РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017№910/216/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/216/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Музична Видавнича Група», м. Київ,

до асоціації «Дім авторів музики в Україні», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав», м. Київ,

про стягнення 44 962,96 грн.,

за участю представників:

позивача - Тимошик І.О. (довіреність від 22.12.2016 №б/н);

відповідача - не з'явився;

третьої особи - Мельника В.А. (довіреність від 26.05.2017 №60).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська Музична Видавнича Група» (далі -Група) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з асоціації «Дім авторів музики в Україні» (далі - Асоціація): 976 100,51 грн. як частину невиплаченої авторської винагороди; 33 329,53 грн. втрат від інфляції за прострочення виплати авторської винагороди та 11 632,42 грн. 3% річних від простроченої суми.

Позов мотивовано тим, що: позивачу стало відомо після прийняття рішення господарського суду міста Києва від 14.10.2013 у справі №910/15363/13 те, що у період з 01.01.2014 по 01.05.2016 державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (далі - Організація) перерахувала на користь Асоціації грошові кошти у сумі 4 390 228,04 грн. як видавничу частку авторської винагороди, зібраної у 2012-2014 роках, без проведення розподілу авторської винагороди між правовласниками/власниками.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.01.2017 порушено провадження у справі; залучено до участі у справі Організацію як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

08.02.2017 Асоціація подала суду пояснення, а 06.03.2017 відзив на позовну заяву, в яких зазначила про те, що:

- рішенням господарського суду міста Києва від 14.10.2013 у справі №910/15363/13, яке виконано Асоціацією у повному обсязі в березні 2015 року, з Асоціації на користь позивача у даній справі стягнуто 487 277,84 грн. заборгованості з виплати авторської винагороди (роялті), зібраної Асоціацією станом на 18.04.2013;

- оскільки склад сторін, предмет та підстави позову у справі №910/15363/13 є абсолютно тотожними складу сторін, предмету (у певній частині) та підставам позову у даній справі, питання про розмір зібраної асоціацією винагороди за використання об'єктів авторських прав позивача за період, кінцевою датою якого є 18.04.2013, так і щодо фактично виплаченої Групі винагороди за цей період не може бути предметом повторного судового розгляду;

- 18.03.2013 відповідачем видано наказ №05/13 про припинення з 18.03.2013 видання дозволів на використання об'єктів авторських прав позивача та про необхідність письмово повідомити користувачів про те, що раніше видані їм дозволи на використання об'єктів авторських прав Групи втрачають свою чинність з 18.04.2013;

- Асоціація припинила видавати дозволи на використання об'єктів авторських прав позивача та не видає їх і до цього часу, а отже, не здійснювала і не здійснює до цього часу збір винагороди за використання цих об'єктів, відтак, розмір винагороди за використання об'єктів авторських прав позивача, зібраної відповідачем за період з 18.04.2013 по кінець 2014 року включно, так само, як і розмір фактично виплаченої Групі винагороди за цей період, дорівнюють нулю;

- протягом 2013 - 2015 років Асоціація дійсно отримувала від третьої особи видавничу частку авторської винагороди, зібраної цією особою у період 2012 - 2014 років;

- підставою сплати зазначених коштів є укладений відповідачем та третьою особою договір від 01.02.2012 №П-01-02/12 (далі - Договір №П-01-02/12), до якого угодою від 09.07.2013 внесені зміни та доповнення;

- угодою від 09.07.2013 до Договору №П-01-02/12 (далі - Угода від 09.07.2013) встановлено, що дія даного Договору №П-01-02/12 не розповсюджується на права Групи, що обумовлено фактом припинення дії договору від 12.03.2012 №ОКУ-03 (далі - Договір №ОКУ-03), укладеного позивачем та відповідачем;

- Асоціація ніколи не отримувала від третьої особи винагороди, зібраної нею за використання об'єктів авторського права позивача, у тому числі і за період 2012-2014 роки.

