КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Справа№ 927/1152/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Верховця А.А.

за участю секретаря судового засідання Карпюк О.С.,

представників:

від ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

від Чернігівської міської ради - Малая А.В.,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_2, Чернігівської міської ради

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2017

у справі № 927/1152/15 (суддя Сидоренко А.С.)

за заявою Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області

до Закритого акціонерного товариства "Інтерліс" (код 32094901)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2017 визнано грошові вимоги наступних кредиторів з включенням їх до реєстру вимог кредиторів у таких сумах та з зазначеною черговістю задоволення:

Чернігівської міської ради в сумі 1126851,76 грн. (1124095,76 грн. до IІІ черги задоволення вимог кредиторів; 2756,00 грн. витрат на сплату судового збору до І черги задоволення вимог кредиторів);

ОСОБА_2 в сумі 5272188,36 грн. (5256754,76 грн. до IV черги задоволення вимог кредиторів; 15433,60 грн. витрат на сплату судового збору до І черги задоволення вимог кредиторів);

Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в сумі 160099,73 грн. (157343,73 грн. до VI черги задоволення вимог кредиторів; 2756,00 грн. витрат на сплату судового збору до І черги задоволення вимог кредиторів);

Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області в сумі 278450,55 грн. (275694,55 грн. до VI черги задоволення вимог кредиторів; 2756,00 грн. витрат на сплату судового збору до І черги задоволення вимог кредиторів); відхилено грошові вимоги Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області в розмірі 415497,16 грн.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2017 в частині визнання грошових вимог Чернігівської міської ради в сумі 1124095,76 грн. та включення їх до IІІ черги задоволення вимог кредиторів, прийняти в цій частині нове рішення про відмову у визнанні заявлених вимог.

Також, не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Чернігівська міська рада звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2017 в частині визнання грошових вимог ОСОБА_2 в сумі 5272188,36 грн.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційних скарг, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників провадження, вважає, що скарги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Частиною 2 статті 23 Закону про банкрутство встановлено, що кредитор, за заявою якого порушено провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону про банкрутство заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Частиною 2 статті 25 Закону про банкрутство передбачено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2016 порушено провадження у справі про банкрутство боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Пилипенко Т.В.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство боржника офіційно оприлюднене 18.01.2016 за №27322.

17 лютого 2016 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява Чернігівської міської ради про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 1561433,76 грн. (1560 321,64 грн. - основна сума заборгованості, 1112,12 грн. - штрафні санкції) та 2756,00 грн. судового збору.

В обґрунтування заявлених грошових вимог кредитор вказав на існування заборгованості по сплаті орендної плати за земельні ділянки комунальної власності за 2012, 2014 та 2015 роки.

06 грудня 2016 року Чернігівською міською радою подано додаткові пояснення (том 5, а.с. 245, 246) в яких кредитор вказує, що розмір заборгованості боржника по сплаті орендної плати за земельні ділянки комунальної власності за 2012, 2014 та 2015 роки складає 1124095,76 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 грудня 2002 року між Чернігівською міською радою (Орендодавець) та ЗАТ "Інтерліс" (Орендар) було укладено Договір оренди земельної ділянки.

За умовами Договору, Орендодавець передає, а Орендар бере у довгострокову оренду земельні ділянки, згідно з рішенням сесії Чернігівської міської ради від 12.09.2002р., що знаходяться за адресою: 1) АДРЕСА_1, площею 44 990 кв. м (цільове призначення - землі промисловості, транспорту, зв'язку та іншого призначення - обробка деревини та виробництво виробів з деревини); 2) АДРЕСА_2, площею 21 080 кв. м (цільове призначення - землі промисловості, транспорту, зв'язку та іншого призначення - обробка деревини та виробництво виробів з деревини).

