києва з позовом.

Суддя Т.М. Ващенко