ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2017 р.Справа № 923/1211/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Федорончук Д.О.,

за участю представників сторін:

від ТОВ «Гєнстрой ЛТД» - Гілін Є.О. (за довіреністю),

від ПАТ «Банк Форум» - Кіндер В.А. (за довіреністю),

від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - не з'явився,

від ТОВ «Фінансова компанія «Мереса» - не з'явився,

від ТОВ «Вінтрансгруп» - Горичко В.І. (за довіреністю),

від Першої української міжрегіональної товарної біржі - Сніцаренко А.А. (за довіреністю),

від Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Смірнової А. О. - не з'явився,

від Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Воєводиної І. М. - не з'явився,

від Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна М. М. - не з'явився,

від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О. В. - не з'явився,

від Приватного підприємства «Єврокомершл Україна» - Дудар І.І. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Першої української міжрегіональної товарної біржі, Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінтрансгруп» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на рішення господарського суду Херсонської області від 26.01.2017

у справі № 923/1211/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гєнстрой ЛТД»

до: 1. Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мереса»

4. Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінтрансгруп»

5. Першої української міжрегіональної товарної біржі

6. Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Смірнової Альони Олександрівни

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватного підприємства «Єврокомершл Україна», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Воєводиної Ірини Миколаївни (відповідач-1), Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Миколи Микитовича (відповідача-2), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни (відповідача-3)

про визнання недійсними відкритих електронних торгів, визнання недійсними правочинів, скасування рішень

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гєнстрой ЛТД» (далі - ТОВ «Гєнстрой ЛТД», позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - Банк, відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мереса» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Мереса», відповідач 3), Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінтрансгруп» (далі - ТОВ «Вінтрансгруп», відповідач 4), Першої української міжрегіональної товарної біржі (далі - ПУМРТБ, відповідач 5), Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Смірнової А.О. (далі - ПН ВМНО Смірнова А.О., відповідач 6), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватного підприємства «Єврокомершл Україна» (далі - ПП «Єврокомершл Україна»), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Воєводиної Ірини Миколаївни (далі - ПН ХМНО Воєводина І.М.), Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Миколи Микитовича (далі - ПН ХМНО Воєводіна М.М.), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни (далі - ПН КМНО Верповська О.В.), з наступними вимогами:

- визнати недійсними відкриті електронні торги (аукціон) з реалізації активів ПАТ «Банк Форум», проведені на електронному торговому майданчику Першої української міжрегіональної товарної біржі 25.04.2016, оформленими протоколом проведення публічних електронних торгів, сформованим 25.04.2016 та затвердженим 25.04.2016 Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М.;

- визнати недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами №0015/07/11-КLMVI від 10.07.2016 та №0018/07/11-КL від 04.09.2007, укладеними між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Мереса»;

- визнати недійсним договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 10.07.2007 укладений між АКБ «Банк Форум» та ТОВ «Гєнстрой ЛТД», посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною І.М., зареєстрований за № 3200;

- визнати недійсним договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 04.09.2007 укладеним між АКБ «Форум» та ТОВ «Гєнстрой ЛТД», посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіним М.М., зареєстрований за №3564;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва, укладений 27.09.2016 між ТОВ «ФК «Мереса» і ТОВ «Вінтрансгруп», посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Смірновою А.О., зареєстрований за №999;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Смірнової А.О. від 28.09.2016 року № 31605741 про державну реєстрацію права власності ТОВ «Вінтрансгруп» на об'єкт незавершеного будівництва - житловий комплекс з торговельними та офісними приміщеннями, розташований за адресою м. Херсон, вул. Філатова, 31-а, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101, на земельній ділянці за кадастровим номером :05:004:0068;

- скасувати запис №16620868 від 27.09.2016 про право власності ТОВ «Вінтрансгруп», вчинений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Смірновою А.О.;

- розподілити судові витрати понесені позивачем в порядку ст. 88 ГПК України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Мереса» на час придбання прав вимоги за кредитами не мало передбаченої законодавством України ліцензії на здійснення валютних операцій, а тому не могло бути допущене до участі у відкритих торгах з реалізації такого акту як право вимоги за кредитами у іноземній валюті, а також не мало право купівлі такого майна (активу). Враховуючи приписи ст. ст. 203, 215 ЦК України, зважаючи на порушення порядку проведення торгів, передбачених законодавством, відкриті торги (аукціон) з реалізації активів ПАТ «Банк Форум», на думку позивача, є недійсними. Позивач вважає, оскільки інші позовні вимоги є похідними від першої, то в разі її задоволення, вони також підлягають задоволенню.

