ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2017 р.Справа № 922/959/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальнстю "Нотокс", м. Київ
до Відділу освіти Краснокутської районної держадміністрації, смт. Краснокутськ
про стягнення коштів в сумі 71993,58 грн.
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність №б/н від 23.02.2017р.,

відповідача: ОСОБА_2, довіреність №01-18/295 від 13.03.2017р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Нотокс» - звернувся з позовом до відповідача Відділу освіти Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про стягнення заборгованості в сумі 63872,19 грн. та штрафних санкцій в сумі 8121,38 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань за договором поставки природного газу №НТ-15-20 від 17.06.2016 р.

Ухвалою Суду від 22.03.2017 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 10.04.2017 р.

В судовому засіданні 10.04.2017 р., за клопотанням представників сторін, було оголошено перерву до 19.04.2017 р.

В судовому засіданні 19.04.2017 р. представник позивача вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 63872,19 грн. підтримав в повному обсязі, а від позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 8121,38 грн. відмовився, про що надав письмову заяву.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.04.2017 р. позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 63872,19 грн. визнала, не заперечувала проти прийняття Судом відмови позивача від позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 8121,38 грн.

Розглянувши заяву позивача про відмову від позову в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 8121,38 грн., Суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Господарський суд не приймає відмови від позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Згідно з ст. 78 ГПК України, відмова позивача від позову викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до справи. Ця заява підписується позивачем. До прийняття відмови позивача від позову господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цієї дії у представника відповідача.

Відмова від позову є безумовним правом позивача.

Позивач, при реалізації свого права на відмову від позову, та суд, при вирішенні питання про прийняття відмови позивача від позову, не зв'язані думкою інших учасників судового процесу.

З огляду на наведене, враховуючи, що відмову від позову в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 8121,38 грн. підписано повноважним представником позивача, відсутність підстав вважати, що відповідна відмова може порушити чиї-небудь права чи законні інтереси, Суд дійшов висновку про прийняття відмови позивача від позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 8121,38 грн.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

За таких обставин, Суд припиняє провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 8121,38 грн. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 8121,38 грн. та прийняття такої відмови господарським Судом.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

17.06.2016 р. між позивачем (як постачальником) та відповідачем (як споживачем) було укладено договір №НТ-15-20 поставки природного газу (далі договір поставки природного газу), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобовязується поставити Споживачу у 2016 році код 06.20.1 газ природний, скраплений або в газоподібному стані (природний газ, код ДК 021:2015 - 09123000-7; газ природний) (далі газ), в обсягах і порядку, передбачених даним договором, а споживам зобовязується прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 5.4 договору поставки природного газу, сторони домовились про наступний порядок оплати вартості газу: постачальник виставляє споживачу рахунок за спожитий природний газ після підписання із споживачем ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу, який оформлюється протягом 10 днів після постачання природного газу постачальником. Споживач сплачує рахунок за поставлений постачальником природний газ протягом десяти днів з дня його отримання.

В період з 30.11.2016 р. по 31.12.2016 р. сторонами було підписано ОСОБА_2 приймання-передачі природного газу на загальну суму 1291961,79 грн.

На оплату поставленого газу позивач виставив відповідачу відповідні рахунки, факт отримання яких відповідачем не заперечується та не спростовується.

Як стверджує позивач та визнає відповідач, останній частково розрахувався за отриманий газ (в сумі 1228089,60 грн.), що призвело до виникнення заборгованості в сумі 63872,19 грн. та зумовило звернення до Суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, Суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Як свідчить зміст наведеного вище п. 5.4 договору поставки природного газу, відповідач сплачує за поставлений постачальником природний газ протягом десяти днів з дня отримання рахунку на його оплату.

Наявні в матеріалах справи рахунки від 05.12.2016 р., 14.12.2016 р. та від 06.01.2017 р. свідчать, що строк оплати поставленого позивачем відповідачу газу на суму 1291961,79 грн. настав станом на момент звернення позивача з позовом у даній справі. Відповідні обставини визнає й сам відповідач.

Як свідчать наявні в матеріалах справи банківські виписки, а також визначає відповідач, останній частково розрахувався за поставлений йому газ на суму 1228089,60 грн.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення вимог ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не надано доказів оплати вартості поставленого газу в більшій частині або в повному обсязі.

На підставі викладеного, Суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості в сумі 63872,19 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, Суд керується ст. 49 ГПК України. Даною нормою визначено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Таким чином, враховуючи, що спір доведено до Суду внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобовязань, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст.509, 526, 610, 612 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 32, 33, 38, 43, 44, 49, 75, 80, 82-85 ГПК України, Суд, -

ВИРІШИВ:

Провадження в частині стягнення штрафних санкцій в сумі 8121,38 грн. припинити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відмовою позивача від позовних вимог.

Позов задовольнити.

Стягнути з Відділу освіти Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області (62002, Харківська область, смт. Краснокутськ, вул. Карла Маркса, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідаліьнстю "НОТОКС" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 12, оф. 12, ) заборгованість в сумі 63872,19 грн., судовий збір в сумі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.04.2017 р.

Суддя ОСОБА_3