У Х В А Л А

10.04.2017 Справа № 910/12809/16
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Авто"

до 1)Товариства з обмеженою відповідальністю "Базіс-Авто"

2)Товариства з обмеженою відповідальністю "Іновейшин Груп"

про визнання Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015 недійсним

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Авто"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Базіс-Авто"

про банкрутство

Cуддя Яковенко А.В.

Представники :

від заявника - Лучинкін Є.С.; Рибарук М.М.

від боржника - не з'явилися

ліквідатор - Тищенко Н.П.

від ліквідатора - Кобук Р.А.

від ТОВ "Іновейшин Груп" - Заруднєв Є.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду м. Києва знаходиться справа №910/12809/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто» про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.08.2016 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто» (02217, м. Київ, вул. Закревського,16, ідентифікаційний код 33739839). Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто» в розмірі 667 400,00 грн. Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто» (02217, м. Київ, вул. Закревського,16, ідентифікаційний код 33739839). Здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто» (02217, м. Київ, вул. Закревського,16, ідентифікаційний код 33739839) за номером 34751 від 25.08.2016. Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто» (02217, м. Київ, вул. Закревського,16, ідентифікаційний код 33739839) арбітражного керуючого Тищенко Наталію Петрівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №435 від 01.03.2013).

31.10.2016 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто» про визнання недійсним на підставі ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп».

Крім заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015 заявником подано також заяву про забезпечення позову, якою Товариство з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто» просить суд заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» та іншим особам вчиняти правочини, спрямовані на обтяження та/або відчуження у будь-який спосіб нежитлової будівлі (літ. Т), загальною площею 2823,80 м2, яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 22, та яка була предметом оспорюваного правочину.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.11.2016 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто» про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015 недійсним прийнято до розгляду в межах справи №910/12809/16 та призначено на 30.11.2016.

Судове засідання, призначене на 30.11.2016, не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Яковенко А.В. у відпустці.

Після виходу судді Яковенко А.В. з відпустки суд ухвалою від 09.12.2016 призначив розгляд справи на 15.12.2016.

У судове засідання, призначене на 15.12.2016, з'явилися повноважні представники заявника, відповідача-2 та розпорядника майна. Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» надано у судовому засіданні відзив на заяву про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015 недійсним, докази оплати по спірному договору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.12.2016 відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 16.01.2017.

Крім цього, постановою Господарського суду м. Києва від 15.12.2016 у справі №910/12809/16 визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто» (02217, вул. Закревського, 16, ідентифікаційний код 33739839), відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Тищенко Наталію Петрівну (свідоцтво №435 від 01.03.2013).

13.01.2017 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання ліквідатора про відкладення розгляду справи у судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 16.01.2017, з'явився повноважний представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп», подав додаткові документи для долучення до матеріалів справи, не заперечував щодо клопотання ліквідатора боржника про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.01.2017 розгляд справи у судовому засіданні відкладено на 06.02.2017.

03.02.2017 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто» до суду надійшли письмові доповнення до заяви про визнання недійсним правочину.

Судове засідання, призначене на 06.02.2017, не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Яковенко А.В. на лікарняному.

Після виходу судді Яковенко А.В. з лікарняного суд ухвалою від 08.02.2017 призначив розгляд справи у судовому засіданні на 22.02.2017.

У судовому засіданні, що відбулось 22.02.2017, присутні представники заявника подали письмові пояснення до заяви про забезпечення позову, підтримали її та клопотали про її задоволення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» заперечував щодо задоволення заяви про забезпечення позову, надав пояснення щодо вказаної заяви, заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.02.2017 відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 06.03.2017.

У судовому засіданні, що відбулось 06.03.2017, присутні представники заявника подали пояснення до заяви про забезпечення позову, підтримали її та клопотали про її задоволення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» подав суду письмові доповнення до відзиву, заперечував щодо задоволення заяви про забезпечення позову, надав пояснення щодо вказаної заяви, заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.03.2017 відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 13.03.2017.

У судовому засіданні, що відбулось 13.03.2017, присутні представники заявника подали пояснення до заяви про забезпечення позову, підтримали її та клопотали про її задоволення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» подав суду письмові доповнення до відзиву, заперечував щодо задоволення заяви про забезпечення позову, надав пояснення щодо вказаної заяви, заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.03.2017 відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 22.03.2017.

У судовому засіданні, що відбулось 22.03.2017, оголошено перерву до 29.03.2017.

Судове засідання, призначене на 29.03.2017, не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Яковенко А.В. на лікарняному.