17.01.2017 до господарського суду від ТОВ «Гєнстрой ЛТД» надійшла заява про уточнення позовної заяви та позовних вимог, в якій останній просив викласти п. 2 прохальної частини позовних вимог в наступній редакції: «Визнати недійсним договір №0009/16-ВБ від 16.05.2016 про відступлення права вимоги за кредитними договорами №0015/07/11-KLMVI від 10.07.2007 та №0018/07/11- KL від 04.09.2007, укладений між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Мереса» (т.2 а.с.148).

Рішенням господарського суду Херсонської області від 26.01.2017 року (суддя Литвинова В.В.) позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, з врахуванням заяви про їх уточнення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, ПУМРТБ, ПАТ «Банк Форум», ТОВ «Вінтрансгруп» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернулись до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просять рішення скасувати, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність передбачених законом підстав для того, щоб ТОВ «Гєнстрой ЛТД» мало право набувати у власність іноземну валюту та, відповідно, передавати її у власність ТОВ «Фінансова компанія «Мереса» з метою погашення існуючої заборгованості по кредитному договору. Також, на думку апелянтів, внаслідок проведення відкритих електронних торгів було укладено правочини про право вимоги за кредитними договорами, тобто у вже існуючих зобов'язаннях по кредитам відбулась заміна сторони кредитора. При цьому нові кредити у валюті не видавались та їх надання не передбачалось. Згідно вимог чинного законодавства ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при наданні валютних кредитів, а в даному випадку між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Мереса» було укладено договори відступлення права вимоги, для укладення яких наявність такої ліцензії законодавством не передбачена.

Скаржники вважають, що підстави визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за іпотечним договорами позивач визначив самостійно та не пов'язував їх з недійсністю основного зобов'язання, такі вимоги згідно норм процесуального законодавства взагалі не підлягали розгляду одночасно з вимогами про визнання недійсними відкритих електронних торгів та визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №0009/16-вб від 16.05.2016, тобто судом першої інстанції було порушено вимоги ч. 1 ст. 58 ГПК України.

На думку апелянтів, ТОВ «Фінансова компанія «Мереса» не здійснювало продаж предмета іпотеки в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», реалізовувало воно майно (незакінчене будівництво об'єкту за адресою: м. Херсон, вул. Філатова, 31-а), як його законний власник, а не як іпотекодавець. При цьому 20 вересня 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Мереса» набуло право власності на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», та вже на правах законного власника продало майно ТОВ «Вінтрансгруп» на підставі договору купівлі-продажу від 27 вересня 2016 року. Отже задовольняючи позовну заяву в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу незакінченого будівництва об'єкта від 27.09.2016, суд першої інстанції застосував норму матеріального права, яка не відповідає характеру правовідносин, що склались між сторонами, чим грубо порушив норми права та права відповідачів зокрема.

Крім цього, скаржники вважають, що позовні вимоги щодо скасування рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень і запису про право власності підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки законом прямо передбачений такий спеціальний порядок їх розгляду, проте господарський суд прийняв завідомо неправосудне рішення, розглянувши ці вимоги з порушенням правил підсудності.

Більш детальніше доводи викладені в апеляційних скаргах.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 апеляційні скарги Першої української міжрегіональної товарної біржі, ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Вінтрансгруп» об'єднані в одне апеляційне провадження та призначені до розгляду на 29.03.2017.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28.02.2017 апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнята до провадження та об'єднано разом з вищевказаними скаргами в одне апеляційне провадження та призначена до розгляду на 29.03.2017.

До суду апеляційної інстанції від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через електрону пошту суду надійшли додаткові пояснення, в яких, на виконання ухвали суду від 28.02.2017, останній просить залучити до матеріалів справи докази надсилання апеляційної скарги (поштовий чек, опис вкладення в цінний лист за №330) ПП «Єврокомершл Україна». Також надійшло клопотання про перенесення слухання справи, оскільки представник Фонду, який є відповідальним за дану справу та подав апеляційну скаргу, не може бути присутнім на даному судовому засіданні, у зв'язку з великою завантаженістю та перебуванням в інших судових засіданнях в м. Києві.

У зв'язку із надходженням до суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Вінтрансгруп» клопотань про відкладення розгляду справи та нез'явленням у судове засідання представників ПАТ «Банк Форум», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «Фінансова компанія «Мереса», ТОВ «Вінтрансгруп», ПН ВМНО Смірнової А. О., ПН ХМНО Воєводиної І. М., ПН ХМНО Воєводіна М. М., ПН КМНО Верповської О.В., судова колегія ухвалою від 29.03.2017 задовольнила вищевказані клопотання та відклала розгляд апеляційних скарг на 19.04.2017.

29.03.2017 до Одеського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційні скарги в якому останній вважає, що скарги не підлягають задоволенню з огляду на законність рішення суду першої інстанції.