Орендар зобов'язався вносити орендну плату на рівні земельного податку до 10 числа місяця наступного за звітним на рахунок, визначений податковою інспекцією у м. Чернігові (п. 1.1., 3.1 Договору оренди). За невиконання або неналежне виконання Договору кожна із сторін несе перед іншою стороною відповідальність, передбачену чинним законодавством України (п. 6 Договору оренди).

Відповідно до умов п. 2.1, Договір оренди земельної ділянки від 11.12.2002р. укладений строком на 25 років.

08 січня 2009 року між Чернігівською міською радою та ЗАТ "Інтерліс" було укладено Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки, якою внесені зміни в частині встановлення розміру орендної плати, а саме: орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3,0 відсотка нормативної грошової оцінки землі.

Згідно ст. 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

У відповідності з ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Поданими Чернігівською міською радою та Чернігівською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області документами підтверджується факт подання боржником податкових декларацій з плати за землю в електронному вигляді за 2012 рік - 04.04.2013р., за 2014 рік - 26.01.2015р., за 2015 рік - 23.01.2015р.

Враховуючи вищевказані положення законодавства, зобов'язання по сплаті орендної плати за 2012, 2014, 2015 роки виникли у боржника до порушення провадження у справі, а відповідно до поданих декларацій сума заборгованості по сплаті орендної плати за земельні ділянки комунальної власності за 2012, 2014 та 2015 роки є узгодженою та складає 1124095,76 грн. (345984,55 грн. + 345984,55 грн. + 432126,66 грн.).

При цьому судом першої інстанції правомірно відхилено заперечення ОСОБА_2 про подвійне включення до реєстру вимог кредиторів вимог з податку на землю (платі за оренду землі), оскільки Чернігівською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області при зверненні до господарського суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ЗАТ "Інтерліс" були заявлені безспірні грошові вимоги в частині заборгованості по сплаті орендної плати за земельні ділянки комунальної власності за 2013 рік в сумі 345984,55 грн.

Також, вірно відхилені місцевим господарським судом посилання ОСОБА_2 на відсутність права у Чернігівської міської ради на звернення до суду із заявою про визнання грошових вимог по заборгованості з орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, оскільки орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу - одночасно є узгодженим у Договорі оренди землі платежем, який орендар зобов'язується сплачувати на користь орендодавця за користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України), та - є однією з форм плати за землю (податку на майно) як місцевого податку нарівні із земельним податком (п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10, п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14, п.п. 265.1.3 п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України).

Оскільки підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме Договір оренди такої земельної ділянки (ч. 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України), яка має сплачуватись на користь орендодавця (ст. 21 Закону України "Про оренду землі", ст. 288 Податкового кодексу України), то і право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець шляхом звернення до відповідного господарського суду в установленому ГПК України порядку.

З урахуванням викладених норм законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість грошових вимог Чернігівської міської ради в розмірі 1124095,76 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у ІІІ чергу задоволення, як вимог щодо сплати податків.

Крім того, 25 квітня 2016 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява ОСОБА_2 про визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 5256804,82 грн. та 2756,00 грн. судового збору.

09 червня 2016 року кредитором подана заява від 08.06.2016р. (том 3, а.с. 85, 86) про виправлення арифметичної помилки, допущеної при розрахунку суми кредиторських вимог, з урахуванням якої сума кредиторських вимог ОСОБА_2 до боржника визначена у розмірі 5256754,76 грн.

22 грудня 2016 року до Господарського суду Чернігівської області кредитором ОСОБА_2 подана заява від 21.12.2016 про включення до реєстру вимог кредиторів (I черга задоволення вимог кредиторів) судовий збір в сумі 15433,60 грн., сплачений за подання апеляційних та касаційних скарг на ухвали суду від 10.03.2016 та від 21.06.2016, постанову від 30.06.2016.