06.03.2017 позивач подав суду письмові пояснення, в яких зазначив таке:

- як стало відомо позивачу після прийняття рішення господарського суду міста Києва від 14.10.2013 у справі №910/15363/13, у період з 01.01.2014 по 01.05.2016 Організація перерахувала на користь Асоціації грошові кошти у сумі 4 390 228,04 грн. як видавничу частку авторської винагороди, зібраної у 2012-2014 роках, без проведення розподілу авторської винагороди між правовласниками/власниками;

- у спірний період позивач не вилучав із управління Організації належні йому права на об'єкти авторських прав та не забороняв здійснювати третій особі збір винагороди за їх використання, а відтак, перераховані Організацією на користь Асоціації за Договором № П-01-02/12 грошові кошти у сумі 4 390 228,04 грн. включають також частку видавничої винагороди позивача;

- належна Групі частка винагороди, перерахована Організацією, відповідачем виплачена не була та про отримання Асоціацією вказаних коштів позивач дізнався лише у жовтні 2016 року, звернувшись до третьої особи із запитом про надання відомостей про розмір зібраної винагороди за використання об'єктів авторських прав, правовласником яких є позивач;

- питання щодо перерахування винагороди, зібраної Організацією та перерахованої відповідачу для подальшого розподілу між правовласниками, не було предметом розгляду у справі №910/15363/13, оскільки у вказаній справі розглядались вимоги про стягнення винагороди, зібраної безпосередньо Асоціацією на виконання Договору №ОКУ-03;

- дійсно Групою ініційовано припинення дії Договору №ОКУ-03, проте Асоціація продовжувала здійснювати збір роялті за використання творів з каталогу Групи, що підтверджується договорами про виплату роялті від 17.12.2013 №ОКУ-09 та від 29.05.2014 № ОКУ-10, тобто після припинення Договору №ОКУ-03;

- слід зазначити, що позивачем вилучено належні йому об'єкти авторського права із управління відповідача у березні 2013 року, в той час як винагорода, яка є предметом розгляду у даній справі, зібрана за період 2012-2014 років;

- відповідачем не надано доказів, яким саме користувачам адресовано інформаційний лист від 18.03.2013 №14/2013, та не доведено сам факт його надсилання, у зв'язку з чим останній не може підтверджувати жодні обставини.

24.03.2017 позивач подав суду письмові пояснення, в яких вказав таке:

- Угода від 09.07.2013 суперечить нормам чинного законодавства України та одночасно порушує права та охоронювані законом інтереси Групи;

- до функцій Організації як організації колективного управління належить збирання винагороди за використання об'єктів авторського права та розподіл такої винагороди між правовласниками;

- як вбачається з Договору № П-01-02/12, зібрана третьою особою винагорода всупереч вимогам статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) не була розподілена між правовласникамн, а перерахована Асоціації для здійснення такого розподілу;

- відтак, позивачу в силу приписів Закону належить право на одержання винагороди за використання належних йому об'єктів авторського права;

- за таких обставин умови Угоди від 09.07.2013, якою встановлено, що дія Договору № 11-01-02/12 не розповсюджується на права Групи, є такими, що суперечать чинному законодавству України;

- у даному випадку одна організація колективного управління перерахувала на користь іншої аналогічної організації зібрану винагороду за використання об'єктів авторського права, одночасно виключивши позивача з кола осіб, яким така винагорода має бути розподілена в силу вимог Закону;

- при цьому, посилання Асоціації на те, що укладення оспорюваної угоди зумовлено припиненням дії Договору № ОКУ-03, укладеного позивачем та відповідачем, і забороною відповідачу збирати винагороду, не заслуговують на увагу, оскільки така заборона Групи стосувалась виключно Асоціації, в той час як грошові кошти, перераховані на підставі Договору № 11-01-02/12, є винагородою, зібраною третьою особою;

- Група не вилучала із управління Організації належні їй права на об'єкти авторських прав та не забороняла третій особі збирати винагороду за їх використання, у зв'язку з чим вказана додаткова угода суперечить загальним принципам управління майновими правами організаціями колективного управління та приписам статті 49 Закону;

- відповідачем суду надано інформаційний лист користувачам ДАМвУ (тобто невизначеному колу суб'єктів) від 18.03.2013 № 14/2013, відповідно до якого з 18.04.2013 надані Асоціацією дозволи втрачають свою чинність в частині використання музичних творів, майнові авторські права на які входять до каталогу Групи, однак доказів направлення (органами поштового зв'язку, електронною поштою, розміщення на сайті) або будь-яким іншим чином доведення до відома користувачів вказаної інформації відповідачем не надано, у зв'язку з чим такий лист не може братися до уваги;

- таким чином, у даному випадку наявні підстави для застосування судом приписів статті 83 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України);