30.03.2017 до суду апеляційної інстанції від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О. В. надійшли письмові пояснення, в яких остання зазначає, що 16.05.2016 ПН КМНО Верповською О.В. було посвідчено договір про відступлення прав за Іпотечним договором від 10.07.2007, посвідченого ПН ХМНО Воєводіною І.М. 10.07.2007 року та зареєстрованим в реєстрі за №3199 за реєстровим №1747 та договір про відступлення прав за Іпотечним договором від 04.09.2007, посвідченого ПН ХМНО Воєводіним М.М. 04.09.2007 року та зареєстрованим в реєстрі за № 3564 за реєстровим №1748. В позові про порушення з боку нотаріуса під час посвідчення вказаних договорів не зазначається. Під час їх посвідчення сторонами було надано нотаріусу всі передбачені чинним законодавством України документи. Отже, ПН КМНО Верповська О.В. просить суд, подані апеляційні скарги розглянути у відповідності до чинного законодавства України на підставі наявних в матеріалах справи документів та розглянути справу без її участі.

Представники Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ТОВ «ФК «Мереса», ПН ВМНО Смірнової А. О., ПН ХМНО Воєводиної І. М., ПН ХМНО Воєводіна М. М., ПН КМНО Верповської О.В. в судове засідання 19.04.2017 не з'явились, та не скористались своїм правами на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень від 30.03.2017, про поважні причини неявки суд не повідомили та правами, наданими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористались.

Проте, така неявка представників сторін не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою Одеського апеляційного господарського суду про відкладення розгляду апеляційних скарг від 29.03.2017 явка представників сторін не визнавалась обов'язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

В судовому засіданні 19.04.2017 представники ПАТ «Банк Форум», ТОВ «Вінтрасгруп», ПУМТБ надали пояснення, в яких підтримали доводи викладені в апеляційних скаргах та просили суд задовольнити останні.

Представник позивача та ПП «Єврокомершл Україна» в судовому засіданні 19.04.2017 надали пояснення, в яких заперечував щодо апеляційних скарг та просили суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на них, заслухавши пояснення представників ПАТ «Банк Форум», ТОВ «Вінтрасгруп», ПУМТБ, позивача та ПП «Єврокомершл Україна», перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 09.07.2007 між ТОВ «Гєнстрой ЛТД» (забудовник) і АКБ «Форум» (управитель), правонаступником якого з 19.04.2010 є ПАТ «Банк Форум», було укладено Генеральний договір №6ФФБ (далі - Генеральний договір), за умовами якого Управитель (АКБ «Форум») прийняв на себе обов'язки по спрямуванню грошових коштів фізичних та юридичних осіб (далі - Довірителів), залучених до Фонду фінансування будівництва (далі - ФФБ) виключно на фінансування спорудження об'єкта будівництва - житлового комплексу з торгово-офісним центром на земельній ділянці за адресою: м. Херсон, вул. Філатова, 31-а (далі - Об'єкт будівництва) в терміни, розміри та порядку, згідно з умовами цього договору.

На виконання умов Генерального договору 09.07.2007 позивач уклав з АКБ «Форум» наступні договори:

договір уступки майнових прав з відкладальною обставиною (далі - Договір уступки), за якою у випадку настання ризиків, передбачених цим договором, позивач зобов'язався передати АКБ «Банк Форум» майнові права на об'єкт будівництва;

договір доручення з відкладальною обставиною, за якою у випадку настання визначених у п.1.3 цього договору обставин, позивач доручає АКБ «Форум» як повіреному виконувати від імені та за рахунок позивача його функції стосовно будівництва, введення в експлуатацію та інші дії щодо об'єкта будівництва в тому числі і шляхом делегування цих функцій третім особам;

іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Воєводиною І.М. і зареєстрований в реєстрі за номером 3140 (далі - Іпотечний договір-1), за яким в іпотеку АКБ «Форум» було передано майнові права на вищевказаний об'єкт незавершеного будівництва. В державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження іпотекою за №5269259 від 09.07.2007, а також зареєстровано обтяження забороною на нерухоме майно за реєстраційним номером №5269174.

