УХВАЛА

21.04.2017Справа № 910/4137/17
за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Полімікт»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд»

про звернення стягнення на предмет застави

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Скляров Д.М. - представник за довіреністю № 19/3-02/203 від 14.11.2016;

від відповідача: не з'явились;

від третьої особи: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

15.03.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Полімікт» про звернення стягнення на предмет застави.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд» (позичальник) в порушення норм законодавства України та укладеного з позивачем Договору кредитної лінії № 755/31/1-1 від 11.11.2013, не у повному обсязі повернуло позивачу кредит та не у повному обсязі сплатило проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 01.03.2017 заборгованість позичальника за вказаним кредитним договором становить 28515029 грн. 38 коп., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 14502819 грн. 72 коп., простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 6251468 грн. 93 коп., 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 881509 грн. 52 коп., 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом у розмірі 238478 грн. 46 коп., інфляційних втрат за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 5118070 грн. 21 коп. та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом у розмірі 1522682 грн. 54 коп.

При цьому, позивач зазначив, що виконання зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд» за вказаним кредитним договором було забезпечено заставою за Договором застави № 755/31/1-4 від 11.11.2013, укладеним з відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Полімікт», предметом застави за яким є належні заставодавцю корпоративні (майнові) права, пов'язані з правом власності заставодавця на частку (долю) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд» у розмірі 80000000 грн. 00 коп., що складає 99,94% від розміру статутного капіталу товариства, який (статутний капітал) становить 80051500 грн. 00 коп.

За таких обставин, враховуючи, що заставодержатель (позивач) має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд» перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» за Договором кредитної лінії № 755/31/1-1 від 11.11.2013, яка станом на 01.03.2017 складає 28502819 грн. 72 коп., звернути стягнення на предмет застави за Договором застави № 755/31/1-4 від 11.11.2013, а саме на належну Товариству з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Полімікт» частку (долю) у розмірі 80000000 грн. 00 коп., що складає 99,94% від розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд», визначивши спосіб реалізації предмету забезпечувального обтяження - продаж банком від імені заставодавця шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем за початковою ціною не нижчою, ніж буде визначена в судовому процесі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 порушено провадження у справі № 910/4137/17; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд»; розгляд справи призначено на 04.04.2017.

04.04.2017 через канцелярію суду позивачем подано клопотання про призначення у справі № 910/4137/17 судової експертизи, в якому позивач просив суд призначити у справі № 910/4137/17 судову експертизу, проведення якої доручити судовим експертам Державного інституту судових економіко-правових та технічних експертних досліджень; на вирішення експертів поставити питання: - якою є дійсна ринкова вартість станом на дату проведення експертизи предмету застави за Договором застави № 755/31/1-4 від 11.11.2013 а саме: частки (долі) в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд», що складає 99,94% від розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд» та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Полімікт».

Вказане клопотання позивача обґрунтоване тим, що відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у рішенні суду зазначається, зокрема, початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації, з огляду на що необхідно визначити ціну предмету застави за Договором застави № 755/31/1-4 від 11.11.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 21.04.2017.

Представник позивача у судовому засіданні 21.04.2017 надав усні пояснення по справі, просив суд задовольнити клопотання про призначення у даній справі судової експертизи.

Представник відповідача у судове засідання 21.04.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 18.03.2017, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 08.04.2017 поштове відправлення надійшло до відділення зв'язку та 10.04.2017 не було вручено під час доставки (з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958).

Представник третьої особи у судове засідання 21.04.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 18.03.2017, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 11.04.2017 поштове відправлення надійшло до відділення зв'язку та 11.04.2017 не було вручено під час доставки (з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958).

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Розглянувши у судовому засіданні 21.04.2017 подане позивачем клопотання про призначення у справі № 910/4137/17 судової експертизи, суд дійшов висновку про його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до норм статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Сторони і прокурор, який бере участь в судовому процесі, мають право до початку проведення судової експертизи заявити відвід судовому експерту в порядку та з підстав, зазначених у частинах п'ятій і шостій статті 31 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012 № 4, відповідно до статті 1 Закону "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Як встановлено судом, предметом позову у даній справі є звернення стягнення на предмет застави за Договором застави № 755/31/1-4 від 11.11.2013, а саме на належну Товариству з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Полімікт» частку (долю) у розмірі 80000000 грн. 00 коп., що складає 99,94% від розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд», визначивши спосіб реалізації предмету забезпечувального обтяження - продаж банком від імені заставодавця шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем за початковою ціною не нижчою, ніж буде визначена в судовому процесі.

Судом встановлено, що відповідно до п. 4.1 Договору застави № 755/31/1-4 від 11.11.2013 предметом застави є: - належні заставодавцю корпоративні (майнові) права, пов'язані з правом власності заставодавця на частку (долю) у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд» у розмірі 80000000 грн. 00 коп., що складає 99,94% від розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд», який становить 80051500 грн. 00 коп.; - частка (доля) в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд», що складає 99,94% від розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд».

Відповідно до п. 4.3 Договору застави № 755/31/1-4 від 11.11.2013 незалежна оцінка вартості предмету застави за спільною згодою сторін не проводилась; сторони погоджуються, що договірна вартість предмету застави становить 1 грн. 00 коп.

Згідно з п. 4.4 Договору застави № 755/31/1-4 від 11.11.2013 у разі збільшення статутного капіталу товариства, встановлена цим договором застава поширюється на належні заставодавцю корпоративні (майнові) права, пов'язані з правом власності заставодавця на змінений розмір частки, а також змінений розмір частки у зміненому статутному капіталі товариства.