- у зв'язку із викладеним позивач просить застосувати приписи статті 83 ГПК України, вийти за межі позовних вимог для захисту прав і законних інтересів позивача, визнати недійсною пов'язану з предметом спору Угоду від 09.07.2013 як таку, що суперечить чинному законодавству України;

- оскільки стороною вказаної угоди є Організація, то остання має бути залучена до участі у розгляді даної справи як інший відповідач;

- з огляду на наведене позивач просить залучити Організацію як іншого відповідача у даній справі;

- рішенням господарського суду міста Києва від 14.10.2013 у справі № 910/15363/13 встановлено, що підписані сторонами звітні відомості є підтвердженням того, що відповідач здійснив збір авторської винагороди та її розподіл, але обов'язок щодо виплати авторської винагороди позивачу у сумі 487 277,84 грн. не виконав;

- вказане рішення залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2014 та відповідно набрало законної сили 21.01.2014;

- таким чином, вказаним рішенням встановлено обов'язок Асоціації здійснити виплату заборгованості за Договором № ОКУ-03 у зв'язку з наявністю підписаних звітних відомостей;

- Група вважає, перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення 3 % річних та втрат від інфляції почався з дня набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва від 14.10.2013 у справі № 910/15363/13, оскільки саме вказаним рішенням встановлено факт настання строку виплати роялті за Договором № ОКУ-03;

- оскільки рішення господарського суду міста Києва від 14.10.2013 у справі № 910/15363/13 набрало законної сили 21.01.2014, то перебіг позовної давності щодо заявлених вимог почався з 21.01.2014 та на дату звернення до суду з даним позовом не сплив.

24.03.2017 третя особа подала суду письмові пояснення, в яких вказала таке:

- на виконання ухвали суду Огранізація надає відомості щодо розподілу та виплати позивачу винагороди за використання належних йому авторських прав за період 2012-2014 роки із конкретизацією періодів, за які така винагорода була зібрана/виплачена, та сум;

- докази звернення позивача до третьої особи про надання відомостей щодо об'єктів авторських прав, за використання яких Організацією зібрано винагороду у сумі 4 390 228,04 грн., яка перерахована відповідачу, третя особа не надасть суду, оскільки даного звернення позивача третя особа не отримувала;

- відповідно і відповіді Організація не надавала Групі на запити, оскільки, як відомо, таке звернення позивача не існує та відповідно і відсутнє в матеріалах господарської справи;

- позовна заява підписана та подана ОСОБА_5, до позовної заяви додано довіреність представника, яка видана т.в.о. Групи ОСОБА_6;

- при цьому, згідно з Єдиними державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником та підписантом позивача являється ОСОБА_7 з 14.02.2012.

10.04.2017 позивач подав суду такі клопотання:

- про зменшення позовних вимог, в якому Група просила суд стягнути з Асоціації частину невиплаченої авторської винагороди у сумі 1 грн.; 33 329,53 грн. втрат від інфляції; 11 632,43 грн. 3 % річних;

- про призначення колегіального розгляду даної справи.

У судовому засіданні 10.04.2017 представник позивача підтримав заявлені клопотання та просив їх задовольнити; представник третьої особи заперечував проти залучення іншого відповідача та призначення колегіального розгляду справи і залишив клопотання про зменшення розміру позовних вимог на розсуд суду.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотань позивача про залучення іншого відповідача та призначення розгляду справи колегіально у складі трьох суддів, виходячи з такого.

Клопотання про залучення Організації як іншого відповідача у даній справі мотивовано лише тим, що на думку позивача, Угода від 09.07.2013 має бути визнаною недійсною як така, що не відповідає вимогам чинного законодавства України в порядку статті 83 ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Суд не вважає за необхідне залучати Організацію як іншого відповідача, оскільки предметом розгляду даної справи є господарський спір, який виник лише між позивачем і відповідачем; Організація бере участь у розгляді даної справи як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; вихід за межі позовних вимог у порядку статті 83 ГПК України є правом, а не обов'язком суду.

Що ж до клопотання про призначення колегіального розгляду справи, то слід вказати таке.

Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Заявник мотивує вказане клопотання тим, що вважає, що дана справа відноситься до категорії складних, приймаючи до уваги предмет спору, докази, подані сторонами, та обсяг обставин, які підлягають дослідженню.

Господарський суд міста Києва, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання позивача про призначення колегіального розгляду справи, оскільки Групою не мотивовано належним чином, у чому саме позивач вбачає складність справи.