10.07.2007 між АКБ «Форум» (кредитор) і позивачем (позичальник), було укладено Кредитний договір №0015/07/11-КLMVI (далі - Кредитний договір), за умовами якого (з урахуванням Додаткових угод №55 від 26.11.2007 та №134 від 09.07.2008) кредитор надав позичальнику кредитні кошти в доларах США та в гривні у формі кредитної лінії для будівництва Об'єкту будівництва з максимальним лімітом заборгованості на день надання кредитних коштів в сумі 41 600 000,00 грн. зі строком повернення до 08.07.2009.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором позивач уклав з АКБ «Форум» іпотечний договір від 10.07.2007 (далі - Іпотечний договір-2), за умовами якого (з урахуванням змін від 03.06.2008) АКБ «Форум», як кредитору, було передано в іпотеку майнові права на Об'єкт будівництва. В державному реєстрі іпотек було зареєстровано іпотеку №5277301 від 10.07.2007 (номер запису про іпотеку №14522201), а також зареєстровано обтяження забороною на нерухоме майно за реєстраційним номером №5277270.

04.09.2007 позивач уклав з АКБ «Форум» іпотечний договір, посвідчений нотаріусом Воєводиним М.М., зареєстрований в реєстрі за №3564 (далі - Іпотечний договір-3), за яким передав в наступну іпотеку АКБ «Форум» майнові права на Об'єкт будівництва в якості забезпечення зобов'язань третьої особи ПП «Єврокомершл Україна» за кредитним зобов'язанням останнього перед АКБ «Форум» за Кредитним договором №0018/07/11-КL від 04.09.2007 (далі - Кредитний договір-2), за яким ПП «Єврокомершл Україна» отримало від АКБ «Форум» кредитні кошти в доларах США та в гривні у формі кредитної лінії. В державному реєстрі іпотек було зареєстровано іпотеку №5630103 від 10.09.2007 (номер запису про іпотеку №14522341), а також зареєстровано обтяження забороною на нерухоме майно за реєстраційним номером №5601477.

13 березня 2014 року Постановою Правління НБУ № 135 ПАТ «Банк Форум» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим 14 березня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №14 про початок виведення ПАТ «Банк Форум» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 14.03.2014.

Відповідно до Постанови Правління НБУ від 13.06.2014 №355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.06.2014 № 49 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум» з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини його активів і зобов'язань на користь приймаючого банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум».

З матеріалів справи вбачається, що на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було опубліковано оголошення про проведення аукціону з продажу активів ПАТ «Банк Форум» на електронному майданчику Першої української міжрегіональної товарної біржі, лоту № 594, який складається з прав вимоги за Кредитним договором-1 та Кредитним договором-2 (т. 1, а.с. 83).

Відповідно до протоколу № 16/Е04-41 про проведення аукціону від 25.04.2016, переможцем аукціону, який проводився 25.04.2016 з 10:00 по 11:00, визнано ТОВ «ФК «Мереса» (т.2, а.с. 118).

16 травня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» (далі - Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Мереса» (далі - Новий кредитор) укладено Договір про відступлення прав вимоги № 0009/16-ВБ (далі - Договір відступлення), за умовами якого Первісний кредитор відступив Новому кредитору права вимоги до Боржника, що належать Первісному кредитору на підставі Кредитного договору, а новий кредитор зобов'язується прийняти зазначене вище право вимоги та перерахувати Первісному кредитору кошти в сумі ціни відступлення (т. 2, а.с. 142 -146, т. 3, а.с. 4-7,).

Відповідно до п. 1.2. Договору відступлення, Новий кредитор після переходу до нього прав вимоги стає Кредитором за Кредитним договором, укладеним між Первісним кредитором і Боржником та одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання ним зобов'язань за Кредитним договором. Права Кредитора за Кредитним договором переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги, за виключенням права на здійснення Первісним кредитором договірного списання з рахунку/рахунків Боржника, що надане Первісному кредитору згідно доручення Боржника відповідно до умов Кредитного договору. При цьому, Новий кредитор набуває статусу Кредитора за Кредитним договором та заставодержателя (іпотекодержателя) за всіма зобов'язаннями, що забезпечують виконання Боржником його зобов'язань за Кредитним договором.

У пункті 1.4. Договору відступлення сторони домовилися та зобов'язуються, з метою захисту інтересів нового кредитора, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі права вимоги, відповідно до п. 4.3. цього Договору, укласти відповідний договір (відповідні договори) про відступлення прав вимог за договором забезпечення (заставою/іпотекою), згідно з якими забезпечено виконання зобов'язань Боржника перед Первісним кредитором, а саме: 1) Іпотечний договір від 10.07.2007 року посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Воєводиною І.М 10.07.2007 та зареєстрований за №3199; 2) Договір застави корпоративних прав від 10.07.2007 року посвідчений ПН ХМНО Воєводиною І.М 10.07.2007 та зареєстрований в реєстрі за №3201; Іпотечний договір від 04.09.2007 року посвідчений ПН ХМНО Воєводіним М.М 04.09.2007 та зареєстрований в реєстрі за №3564; 3) Договір застави корпоративних прав від 04.09.2007 року посвідчений ПН ХМНО Воєводіним М.М 04.09.2007 та зареєстрований в реєстрі за №3563; 4) Договір застави від 04.09.2007 року; 6) Договір поруки від 04.09.2007 року.