Після виходу судді Яковенко А.В. з лікарняного, суд ухвалою від 03.04.2017 призначив розгляд справи у судовому засіданні на 10.04.2017.

У судовому засіданні, що відбулось 10.04.2017, присутні представники заявника подали пояснення до заяви про забезпечення позову, підтримали вказану заяву, просили її задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» заперечував щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Ліквідатор та його представник підтримали заяву про забезпечення позову, просили її задовольнити.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто» про забезпечення позову, суд вважає викладені в ній доводи та вимоги правомірними, а вказану заяву такою, що підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

У п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 №01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 №4212-VI)» роз'яснено, що частина четверта статті цього 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін. Спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, розглядаються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство незалежно від того, заявлені такі вимоги з підстав невідповідності правочинів спеціальним нормам (стаття 20 Закону) чи загальним, встановленим цивільним законодавством. Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина дев'ята статті 16 ГПК). Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (абзац четвертий частини восьмої статті 23 Закону), розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ.

Частиною 2 ст. 20 вказаного Закону встановлено, що у разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника.

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачає комплексну систему заходів щодо забезпечення вимог кредиторів в процедурі розпорядження майном, які можна поділити на загальні, що застосовуються в підготовчому засіданні при порушенні справи про банкрутство (ст.ст. 66, 67 ГПК України) та спеціальні, які визначені тільки ст. 18 Закону банкрутство, і застосовуються за клопотанням арбітражного керуючого, сторін, інших учасників провадження або з власної ініціативи суду.

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Таким чином, зі змісту наведеної норми процесуального закону вбачається, що забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Під забезпеченням позову розуміють діяльність судді (суду) щодо застосування передбачених процесуальним законом заходів, що гарантують реальне виконання майбутнього рішення у справі у випадку, якщо позов буде задоволено.

Отже, інститут забезпечення позову передбачено у процесуальних законах України з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, який передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

У абзаці третьому пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» роз'яснено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно абзацу першого пункту 3 вказаної Постанови умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу;

забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості (абзаци третій та четвертий пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

У пункті 9 вказаної Постанови зазначено, що, виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Якщо з урахуванням особливостей майна користування ним не тягне за собою його знищення або зменшення його цінності, то для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися таким майном підстави, як правило, відсутні. Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким на підставі статті 67 ГПК забороняється вчинення дій щодо предмета спору.

У заяві про забезпечення позову, з урахуванням доповнень до неї, заявник посилався, що ще до порушення справи про банкрутство мала місце узгодженість дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» та боржника, спрямована на уникнення погашення останнім боргу перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто» за рішенням суду та запевняв, що існує достатньо обґрунтоване припущення, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» в подальшому може вчиняти дії, спрямовані на уникнення боржником погашення ним заборгованості перед кредиторами, в тому числі перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто», зокрема шляхом відчуження майна, що підлягає поверненню у ліквідаційну масу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Господарського суду м. Києва від 09.07.2015 у справі №910/14829/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2015, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто» та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто» на користь позивача 650 000,00 грн. авансового платежу, 220 000,00 грн. штрафу та 17 400,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

На виконання вказаного рішення суду 02.12.2015 Господарським судом м. Києва видано наказ №910/14829/15.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 11.12.2015 відкрито виконавче провадження ВП №49631558 з виконання наказу Господарського суду м. Києва №910/14829/15 від 02.12.2015 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто» 887 400,00 грн., для самостійного виконання рішення суду боржнику надано строк до 18.12.2015.

Разом з тим, ще до відкриття виконавчого провадження № з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва №910/14829/15 від 02.12.2015, а саме 16.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Базіс-Авто» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Яворською Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №636, за яким продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв у власність нежитлову будівлю (літ. Т), загальною площею - 2 823,8 квадратних метра, яка знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Закревського, 22.

Таким чином, на даний момент право власності на вказану нежитлову будівлю зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп», що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 78528751 від 20.01.2017, отже Товариство з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» має право розпорядження цим майном, в тому числі право його відчужувати.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» в судових засіданнях зазначав, що вищевказана нежитлова будівля придбана цим Товариством з метою отримання прибутку від здачі в оренду, що підтверджується договором оренди з Товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Базар», та стверджував що Товариство з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» не має наміру відчужувати об'єкт нерухомості, який був предметом договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015.