Клопотання про зменшення розміру позовних вимог прийнято судом як таке, що подано і оформлено відповідно до вимог статті 22 ГПК України.

У судовому засіданні 10.04.2017 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник третьої особи надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечив повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано відповідачу на адресу, зазначену у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 10.04.2017 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.03.2012 Групою (видавництво) та Асоціацією (ДАМвУ) укладено Договір № ОКУ-03, за умовами якого:

- видавництво уповноважує ДАМвУ здійснювати колективне управління майновими правами видавництва щодо творів, а саме дозволяти або забороняти таке використання творів, як: публічне використання творів, публічне сповіщення творів, відтворення і розповсюдження творів на будь-яких носіях; переробку, адаптацію, аранжування або інші подібні зміни твору у формі мобільного контенту, відтворення і розповсюдження творів у формі мобільного контенту (пункт 2.1 Договору № ОКУ-03);

- видавництво надає ДАМвУ право дозволяти (видавати дозволи) третім особам (користувачам) на використання творів згідно з пунктом 2.1 Договору № ОКУ-03 на території України, а також збирати, розподіляти і виплачувати роялті, що належить за такими дозволами видавництву (пункт 2.3 Договору № ОКУ-03);

- ДАМвУ має право здійснити збір роялті за використання творів у минулі періоди до підписання договору, якщо така винагорода не була отримана видавництвом (пункт 2.4 Договору № ОКУ-03);

- ДАМвУ зобов`язується: забезпечити збір авторської винагороди за використання творів згідно з пунктом 2.1 Договору № ОКУ-03); розподілити зібрану винагороду відповідно до встановлених в ДАМвУ правил й інформації видавництва; виплатити видавництву його роялті (підпункти 5.1.1 - 5.1.3 пункту 5.1 Договору № ОКУ-03);

- Договір № ОКУ-03 вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2012 (пункт 8.1 Договору № ОКУ-03);

- строк дії Договору № ОКУ-03 може бути продовжений шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди до Договору № ОКУ-03 (пункт 8.2 Договору № ОКУ-03).

18.03.2013 Група надіслала Асоціації повідомлення про припинення дії Договору № ОКУ-03, в якому вказала таке:

- відповідно до умов підпункту 9.1.1 пункту 9.1 Договору № ОКУ-03 видавництво вилучає з управління ДАМвУ авторські майнові права на музичні твори, перелік яких міститься у каталозі видавництва, із дозволів на використання, які надає АМвУ третім особам, у тому числі ДАМвУ не має права збирати винагороду за використання зазначених об'єктів авторського права;

- видавництво забороняє ДАМвУ з 18.03.2013 видавати дозволи на використання музичних творів, виключні майнові права на які належать видавництву, та збирати винагороду за їх використання у майбутньому;

- у зв'язку із наведеним видавництво повідомляє ДАМвУ, що дія Договору № ОКУ-03 припиняється з 18.04.2013. До вказаного строку ДАМвУ зобов'язана повідомити всіх користувачів про припинення наданих дозволів на використання та провести повний розрахунок із видавництвом.

Слід зазначити, що у провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/15363/13 за позовом Групи до Асоціації про стягнення 459 597,20 грн. та зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до частини третьої статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.10.2013 зі справи № 910/15363/13, залишеним без змін за результатами апеляційного (постанова Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2014) та касаційного (постанова Вищого господарського суду України від 11.03.2014) перегляду, позов задоволено частково, стягнуто 487 277,84 грн. заборгованості за Договором № ОКУ-03, та встановлено таке:

- на підтвердження виконання умов Договору № ОКУ-03 та наявності заборгованості у Асоціації перед Групою в сумі 487 277,84 грн. Група надала суду підписані в двосторонньому порядку звітні відомості: від 01.04.2013 № 1/2013 (звітний період з 01.01.2013 по 31.03.2013) на суму 14 509,56 грн.; від 09.07.2013 № 1/2012 (звітний період з 01.03.2013 по 18.04.2013) на суму 67 454,05 грн.; від 09.07.2013№ 1/2012 (звітний період з 01.12.2012 по 28.02.2013) на суму 139 554,92 грн.; від 11.07.2013 № 1/2012 (звітний період з 01.10.2012 по 31.03.2013) на суму 165,14 грн.; від 15.07.2013 № 1/2012 (звітний період з 01.09.2012 по 30.11.2012) на суму 108 577,99 грн.; від 16.07.2013 № 3/2012 (звітний період 3 квартал 2012) на суму 98 617,59 грн.; від 16.07.2013 № 4/2012 (звітний період 4 квартал 2012) на суму 11 263,43 грн.; від 16.07.2013 № 4/2012 (звітний період з 01.10.2012 по 31.12.2012) на суму 19 454,52 грн.; від 01.08.2013 № 4/2012 (звітний період 2007 рік, 2010 рік) на суму 27 680,64 грн. та акти приймання-передачі робіт (надання послуг): від 09.07.2013 № ОУ-0000130; від 09.07.2013 № ОУ-0000131; від 11.07.2013 № ОУ-0000136; від 15.07.2013 № ОУ-0000151; від 16.07.2013 № ОУ-0000153; від 16.07.2013 № ОУ-0000154; від 16.07.2013 № ОУ-0000155; від 01.04.2013 № ОУ-0000122; від 01.08.2013 № ОУ-0000161;

- відповідно до пунктів 7, 10 додатку №1 до Договору № ОКУ-03 Асоціація зобов'язується щоквартально робити розподіл і виплачувати роялті протягом п'яти робочих днів після підписання акта виконаних робіт. Суми, зібрані ДАМвУ для видавництва, виплачуються останньому шляхом перерахування на його розрахунковий рахунок;

- проте відповідач свого зобов'язання за Договором № ОКУ-03 не виконав та не перерахував позивачу 487 277,84 грн. роялті;

- підписані сторонами звітні відомості є підтвердженням того, що Асоціація здійснила збір авторської винагороди та її розподіл, але обов'язок щодо виплати авторської винагороди Групі у сумі 487 277,84 грн. не виконала.

Отже, предметом розгляду вказаної господарської справи є заборгованість Асоціації перед Групою, яка виникла на підставі Договору № ОКУ-03 за період з 2007 року по 18.04.2013.

У свою чергу, позивач вказує, що і після закінчення дії Договору № ОКУ-3 відповідач продовжував збирати роялті за використання творів із каталогу Групи та не виплатив винагороду, у тому числі з 2012 року.

У позові Група визначила, що сума невиплаченої авторської винагороди, яка була зібрана Асоціацією на підставі Договору № ОКУ-03, за період з 2012 по 2014 роки, складає 976 100,51 грн.

Разом з тим, в процесі судового розгляду Група зменшила розмір невиплаченої авторської винагороди та просила суд стягнути з відповідача 1 грн.

Слід зазначити, що позивач не подав суду належного розрахунку ні заявлених до стягнення 976 100,51 грн., ані 1 грн.

Єдиним обґрунтуванням заявлення до стягнення вказаних сум Група визначає отриманий нею лист від Організації (від 21.10.2016 № 07/3251), в якому вказано, зокрема таке:

- як встановлено актом ревізії фінансово-господарської діяльності Організації за період з 01.01.2014 по 01.05.2016 Державної фінансової інспекції України від 25.07.2016 № 03-21/8, третя особа відповідно до укладеного із Асоціацією Договору № П-01-02/12 перерахувала останньому у ревізійному періоді кошти на суму 4 390 228,04 грн. як належну видавничу частку авторської винагороди, зібраної Організацією у 2012-2014 роках без наявності в бухгалтерському обліку відповідної суми заборгованості та без проведення розподілу авторської винагороди, зокрема видавничої частки між правовласниками;

- тобто визначити суму грошових коштів, які було перераховано Організацією Асоціації як винагороду за використання об'єктів авторських та/або суміжних прав, які належать товариству з обмеженою відповідальністю «Умиг Мьюзік, за період з 2012 по 2014 року, не вбачається можливим.

У свою чергу, відповідач і третя особа заперечували проти задоволення позовних вимог та наголошували на тому, що заборгованість перед позивачем Асоціації за Договором № ОКУ-03 відсутня; відповідач після закінчення дії Договору № ОКУ-03 винагороду за твори з каталогу Групи не збирав.

Що ж до виконання відповідачем і третьою особою умов Договору № П-01-02/12, то слід вказати таке.

18.03.2013 відповідачем було видано наказ №05/13 про припинення з 18.03.2013 видання дозволів на використання об'єктів авторських прав позивача та про необхідність письмово повідомити користувачів про те, що раніше видані їм дозволи на використання об'єктів авторських прав Групи втрачають свою чинність з 18.04.2013.