Право вимоги до боржника переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі права вимоги, що є невід'ємною частиною договору. Акт прийому-передачі права вимоги Первісний кредитор і Новий кредитор складають та підписують одночасно з підписанням даного Договору (п. п. 4.1., 4.3. Договору відступлення).

16 травня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» (первісний іпотеко держатель) та ТОВ «ФК «Мереса» (новий іпотеко держатель) укладено Договір про відступлення прав за Іпотечним договором від 10.07.2007, посвідченого посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Воєводиною І.М 10.07.2007 та зареєстрований за №3199, згідно умов якого до ТОВ «ФК «Мереса» перейшли всі права вимоги ПАТ «Банк Форум» (т. 3, а.с. 3).

Повідомленням від 17.05.2016 вих. № 4274/2 ПАТ «Банк Форум» повідомив ТОВ «Гєнстрой ЛТД» та ПП «Єврокомершл Україна» про відступлення права вимоги за Кредитним договором № №0015/07/11-КLMVI від 10 липня 2007 року та за Кредитним договором №0018/07/11-КL від 04.09.2007 на користь ТОВ «ФК «Мереса» (т. 2, а.с. 52-54,56, 58-59).

27.09.2016 року між ТОВ «ФК «Мереса» (продавець) та ТОВ «ВІНТРАНСГРУП» (покупець) укладено договір купівлі-продажу незавершеного будівництва, за умовами якого продавець передав у власність (продав), а покупець прийняв у власність об'єкт незавершеного будівництва, житловий комплекс з торговельними та офісними приміщеннями, що розташовані за адресою: м.Херсон, вул.Філатова, 31-а (т. 1, а.с. 146).

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Гєнстрой ЛТД» в частині визнання недійсними відкритих електронних торгів та недійсним договору про відступлення права вимоги №0009/16-ВБ від 16.05.2016, суд першої інстанції зазначив, що ТОВ «ФК «Мереса» на час купівлі прав вимоги за кредитами не мало передбаченої законодавством України ліцензії на здійснення валютних операцій, у зв'язку з чим не могло бути допущене до участі у відкритих торгах з реалізації такого активу як право вимоги за кредитами у іноземній валюті, а також не мало право купівлі такого майна (активу).

Проте, судова колегія не погоджується з даним висновком господарського суду, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 650 Цивільного кодексу України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах, тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (частина 4 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК України, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу).

Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними, судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів, чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів, чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів (відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 у справі № 6-116цс12).

Як передбачено частинами першою - п'ятою статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Як визначено ч. 3 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк.

Відповідно до ч.ч. 6, 7, 8 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

Порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду.

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про:

1) затвердження переліку майна банку, що не підлягає продажу;

2) об'єднання майна банку або кількох банків у пули та/або продаж окремих інвентарних об'єктів;

3) строки та заходи передпродажної підготовки майна;

4) затвердження умов відкритих торгів (у тому числі аукціонів, що проводяться за методами підвищення та/або зниження ціни і без обмеження мінімальної ціни продажу майна), зокрема розмірів гарантійного внеску, лота та кроку аукціону, порядку зниження ціни, встановлення або відмови від встановлення мінімальної ціни продажу;

5) обмеження загальної кількості відкритих торгів, на яких пропонуються до продажу одні й ті самі об'єкти або пули активів;

6) проведення відкритих торгів (аукціонів) уповноваженою особою Фонду або торговельним посередником, біржею тощо, у тому числі у разі продажу пулів активів, сформованих за рахунок майна кількох банків.

Інформація про вибраний спосіб та порядок продажу (умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого продається.

Для проведення відкритих торгів на підставі договору може залучатися організатор торгів - юридична особа, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Організатор торгів не повинен мати конфлікт інтересів з банком, майно якого продається.

З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №31 «Затвердження умов продажу активів Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», відповідно до п. 4 якого затверджено перелік активів (права вимоги за кредитами фізичних осіб) ПАТ «Банк Форум», що підлягають продажу на відкритих торгах (аукціоні) на ТБ «Перша українська міжрегіональна товарна біржа», зокрема, і Договору, укладеного з позивачем та ПП «Єврокомершл Україна» (т. 1, а.с. 113-114).

Відповідно до розділу VI Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.03.2016 № 388 на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися, в тому числі, такі види активів (майно) банку, що ліквідується, як права вимоги за кредитними договорами.

Згідно з п. 5.11 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 № 2 реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов'язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок).

