ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.04.2017 Справа № 904/5513/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

про стягнення 46 628 106 грн. 66 коп.

Головуючий колегії ОСОБА_1

Судді Золотарьова Я.С.

ОСОБА_2

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_3, дов. № б/н від 20.12.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" заборгованість в розмірі 46 628 106 грн. 66 коп., з яких: 35 231 124 грн. 54 коп. - сума основного боргу, 5 632 653 грн. 37 коп. - пеня, 4 785 258 грн. 57 коп. - 7% штрафу, 569 149 грн. 45 коп. - інфляційні збитки, 409 918 грн. 72 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.2015р. № /Н005.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань за договором в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов та додаткових поясненнях зазначив, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Департаментом фінансів Дніпропетровської облдержадміністрації, Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», ПАТ "Укртрансгаз" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків. За умовами спільних протокольних рішень передбачалося надання державою коштів на погашення заборгованості за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню послуг, а також змінювалися строки виконання боржником грошових зобовязань перед кредитором, які виникли на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.2015р. № /Н005. Зазначає, що кожне протокольне рішення і платіжні доручення про перерахування позивачу отриманих по ланцюгу коштів, як вартість пільг та субсидій населенню вказують, що такі розрахунки між сторонами здійснювались в межах спірного договору, і є одночасно процедурою погашення зобовязань відповідача за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у визначеному місяці в розмірі отриманих по спільному протокольному рішенню сум пільг та субсидій населенню. Підписання сторонами спільних протокольних рішень засвідчує, що сторони фактично погодились, що залишок оплати за транспортування природного газу підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків, з чого слідує, що день проведення взаєморозрахунків між сторонами був одночасно днем погашення заборгованості за протранспортований позивачем природний газ у відповідному місяці за договором від 01.07.2015р. № /Н005. Відповідач відзначає, що він чітко виконував положення договору та спільних протокольних рішень, а тому відсутні правові підстави вважати, що ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" порушено терміни оплати послуг з транспортування природного газу в рамках вказаних протокольних рішень. Станом на час звернення позивача із даним позовом до суду, заявлена до стягнення основна заборгованість в розмірі 35 231 124 грн. 54 коп. частково сплачена відповідачем у сумі 4 439 730 грн. 21 коп., з яких 4 235 465 грн. 24 коп. сплачено грошовими коштами через розподільний рахунок відповідно до алгоритму, а 204 264 грн. 97 коп. відповідно до спільного протокольного рішення від 21.06.2016р. № 1787/у. Залишок заявленої до стягнення позивачем основної заборгованості у розмірі 30 791 394 грн. 33 коп. сплачений відповідачем після звернення позивача із даним позовом до суду, з яких: 10 177 515 грн. 00 коп. сплачено грошовими коштами через розподільний рахунок відповідно до алгоритму, 20 613 879 грн. 35 коп. згідно спільних протокольних рішень від 20.07.2016р., 22.08.2016р., 20.09.2016р., 24.10.2016р. З огляду на особливості здійснення господарської діяльності у сфері транспортування газу та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між субєктами, що здійснюють господарську діяльність у цій сфері, відповідач не міг самостійно впливати на своєчасність розрахунків за транспортування природного газу, у звязку із чим вважає, що його вина з прострочення платежів за спірним договором відсутня, а, отже, і відсутній склад правопорушення відповідно зі ст. 217 ГК України та ст. 614 ЦК України, що позбавляє позивача права застосовувати до боржника заходи відповідальності, передбачені п. 7.3 договору та наслідки порушення грошового зобовязання, передбачені ст. 625 ЦК України. Також відповідач, посилаючись на ч. 2 ст. 231 ГК України, вказує, що стягнення штрафу у розмірі 7% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання, не може нараховуватись на грошові зобовязання. Просив в позові відмовити.

Позивач надав до суду пояснення від 09.08.2016р. № 11195/6, в яких зазначив, що розрахунки, які здійснюються за Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р., є лише одним із способів виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором про транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.2015р. № /Н005, і вказаний Порядок не змінював та не змінює строки виконання відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем, як про це стверджує відповідач. Відповідно, вказані твердження відповідача підлягають спростуванню, оскільки сторони спірного договору не вносили зміни до його умов в частині виконання відповідачем грошових зобовязань з оплати наданих послуг, а також не визначали, що відповідач здійснює розрахунки за вказаним договором виключно шляхом оформлення спільних протокольних рішень відповідно до зазначеної вище постанови КМУ. Також позивач вказує, що приписи ч. 2 ст. 231 ГК України застосовуються до будь-яких господарських зобов'язань, в яких хоча б одна із сторін належить до державного сектору економіки. Оскільки ПАТ "Укртрансгаз" віднесено до переліку підприємств державного сектору економіки, то позивачем правомірно нарахований та заявлений до стягнення штраф в розмірі 4 785 258 грн. 57 коп.

ОСОБА_1 справи відображено у відповідних ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016р. вирішено розглядати справу № 904/5513/16 колегіально.

Розпорядженням керівника апарату суду від 26.09.2016р. № 750 призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи № 904/5513/16 та протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 26.09.2016р. визначений склад колегії: головуючий суддя - Рудь І.А., судді Соловйова А.Є., Золотарьова Я.С.

Ухвалою господарського від 27.09.2016р. справу прийнято до розгляду в колегіальному складі.