Асоціація припинила видавати дозволи на використання об'єктів авторських прав позивача та повідомила своїх контрагентів шляхом надсилання інформаційного листа від 18.03.2013 № 14/2013, в якому було повідомлено про таке:

- з 18.04.2013 Група вилучає свої права з колективного управління Асоціації;

- з 18.04.2013 усі раніше видані дозволи втрачають свою чинність в частині використання музичних творів, майнові авторські права на які входять до каталогу Групи;

- з 18.03.2013 Асоціація не буде надавати дозволи на використання творів з каталогу Групи.

Угодою від 09.07.2013 відповідач і третя особа узгодили, що дія Договору №П-01-02/12 не розповсюджується на права Групи.

Вказані зміни були обумовлені тим, що позивачем і відповідачем було припинено дію Договору № ОКУ-03.

Твердження Групи про те, що Угода не відповідає вимогам чинного законодавства України, порушує права та законні інтереси позивача, а тому має бути визнаною недійсною в порядку пункту 1 частини першої статті 83 ГПК України, не є обґрунтованими з огляду на таке.

Мотиви невідповідності вказаного правочину чинному законодавству України зводяться по суті до того, що Група не забороняла третій особі збирати та перераховувати роялті за використання музичних творів із каталогу позивача.

Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір № П-01-02/12 було укладено саме відповідачем і третьою особою, позивач не є стороною вказаного правочину.

Уклавши спірну Угоду, Асоціація та Організація діяли з метою виконання волі Групи, яка полягала у тому, що саме за ініціативи позивача було припинено дію Договору № ОКУ-03 та вилучено твори з каталогу з управління відповідача.

Тому, цілком логічно, що Асоціація, уклавши Угоду, привела у відповідність Договір № П-01-02/12 до ситуації, що склалася, оскільки вже не мала відповідного права надавати дозвіл та збирати роялті за твори з каталогу позивача.

Слід зазначити, що Група не була позбавлена права самостійно укласти відповідний договір з Організацією.

Позивач не надав суду доказів (у розумінні статті 32 ГПК України), які б підтверджували наявність підстав для визнання Угоди недійсною, а тому відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог та визнання вказаного правочину недійсним.

На вимогу суду третя особа надала пояснення та документи, з яких вбачається, що за спірний період Організація не виплачувала Асоціації винагороду, зібрану нею за використання об'єктів авторського права позивача.

Крім того, за період з 01.01.2012 по 31.12.2013 вбачається, що Організація перерахувала роялті безпосередньо Групі.

Враховуючи викладене, підстав для стягнення авторської винагороди у сумі 1 грн. з відповідача на користь позивача не має, оскільки відсутнє документальне підтвердження того, що у Асоціації наявний борг за Договором № ОКУ-03; відповідач збирав після припинення дії вказаного правочину роялті за твори з каталогу Групи.

Отже, у задоволенні позову в частині стягнення 1 грн. слід відмовити повністю.

Що ж до вимог про стягнення 11 632,43 грн. 3 % річних і 33 329,5 грн. втрат від інфляції, то слід вказати таке.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зі змісту позову вбачається, що позивач нараховує 3 % річних та втрати від інфляції посилаючись на грошове зобов'язання, яке виникло на підставі рішення суду, проте період нарахування визначає з 09.04.2013.

Відповідно до пункту 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, період нарахування втрат від інфляції та 3 % річних мав би починатись з 21.01.2014 (дата набрання рішенням зі справи № 910/15363/13; оскільки позивач посилається як на підставу для стягнення втрат від інфляції та 3 % річних саме прийняття вказаного судового рішення), а не з 09.04.2013.

Оскільки позивачем заявлено вимоги про стягнення втрат від інфляції та 3 % річних на підставі рішення господарського суду, період нарахування та суми, визначені невірно (початок перебігу 21.01.2014, а сума боргу за рішенням складає - 487 277,84 грн.), то підстав для задоволення позову в цій частині не має у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Позивач не надав суду доказів (у розумінні статті 32 ГПК України), які б підтверджували наявність підстав для стягнення з відповідача частини невиплаченої авторської винагороди, 3 % річних і втрат від інфляції.

З огляду на наведене відсутні передбачені чинним законодавством України підстави для задоволення позову.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.04.2017.

Суддя О. Марченко