Дослідивши матеріали справи, судова колегія встановила, що предметом діяльності товариства відповідно до п. 3.2. Статуту ТОВ «ФК «Мереса» є, зокрема, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів (т. 3, а.с. 94).

Згідно з Додатком до Свідоцтва Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ФК № 634 від 24.09.2015 ТОВ «ФК «Мереса» має право надавати фінансові кредити за рахунок власних коштів без отримання ліцензій та/або дозволів (т. 2, а.с. 33).

Рішенням Комітету з питань організації продажу активів про затвердження умов продажу № 02/16 від 13.01.2016 та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 31 від 18.01.2016, вимог до учасників конкурсу щодо наявність ліцензій - не встановлено.

Пунктом 6.2.1 Правил проведення відкритих торгів (аукціонів) в електронній формі з продажу майна неплатоспроможних банків на Першій українській міжрегіональній товарній біржі, затверджених біржовим комітетом ПУМТБ №16/6 від 12.02.2016 (далі - Правила) визначено, що учасниками електронних торгів, предметом яких є відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення можуть бути виключно користувачі - юридичні особи, які отримали статус фінансової установи відповідно до законодавства України (банки та небанківські фінансові установи), крім кредитних спілок.

У п. 6.3.2 зазначених Правил встановлено перелік документів, які мають бути подані до заяви про участь у електронних торгах, предметом яких є відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами, яким надання ліцензії небанківською фінансовою установою не передбачено (т. 2, зворот. а.с. 68).

Враховуючи викладене та виходячи з того, що Статутом та додатком до Свідоцтва, виданого Національною комісією, передбачено право ТОВ «ФК «Мереса» надавати фінансові кредити за рахунок власних коштів без отримання ліцензій та/або дозволів, суд першої інстанцій дійшов помилкового висновку, що ТОВ «ФК «Мереса» не мав право приймати участь у спірних відкритих торгах з продажу права вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Декрету Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом.

Згідно із п. 2 ст. 1 Декрету «валютні операції»:

- операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України;

- операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності;

- операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей.

Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня.

Однак, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті, то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Судова колегія встановила, що предметом Договору про відступлення права вимоги від 16.05.2016 є не валютні цінності, а право вимоги за Кредитним договором, про що прямо зазначено у п. 1.1 Договору відступлення, взявши до уваги, що ТОВ «ФК «Мереса» не надавало і не одержувало кредит в іноземній валюті, а розрахунки між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Мереса» за договором про відступлення здійснювались у валюті України - гривні, судова колегія дійшла висновку про те, що укладений договір про відступлення права вимоги не містить ознак здійснення операцій з валютними цінностями, а тому для придбання права вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «Мереса» не потрібно було отримувати ліцензію НБУ.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із п. 1.2 Договору відступлення Новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає Кредитором за Кредитним договором, укладеним між Первісним кредитором і Боржником, та одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання зобов'язань за Кредитним договором. Права Кредитора за Кредитним договором переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги, за виключенням права на здійснення Первісним кредитором договірного списання з рахунку/рахунків Боржника, що надане Первісному кредитору, згідно доручення боржника, відповідно до умов Кредитного договору. При цьому, Новий кредитор набуває статусу кредитора за Кредитним договором та заставодержателя (іпотекодержателя) за всіма зобов'язаннями, що забезпечують виконання Боржником його зобов'язань за Кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як визначено ч.ч. 1,2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1048 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи вищенаведені норми та правову природу зобов'язань, що були відступлені за оспорюваним договором, виходячи з того, що за умовами спірного договору відбулася заміна кредитора (сторони) за Кредитним договором, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені у п. 1.2 спірного договору майбутні вимоги випливають з умов кредитного договору та із передбачених ним зобов'язань щодо сплати штрафних санкцій, а тому вказані умови оспорюваного договору відступлення прав вимоги не суперечать вимогам чинного законодавства України.

Згідно із статтею 518 Цивільного кодексу України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Як визначено п. 5.2 договору відступлення, ціна відступлення сплачена Первісному кредитору до моменту укладення цього договору, а саме кошти у розмірі 14 052 847,90 грн. сплачено безпосередньо Новим кредитором, а також в рахунок оплати ціни відступлення Новому кредитору зараховують кошти в розмірі 1 458 191,25 грн. (залишок гарантійного внеску, сплаченого Новим кредитором ПУМТБ, після вирахування з нього винагороди за проведення Аукціону), які перераховано на рахунок Первісного кредитора ПУМТБ.

Сплата зазначених у п. 5.2 Договору відступлення сум, що загалом складає ціну відступлення (15 511 039,15 грн.) не заперечується сторонами по справі.