В обґрунтування заявлених грошових вимог ОСОБА_2 посилається на невиконання боржником взятих на себе зобов'язань щодо повернення позики, наданої згідно договорів позики (зворотної фінансової допомоги) від 25.11.2004, від 03.02.2005 № 1, від 23.08.2006 № 7-к та від 02.08.2010.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2004, 03.02.2005, 23.08.2006р. та 02.08.2010 між фізичною особою ОСОБА_2 (Кредитор) та закритим акціонерним товариством "Інтерліс" (Боржник) були укладені договори позики (зворотної фінансової допомоги) (надалі - Договори), за умовами яких позика надається шляхом:

перерахування безготівкових коштів на банківський рахунок Боржника;

оплати Кредитором послуг та/або майна, що поставляються Боржнику, з наступним оформленням акту звірки, де вартість оплачених послуг/майна визнаються сторонами боргом за Договорами;

внесенням Кредитором готівки в касу Боржника.

Будь - які кошти перераховані або внесені в касу Боржника від Кредитора на протязі дії Договорів незалежно від призначення платежу, можуть бути визнані сторонами боргом за Договорами.

На підтвердження факту виконання кредитором умов Договорів, зокрема щодо внесення готівки в касу боржника, кредитором надані оригінали квитанцій до прибуткових касових ордерів на загальну суму 1 846 000,00 грн., а саме:

до договору позики № 7-к (зворотної фінансової допомоги) від 23.08.2006р.: № 79 від 02.06.2010р. на суму 140 000,00 грн., № 80 від 07.06.2010р. на суму 110 000,00 грн., № 81 від 14.06.2010р. на суму 120 000,00 грн., № 82 від 17.06.2010р. на суму 140 000,00 грн., № 83 від 24.06.2010р. на суму 130 000,00 грн., № 84 від 01.07.2010р. на суму 125 000,00 грн., загалом на суму 765 000,00 грн.;

до договору позики (зворотної фінансової допомоги) від 02.08.2010р.: № 85 від 02.08.2010р. на суму 138 000,00 грн., № 86 від 06.08.2010р. на суму 143 000,00 грн., № 87 від 20.08.2010р. на суму 135 000,00 грн., № 88 від 09.09.2010р. на суму 130 000,00 грн., № 89 від 17.09.2010р. на суму 125 000,00 грн., № 90 від 10.11.2010р. на суму 140 000,00 грн., № 91 від 22.11.2010р. на суму 130 000,00 грн., № 92 від 16.12.2010р. на суму 140 000,00 грн., загалом на суму 1 081 000,00 грн.

Крім того, на підтвердження факту виконання взятих на себе зобов'язань за Договорами в частині надання позики, у т.ч. і шляхом оплати послуг та майна, кредитором надані виписки ПАТ "МАРФІН БАНК" (засвідчені штампом та підписом службової особи банківської установи) по особовим рахункам № 1 за період з 01.10.2004р. по 08.09.2011р. та № 0294980 за період з 01.10.2004р. по 21.06.2012р. (зазначені в них суми, сплачені в якості зворотної безпроцентної фінансової допомоги згідно Договорів від 25.11.2004р. та від 03.02.2005р., а також в якості оплати послуг та майна, знайшли своє відображення у наведених нижче актах звірок взаємних розрахунків, які згідно умов Договорів є доказами існування боргу за ними).

Умовами договорів передбачено, що:

строк надання позики до 25.11.2009р.; строк користування позикою до 25.11.2014р. (договір від 25.11.2004р.);

строк надання позики до 03.02.2010р.; строк користування позикою до 03.02.2015р. (договір від 03.02.2005р. № 1);

строк надання позики до 23.08.2011р.; строк користування позикою до 23.08.2014р. (договір від 23.08.2006р. № 7-к);

строк надання позики до 02.08.2012р.; строк користування позикою до 02.08.2015р. (договір від 02.08.2010р.).