Проте, в судовому засіданні представники заявника вказали, що нежитлову будівлю (літ. Т), загальною площею 2823,80 м2, яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 22, та яка була предметом оспорюваного правочину, через Агентство нерухомості «Благовіст» виставлено на продаж.

В якості підтвердження вищезазначеного, представником заявника в судовому засіданні надано роздруківки з мережі Internet, які було долучено до матеріалів справи.

Крім цього, із матеріалів справи також вбачається, що з метою купівлі автосалону між заявником, як довірителем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пантеон», як повіреним, 01.02.2017 укладено договір доручення №01/02-17 на придбання об'єкту нерухомості, відповідно до умов якого повірений, діючи від імені та за рахунок довірителя, зобов'язався впродовж 6 (шести) місяців вчинити правочин з купівлі-продажу об'єкту нерухомості, а саме будівлі автосалону, загальною площею до 3 000,00 кв.м., що розташована в м. Києві.

У подальшому, виконуючи свої зобов'язання за договором доручення №01/02-17 від 01.02.2017 щодо пошуку для Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто» будівлі автосалону, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пантеон» 27.03.2017 уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Благовіст» Либідське» договір №700012 про надання послуг, за умовами п. 1.1 якого останнє за завданням Товариства з обмеженою відповідальністю «Пантеон» зобов'язалося надати йому інформацію про об'єкт нерухомості, що продається, яким є будівля автосалону, загальною площею 2823,80 м2, яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 22, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Пантеон» зобов'язалося прийняти та оплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «Благовіст» Либідське» такі послуги відповідно до умов цього договору.

Як вбачається з додатку №1 до договору про надання послуг №700012 від 27.03.2017, Товариство з обмеженою відповідальністю «Благовіст» Либідське» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Пантеон» послуги, відповідно до цього Договору, надавши можливість оглянути вищевказане нежитлове приміщення, та повідомило вартість об'єкту купівлі-продажу, яка становить 81 000 000,00 грн.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» у судовому засіданні стверджував, що власник нежитлової будівлі (літ. Т), загальною площею 2823,80 м2, яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 22, не звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю «Благовіст» Либідське» за посередницькими послугами з продажу вказаного майна, проте, вищенаведені обставини та докази підтверджують, що на даний момент нежитлова будівля, яка була предметом оспорюваного договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.10.2015, є об'єктом купівлі-продажу, а відтак у суду є достатньо обґрунтоване припущення, що це майно може бути відчужене, що унеможливить виконання рішення суду в частині застосування наслідків недійсності правочину, встановлених частиною другою статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», та повернення цього майна в ліквідаційну масу.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним вжити заходи до забезпечення позову у даній справі шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» та іншим особам вчиняти правочини, спрямовані на обтяження та/або відчуження у будь-який спосіб нежитлової будівлі (літ. Т), загальною площею 2823,80 м2, яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 22.

Суд зазначає про наявність зв'язку між наведеними заходами до забезпечення позову й предметом спору у даній справі, про співмірність цих заходів із заявленими вимогами та приходить до висновку, що вжиття заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав заявника та інших кредиторів на час розгляду судом справи про банкрутство, забезпечить можливість задовольнити вимоги кредиторів, згідно затвердженого реєстру, тощо.

Суд наголошує, що забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» та іншим особам вчиняти правочини, спрямовані на обтяження та/або відчуження у будь-який спосіб нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Закревського Миколи, буд. 22, жодним чином не перешкоджає власнику цього майна, а також іншим особам, у яких наявне інше речове право щодо цього майна, використовувати це майно за призначенням не відчужуючи його.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто» (04655, м. Київ, просп. Московський, 28, ідентифікаційний код 32044782) про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 7-Б, офіс 4, ідентифікаційний код 39982092) та іншим особам вчиняти правочини, спрямовані на обтяження та/або відчуження у будь-який спосіб нежитлової будівлі (літ. Т), загальною площею 2823,80 м2, яка знаходиться за адресою м. Київ, вул. Миколи Закревського, буд. 22.

Ухвала згідно п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом.

У розумінні ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем у виконавчому провадженні за цією ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Європа-Авто» (04655, м. Київ, просп. Московський, 28, ідентифікаційний код 32044782), боржником - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іновейшин Груп» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 7-Б, офіс 4, ідентифікаційний код 39982092).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та підлягає негайному виконанню в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалу може бути пред'явлено до виконання протягом трьох років з дня її прийняття.

Ухвалу може бути оскаржено у передбаченому процесуальним законодавством порядку. Оскарження цієї ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя А.В. Яковенко