КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2017 р. Справа№ 910/209/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Куксова В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача-1: не з"явився

від відповідача-2: не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу

Господарського суду міста Києва

від 05.01.2017р.

у справі № 910/209/17 ( суддя Демидов В.О.)

за позовом ОСОБА_2

до ПАТ "АКБ "КАПІТАЛ", Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "АКБ "КАПІТАЛ"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.01.2017р. № 910/209/17 позовну заяву та додані до неї документи повернуто заявнику без розгляду на підставі п. 1 ч.1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу місцевого суду, оскільки вважає, що вона прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, неправильно вирішено питання щодо підсудності справи, що призвело до прийняття ухвали, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом порушено його право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, свобод та інтересів, яке не може бути обмежено законом, іншими нормативно-правовими актами, тому висновок місцевого господарського суду про те, що дана справа не підлягає розгляду у господарських судах, не відповідає чинному законодавству, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи про банкрутство.

В судове засідання представники сторін не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до Інформаційного листа ВГСУ № 01-06/2052/14 від 01.12.2014 Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", про причини неявки суд не повідомлено.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи строки розгляду справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників сторін, які не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

ОСОБА_2 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "АКБ "Капітал", Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКБ "Капітал" просить суд зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "АКБ "Капітал" подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер, реквізити паспорту), яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами ПАТ "АКБ "Капітал", за рахунок фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та Публічним акціонерним товариством "АКБ "Капітал" були укладені договори №1/15/3m/0158 та №№1/15/3m/0159 від 19.06.2014 строкового банківського вкладу (депозиту) в іноземній валюті у розмірі 7 583,84 дол.США та 5 591, 42 Євро на строк 3 місяці з 19.06.2014 по 19.09.2014 р., відповідно до яких банк зобов'язувався повернути вклад та виплатити проценти по зазначеним вкладам.

Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКБ "Капітал" Ільчук О.П. №12/2119/7 від 21.10.2015 ОСОБА_2 було повідомлено, що Постановою Правління Національного Банку України від 20.07.2015 №466 ПАТ "АКБ "Капітал" віднесено до категорії неплатоспроможних, а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.07.20015 прийнято Рішення №140 про запровадження з 21.07.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи в ПАТ "АКБ "Капітал".

Позивач зазначає, що всупереч положенням Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "АКБ "Капітал" з посиланням на нікчемність відповідних договорів строкового банківського вкладу (депозит) безпідставно не було внесено відомості щодо позивача у загальний Реєстр вкладників ПАТ "АКБ "Капітал", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Таким чином, спірні правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди й в силу вимог закону саме на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в указаному спорі покладено обов'язок відшкодувати кошти від імені сторони правочину.

05.01.2017 Господарський суд Києва ухвалою № 910/209/17 повернув позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_2 без розгляду на підставі п. 1 ч.1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з тим, що зазначений спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зазначений висновок місцевого суду ґрунтується на тому, що позовна заява буде тоді підвідомча господарському суду, коли суб"єктний склад сторін відповідатиме ст. 1 ГПК України, а правовідносини, які виникли між сторонами виникають з господарських правовідносин, а не із цивільних.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Отже, справи, де позивачем і/або відповідачем є не юридична особа, господарським судам не підвідомчі, за виключенням випадків, прямо передбачених законодавчими актами України (наприклад, корпоративні спори), стороною яких можуть виступати фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Позивач є фізичною особою, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, звернулася за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, зважаючи на суб'єктний склад даного спору, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, і має розглядатися в порядку цивільного, а не господарського судочинства.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до ст. 47 Закону уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

Згідно ст. 54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Стаття 12 ГПК України визначає підвідомчість справ господарським судам.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

Підвідомчість справ, що розглядають господарські суди визначена ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої, господарські суди розглядають:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Як зазначено в п. 14 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або зазначено, що спір вирішується в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб'єктного складу учасників спору та характеру спірних правовідносин.

Отже, справи, де позивачем і/або відповідачем є не юридична особа, господарським судам не підвідомчі, за виключенням випадків, прямо передбачених законодавчими актами України (наприклад, корпоративні спори), стороною яких можуть виступати фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини у даній справі виникли на підставі цивільно-правової угоди і в силу вимог закону саме на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в указаному спорі покладено обов'язок відшкодувати зазначені кошти від імені сторони правочину.

Згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі №6-2309цс16.

Таким чином, оскільки позивач - фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, звернулася за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, зважаючи на суб'єктний склад даного спору, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, і має розглядатися в порядку цивільного, а не господарського судочинства.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду м. Києва обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2017р. у справі № 910/209/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.01.2017р. у справі № 910/209/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/209/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

В.В. Куксов