Сума заборгованості за Договорами становить 5 256 754,76 грн., що підтверджується наступними актами звірок:

взаємних розрахунків за період з 01.11.2004р. по 31.12.2012р. за договором позики від 25.11.2004р., згідно якого станом на 31.12.2012р. сума заборгованості за даним договором становить 53 600,00 грн.;

взаємних розрахунків за період з 01.01.2005р. по 31.12.2012р. за договором позики № 1 від 03.02.2005р., згідно якого станом на 31.12.2012р. сума заборгованості за даним договором становить 979 448,62 грн.;

взаємних розрахунків за період з 01.08.2006р. по 31.12.2012р. за договором позики № 7 від 23.08.2006р., згідно якого станом на 31.12.2012р. сума заборгованості за даним договором становить 2 286 879,08 грн.;

взаємних розрахунків за період з 01.08.2010р. по 31.12.2012р. за договором позики від 02.08.2010р., згідно якого станом на 31.12.2012р. сума заборгованості за даним договором становить 1 936 827,06 грн.

Як було встановлено під час розгляду заяви ОСОБА_2 про визнання кредиторських вимог до боржника, ухвалою господарського суду Чернігівської області від 01.07.2010 порушено провадження у справі про банкрутство закритого акціонерного товариства "Інтерліс", про що в газеті "Голос України" (№ 145 (4895) від 06 серпня 2010р.) було опубліковано відповідне оголошення (справа № 16/151б/55б).

В межах справи № 16/151б/55б про банкрутство ЗАТ "Інтерліс" ОСОБА_2 була подана заява про визнання кредиторських вимог в сумі 191893,28 грн. Як на підставу виникнення права вимоги кредитор посилався на договір позики № 7-к (зворотної фінансової допомоги) від 23.08.2006р. В якості доказів на підтвердження факту виконання умов вказаного договору кредитором надані оригінали меморіальних договорів на загальну суму 191 893,28 грн. (№ 949 від 24.03.2008р. на суму 100 000,00 грн.; № 2139, № 2140, № 2141 та № 2142 від 29.12.2008р. на суму 31 568,40 грн., на суму 1536,55 грн., на суму 8308,80 грн. та на суму 800,00 грн.; № 2408, № 2409 та № 2410 від 30.09.2009р. на суму 725,05 грн., на суму 1416,70 грн. та на суму 13 902,73 грн.; № 2911, № 2912 та № 2913 від 19.03.2010р. на суму 895,26 грн., на суму 31 543,43 грн. та на суму 1196,36 грн.).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 26.10.2010 у справі № 16/151б/55б визнані та включені до реєстру вимог кредиторів, зокрема вимоги ОСОБА_2 в сумі 191893,28 грн. (четверта черга задоволення).

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 26.04.2011 у справі № 16/151б/55б затверджено Мирову угоду від 20.04.2011, укладену між боржником - ЗАТ "Інтерліс" та кредиторами, зокрема ОСОБА_2, та за умовами якої розстроченню на 24 місяці зі сплатою рівними частинами підлягає заборгованість боржника перед ОСОБА_2 по 7995,55 грн. щомісячно з вересня 2011р. по вересень 2013р., останній платіж 7995,63 грн.; провадження у справі було припинено.

Згідно з ч. 8 ст. 39 Закону про банкрутство (в редакції до 18.01.2013р.), у разі невиконання мирової угоди кредитори можуть пред'явити свої вимоги до боржника в обсязі, передбаченому цією мировою угодою. У разі порушення провадження у справі про банкрутство цього ж боржника обсяг вимог кредиторів, щодо яких було укладено мирову угоду, визначається в межах, передбачених зазначеною мировою угодою.

Норма аналогічного змісту міститься і в чинній редакції Закону про банкрутство (ч. 9 ст. 82).