Пунктами 4.1., 4.3. Договору відступлення передбачено, що право вимоги до Боржника переходить до Нового кредитора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі права вимоги, що є невід'ємною частиною договору. Акт прийому-передачі права вимоги Первісний кредитор і Новий кредитор складають та підписують одночасно з підписанням даного Договору (т. 2, а.с. 146).

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, про відсутність підстав для визнання договору відступлення недійсним, а торгів такими, що не відбулися.

Як передбачено ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Зі змісту норм ст. ст. 512, 514, 516 Цивільного кодексу України вбачається, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів (правова позиція щодо застосування вищенаведених норм матеріального права викладена, зокрема у постановах Верховного Суду України від 15.05.2015 у справі № 3-43гс15 та від 03.06.2015 у справі № 3-198гс15).

Враховуючи, що позивачем не доведено факту порушення його прав та охоронюваних інтересів в результаті укладення оспорюваного договору та обставин, з якими положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України пов'язують можливість визнання недійсними Договору відступлення прав вимоги № 0009/16-ВБ від 16.05.2016 та результатів відкритих торгів (аукціону) з продажу прав вимоги ПАТ «Банк Форум» до ТОВ «ФК «Мереса» за Кредитними договорами № №0015/07/11-КLMVI від 10 липня 2007 року та №0018/07/11-КL від 04.09.2007 (лот № 594), колегія суддів зазначає про відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного договору та результатів торгів.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за іпотечними договорами від 10.07.2007 та від 04.09.2007, які укладено 16.05.2016 року між ПАТ «Банк «Форум» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «ФК «Мереса» (новий іпотекодержатель), суд першої інстанції дійшов висновку, що відступивши 25.04.2016 права вимоги за кредитними договорами №0015/07/11- КLMVI від 10.07.2016 та №0018/07/11-КL від 04.09.2007, ПАТ «Банк Форум» втратило право вимоги за цими договорами, в забезпечення яких і укладалися іпотечні договори від 10.07.2007 та від 04.09.2007, а відтак і втратило право іпотекодержателя.

Однак, судова колегія вважає даний висновок господарського суду помилковим, оскільки відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо зміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правичин щодо зміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2016 року не вчинялось жодних правочинів з відступлення права вимоги за Кредитними договорами, а були проведені лише електронні торги по лоту №594, за результатом якого було визначено переможець аукціону та складений відповідний протокол №16/Е04-41.

На виконання вимог ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав вимог за іпотечними договорами було здійснено Банком у належній формі одночасно з відступленням основного зобов'язання за кредитними договорами 16.05.2016.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом об'єкту від 27.09.2016 укладений ТОВ «ФК «Мереса» (продавець) та ТОВ «Вінтрансгруп» (покупець) та скасовуючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.09.2016 і запис про право власності ТОВ «Вінтрансгруп» від 27.09.2016, суд першої інстанції зазначив, що об'єкт незавершеного будівництва був предметом іпотечного договору від 09.07.2007 про що в державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження іпотекою за №5269259 від 09.07.2007, а також зареєстровано обтяження забороною на нерухоме майно за реєстраційним номером №5269174 - пріоритет договорів іпотеки - 1,2 укладених відповідно 10.07.2007 року та 04.09.2007 року, є нижчим. Зважаючи на нижчий пріоритет іпотеки звернення стягнення за ними допускається лише після повного задоволення вимог попереднього іпотекодержателя, ПАТ «Банк Форум».

В порушення вимог цивільного законодавства ТОВ «ФК «Мереса» не повідомило ТОВ «Гєнстрой», поручителів та майнових поручителів позивача за Кредитними договорами 1, 2 про свій намір укласти договір купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва, а приватний нотаріус Смірнова А.О. не пересвідчилася про наявність документального підтвердження того, що ТОВ «ФК «Мереса» виконала вимоги закону з цього приводу.

Таким чином, суд вважає, що позивач довів те, що в результаті протиправних дій відповідачів було порушено його право на погашення заборгованості у 30-ти денний строк з моменту отримання такого повідомлення і збереження предмету іпотеки у власності. Крім цього, господарський суд зазначає, що укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва має право особа, яка до завершення будівництва вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Отже, суд дійшов висновку, що недійсність договору має наслідком скасування державної реєстрації прав, проведеної на підставі такого договору.

Проте, судова колегія вважає вищевказані висновки суду першої інстанції помилковими та не погоджується з ними, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотеко держателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об'єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об'єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку.

У разі звернення стягнення на предмет іпотеки наступним іпотеко держателем, попередній іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов'язання перед попереднім іпотекодержателем ще не настав. Якщо попередній іпотекодержатель не скористався цим правом, попередня іпотека є дійсною до повного задоволення вимоги попереднього іпотекодержателя за основним зобов'язанням, а право власності на предмет іпотеки переходить до нового власника разом з обтяженням цього майна попередньою іпотекою.