Відповідно до п. 5.5.1 Договору застави № 755/31/1-4 від 11.11.2013 оцінка предмету застави здійснюється у разі виникнення необхідності, настання якої визначається заставодержателем, зокрема, але не виключно, при настанні подій, які відповідно до умов цього договору зумовлюють звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до п. 5.5.2 Договору застави № 755/31/1-4 від 11.11.2013 заставодавець безвідклично доручає заставодержателю замовити проведення оцінки предмета застави визначеним заставодержателем суб'єктом оціночної діяльності та зобов'язується здійснити її оплату не пізніше 10 календарних днів з дня направлення заставодержателем відповідної письмової вимоги.

Згідно з п. 7.5.4.3 Договору застави № 755/31/1-4 від 11.11.2013 вартість (ціна) предмету застави для цілей його продажу від імені заставодавця встановлюється рівною ринковій вартості (ціні), визначеній незалежним суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 1 закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави можуть бути майно та майнові права.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про заставу» при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Згідно зі ст. 49 Закону України «Про заставу» заставодавець може укласти договір застави як належних йому на момент укладення договору прав вимоги по зобов'язаннях, в яких він є кредитором, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У договорі застави прав повинна бути вказана особа, яка є боржником по відношенню до заставодавця. Заставодавець зобов'язаний повідомити свого боржника про здійснену заставу прав. Строкове право вимоги, яке належить заставодавцю-кредитору може бути предметом застави тільки до закінчення строку його дії. У договорі застави прав, які не мають грошової оцінки, вартість предмета застави визначається угодою сторін.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Відповідно до 2. ч. 1 ст. 26 Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» одним із позасудових способів звернення стягнення на предмет застави є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено, що з огляду на приписи Закону України «Про заставу» та Закону України «Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», та враховуючи умови Договору застави № 755/31/1-4 від 11.11.2013 щодо необхідності визначення ринкової вартості (ціни) предмету застави для цілей його продажу від імені заставодавця, для правильного вирішення спору необхідно встановити ринкову вартість предмету застави за Договором застави № 755/31/1-4 від 11.11.2013.

У клопотанні про призначення судової експертизи позивач просив суд проведення судової експертизи доручити Державному інституту судових економіко-правових та технічних експертних досліджень.

Згідно зі ст. 41 Господарського процесуального кодексу України проведення судової експертизи має бути доручено державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Відповідно до ст. 7 Закону України «По судову експертизу» до державних спеціалізованих установ належать науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

Судом встановлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» та відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 26.02.2015 № 269/5 Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень віднесено до сфери управління Міністерства юстиції України.

За таких обставин, суд дійшов висновку призначити у справі № 910/4137/17 судову експертизу, проведення якої доручити здійснювати Державному інституту судових економіко-правових та технічних експертних досліджень; на вирішення експертів поставити питання: яка ринкова вартість частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд», що складає 99,94% від розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд» та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Полімікт».

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

З огляду на те, що підпунктом 1.13 пункту 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень передбачено, що строк проведення експертизи встановлюється залежно від складності дослідження з урахуванням експертного навантаження фахівців керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу) у межах: понад 90 календарних днів - якщо експертиза, зокрема, є особливо складною чи багатооб'єктною, потребує вирішення питань, які потребують декількох досліджень, чи є комплексною, з урахуванням передбаченого ст. 69 Господарського процесуального кодексу України двохмісячного строку розгляду спору судом, з метою недопущення порушення процесуальних строків розгляду спору, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 910/4137/17 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України до надання висновку щодо судової експертизи, проведення якої доручено Державному інституту судових економіко-правових та технічних експертних досліджень.

Керуючись ст. ст. 41, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/4137/17 судову експертизу.

2. Проведення судової експертизи доручити Державному інституту судових економіко-правових та технічних експертних досліджень (02660, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 15).

3. На вирішення експерта поставити питання:

- яка ринкова вартість частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд», що складає 99,94% від розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний Фонд» та належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Гірничодобувна компанія «Полімікт» станом на дату проведення експертизи?

4. Витрати на проведення експертизи покласти на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

5. У разі необхідності зобов'язати сторін подати на вимогу експертів Державного інституту судових економіко-правових та технічних експертних досліджень всі документи, необхідні для проведення судової експертизи.

6. Зобов'язати судового експерта, згідно з ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, направити сторонам копію висновку судової експертизи.

7. Звернути увагу судового експерта, що у випадку подання ним клопотань про надання додаткових документів (доказів), необхідних для проведення судової експертизи у справі № 910/4137/17, - такі клопотання повинні бути належним чином обґрунтовані з посиланням на положення Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, (інші нормативні акти) та у випадку повідомлення експертом про неможливість надання висновку у зв'язку з ненаданням сторонами витребуваних документів - експерту необхідно обґрунтувати неможливість проведення судової експертизи за відсутності відповідних документів (доказів).

8. Попередити експерта, що за надання завідомо неправдивого висновку, за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків з проведення судової експертизи, а також за розголошення даних, що стали йому відомі під час проведення експертизи експерт несе кримінальну відповідальність, відповідно до статей 384 та 385 Кримінального кодексу України.

9. Матеріали справи № 910/4137/17 направити до Державного інституту судових економіко-правових та технічних експертних досліджень (02660, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 15).

10. Зупинити провадження у справі № 910/4137/17 до проведення Державним інститутом судових економіко-правових та технічних експертних досліджень судової експертизи у даній справі (або до дачі висновку чи повідомлення про неможливість проведення експертизи).

Суддя І.М. Отрош