Як вбачається з матеріалів справи (довідка від 25.05.2016) (том 3, а.с. - 53), розрахунки згідно з умовами Мирової угоди, укладеної 20.04.2011, зокрема в частині погашення заборгованості ЗАТ "Інтерліс" перед кредитором ОСОБА_2 в сумі 191893,28 грн., яка виникла на підставі договору позики № 7-к (зворотної фінансової допомоги) від 23.08.2006, зроблені не були. Доказів на спростування даного факту сторонами надано не було.

Таким чином, включення ОСОБА_2 до суми кредиторських вимог заборгованість в сумі 191 893,28 грн., є правомірним.

Відповідно до ч. 4 ст. 51 Господарського процесуального кодексу України, процесуальна дія, для якої встановлено строк, може бути вчинена до 24-ї години останнього дня строку. Якщо позовну заяву, відзив на позовну заяву, заяву про перегляд рішення та інші документи здано на пошту чи телеграф до 24-ї години останнього дня строку, строк не вважається пропущеним.

Згідно відбитку штампу відділу поштового зв'язку на конверті (том 2, а.с. 181), датою здачі поштового відправлення до органу зв'язку значиться дата - 14.02.2016. Разом з тим, згідно відмітки загального відділу господарського суду Чернігівської області на першому аркуші заяви про визнання кредиторських вимог до боржника (том 2, а.с. 145), датою надходження заяви до суду є 25.04.2016 (вх. № 925).

З метою з'ясування питання щодо дати поштового відправлення (зазначений на конверті штрихкодовий ідентифікатор № 650) Господарським судом Чернігівської області направлений відповідний запит (від 17.05.2016р. № 927/1152/15/754/16) на адресу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (том 2, а.с. 240).

Згідно відповіді Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (лист від 25.05.2016 № 532-Т-1404) (том 3, а.с. 7), за результатами перевірки Київської обласної дирекції УДППЗ "Укрпошта" встановлено, що за пересувним відділенням поштового зв'язку № 13 Центру поштового зв'язку № 10 м. Вишгород 16.02.2016 прийнятий до пересилання рекомендований лист № 650 на адресу Господарського суду Чернігівської області (14000, м. Чернігів, проспект Миру, 20); вказаний лист відправлений за призначенням 21.04.2016. При цьому, УДППЗ "Укрпошта" зазначило, що відповідні дії є наслідком неналежного виконання працівником відділу поштового зв'язку своїх службових обов'язків.

27 травня 2016р. на адресу Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" Господарським судом Чернігівської області направлений повторний запит (від 27.05.2016р. № 927/1152/15/795/16) (том 3, а.с. 5 - 6) з вказаного вище питання.

Листом від 03.06.2016р. № 532-Т-1501 (том 3, а.с. 95) Українське державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" повідомило про те, що рекомендований лист № 650 прийнятий до пересилання 16.02.2016. При цьому, на календарному штемпелі працівником відділення не була змінена дата, а тому на конверті марки погашені 14.02.2016. На підтвердження даної обставини УДППЗ "Укрпошта" були надіслані, зокрема копії квитанції про приймання вищевказаного листа, датованої 16.02.2016, накладної на відправлену пошту, датованої 21.04.2016 та накладної № 315, датованої 21.04.2016. (том 3, а.с. 96 - 100). Повторно УДППЗ "Укрпошта" зазначило, що відповідні дії є наслідком неналежного виконання працівником відділу поштового зв'язку своїх службових обов'язків.

За вказаних обставин справи, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_2 про визнання кредиторських вимог до боржника подана16.02.2016, тобто у встановлений Законом про банкрутство тридцятиденний строк, а тому грошові вимоги підлягають включенню до IV черги задоволення вимог кредиторів в заявленій сумі.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2017 у даній справі в частині кредиторських вимог Чернігівської міської ради та ОСОБА_2 відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування або зміни в цій частині не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Чернігівської міської ради залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 18.01.2017 у справі № 927/1152/15 залишити без змін в частині кредиторських вимог ОСОБА_2, Чернігівської міської ради.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді І.А. Іоннікова

А.А. Верховець