Попередній іпотекодержатель має право на підставі письмової заяви припинити звернення стягнення на предмет іпотеки, ініційоване наступним іпотекодержателем, якщо таке стягнення матиме наслідком неповне задоволення вимог попереднього іпотекодержателя. У цьому разі вимоги наступного іпотекодержателя підлягають задоволенню після звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем і після повного задоволення його вимог, забезпечених іпотекою.

У разі звернення стягнення на предмет іпотеки попереднім іпотекодержателем наступний іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов'язання перед наступним іпотекодержателем не настав.

При зверненні стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного наступного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог.

Отже, закон не зобов'язує попереднього іпотекодержателя в обов'язковому порядку звертати стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо таке звернення розпочате наступним іпотекодержателем, а лише надає йому таке право.

Якщо попередній іпотекодержатель не скористався цим правом, попередня іпотека є дійсною до повного задоволення вимоги попереднього іпотекодержателя за основним зобов'язанням, а право власності на предмет іпотеки переходить до нового власника разом з обтяженням цього майна попередньою іпотекою. Правило, відповідно до якого вимоги кожного наступного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя, застосовується лише у випадку, коли і попередній, і наступний іпотекодержателі ініціювали одночасно процедури звернення стягнення на предмети іпотеки, що не відповідає правовій природі правовідносин між сторонами у даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Мереса» набуло право власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» 20.09.2017, та вже на правах законного власника продало таке майно ТОВ «ВІНТРАНСГРУП» на підставі договору купівлі-продажу від 27 вересня 2016 року (зазначене підтверджується як змістом оскаржуваного правочину так і відповідною Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 2, а.с. 127-134).

Крім цього, судова колегія зазначає, що у п. 2.15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише стосовно сторін даного правочину, тому на особу, яка не брала участі в правочині, не може бути покладено обов'язок повернення майна за цим правочином. У зв'язку з цим не підлягають задоволенню позови власників (володільців) майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після правочину, визнаного недійсним. У відповідних випадках майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину відповідно до статей 387 - 390 або глави 83 ЦК України, зокрема, від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. При цьому необхідно мати на увазі, що добросовісність набувача майна в силу частини п'ятої статті 12 названого Кодексу презюмується.

Наслідки недійсності правочину визначені у ч.ч. 1,2 ст. 216 ЦК України, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Отже, судова колегія зазначає, що скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і запису про право власності законом не віднесені до правових наслідків недійсності правочину.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» п. 2 ч. 6 ст.і 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У розділі II Наказу Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5 про Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначено, що для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає органу державної реєстрації прав, державним реєстратором якого було проведено державну реєстрацію прав, або нотаріусу, яким проведено державну реєстрацію прав, заяву та документи, визначені цим Порядком.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Таким чином, для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і запису про право власності законом передбачений спеціальний порядок, а саме оскарження в судовому порядку відповідного рішення державного реєстратора.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

Компетенція нотаріуса, який діє як державний реєстратор, визначена частиною третьою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною першою статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Отже, у спірних правовідносинах нотаріус, як державний реєстратор, є суб'єктом, що прийняв спірне рішення, який при цьому не виступає власне як фізична особа, а є суб'єктом із спеціальним статусом, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІУ.

Вказана обставина дозволяє дійти висновку про те, що саме нотаріус має бути залучений до участі у справі у якості відповідача у разі, якщо пред'явлено позовну вимогу про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятого ним на виконання повноважень державного реєстратора.

У зв'язку з викладеним, судова колегія не приймає до уваги доводи апелянтів, що суд першої інстанції при скасуванні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і запису про право власності, порушив правила підвідомчості.

Однак, судова колегія зазначає, що позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і запису про право власності фактично є похідними вимогами від вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом об'єкту від 27.09.2016, укладеного між ТОВ «ФК «Мереса» та ТОВ «Вінтрансгруп», оскільки судова колегія дійшла висновку, що останні не підлягають задоволенню, отже вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і запису про право власності, також не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що господарським судом не надано належної оцінки всім зазначеним вище обставинам, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення, у зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, на підставі п.п. 1 - 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України рішення господарського суду - скасуванню, позовні вимоги ТОВ «Гєнстрой ЛТД» такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційні скарги Першої української міжрегіональної товарної біржі, Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінтрансгруп» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити.

2. Рішення господарського суду Херсонської області від 26.01.2017 - скасувати.

3. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Гєнстрой ЛТД» - відмовити.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

Савицький Я.Ф.