Розпорядженням керівника апарату суду від 14.12.2016р. № 1031 у зв'язку із перебуванням судді Золотарьової Я.С. у відпустці, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 904/5513/16 та згідно протоколу автоматичної заміни складу колегії суддів від 14.12.2016р. визначений склад колегії: головуючий суддя - Рудь І.А., судді Соловйова А.Є., Бондарєв Е.М.

Ухвалою господарського суду від 16.12.2016р. справу прийнято до розгляду в новому колегіальному складі.

Розпорядженням керівника апарату суду від 24.01.2016р. № 45 у зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Соловйової А.Є., призначено повторний автоматичний розподіл справи № 904/5513/16 та згідно протоколу автоматичної заміни складу колегії суддів від 24.01.2017р. визначений склад колегії: головуючий суддя - Рудь І.А., судді Золотарьова Я.С., Бондарєв Е.М.

Ухвалою господарського суду від 25.01.2017р. справу прийнято до розгляду в новому колегіальному складі.

В судовому засіданні 10.04.2017р. представник відповідача подав заяву від 10.04.2017р. № Дрг7.2-СК-0417, в якій просив суд у разі прийняття рішення про стягнення з відповідача пені, зменшити її розмір на 90%; у разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог позивача надати розстрочку виконання судового рішення в строк на два роки з щомісячною виплатою стягуваної суми у рівних частинах. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» є стратегічно важливим підприємством, оскільки являється єдиним постачальником природного газу побутовим споживача Дніпропетровської області. Згідно відомостей фінансової звітності підприємства відповідача, господарська діяльність ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за останні роки є збитковою; за результатами діяльності у 2016 році дебіторська заборгованість населення перед підприємством складає 2 476 652 тис. грн., бюджетних організацій 6 101 тис. грн.., промислових підприємств 4 873 тис. грн., всього 2 487 626 тис. грн. Крім того, відповідач сплатив основну заборгованість перед позивачем у повному обсязі, у звязку із чим позивач в даному випадку не несе жодних додаткових збитків, що є важливою умовою для вирішення питання співрозмірності завданої шкоди та відновлення такої шкоди шляхом застосування до субєкта правопорушення штрафних санкцій у вигляді пені. Зазначає, що негайне виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог ПАТ «Укртрансгаз», призведе до істотного погіршення і без того вкрай тяжкого фінансового стану відповідача, поставить під загрозу його подальшу фінансову діяльність та створить ризик банкрутства підприємства відповідача, що в свою чергу може призвести до неможливості виконання функцій, покладених на постачальника природного газу, зокрема, для населення Дніпропетровської області.

Позивач явку повноважного представника у судове засідання 10.04.2017р. не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, про що свідчить підпис представника в повідомленні про перерву від 23.03.2017р. (т. 20, а.с. 34)

Відповідно до ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 23.03.2017р. до 10.04.2017 р.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, колегія суддів, -

встановиЛА:

01.07.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (газотранспортне підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (замовник) укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н005 (надалі-Договір), відповідно до умов якого газотранспортне підприємство зобовязалось надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій (далі - ГРС), а замовник зобовязався вносити плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору (п. 1.1 Договору).

За умовами п. 11.1 Договору цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє у частині транспортування газу з 1 липня 2015р. по 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобовязань за цим Договором.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до п. 1.2 Договору річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 446 589,201 тис. куб.м, у тому числі по відповідних обсягах, визначених сторонами помісячно.

Газ замовника, транспортування якого за цим Договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання.

Пунктами 3.1, 3.4 Договору визначено, що послуги по транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно п. 5.1 Договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобовязується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 09:00 години першого дня місяця до 09:00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п.п. 5.3, 5.4 Договору).

Відповідно до п. 5.5 Договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов Договору позивач у період з липня 2015р. по квітень 2916р. надав відповідачу послуги з транспортування газу на загальну суму 222 023 519 грн. 30 коп., що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами, а саме:

- за липень 2015р. на загальну суму 6 913 623 грн. 39 коп., відповідно до актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №№ 07-15-/Н005/Д від 31.07.2015р.; 07-15-/Н005/До від 31.07.2015р.; 07-15-/Н005/Кр від 31.07.2015р.;

- за серпень 2015р. на загальну суму 6 623 694 грн. 38 коп., відповідно до актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №№ 08-15-/Н005/Кр від 31.08.2015р.; 08-15-/Н005/До від 31.08.2015р.; 08-15-/Н005/Д від 31.08.2015р.;

- за вересень 2015р. на загальну суму 6 570 829 грн. 21 коп., відповідно до актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №№ 09-15-/Н005/Кр від 30.09.2015р.; 09-15-/Н005/Д від 30.09.2015р.; 09-15-/Н005/До від 30.09.2015р.;

- за жовтень 2015р. на загальну суму 15 978 568 грн. 69 коп., відповідно до актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №№ 10-15-/Н005/До від 31.10.2015р.; 10-15-/Н005/Д від 31.10.2015р.; 10-15-/Н005/Кр від 31.10.2015р.;

- за листопад 2015р. на загальну суму 22 608 307 грн. 89 коп., відповідно до актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №№ 11-15-/Н005/Кр від 30.11.2015р.; 11-15-/Н005/До від 30.11.2015р.; 11-15-/Н005/Д від 30.11.2015р.;

- за грудень 2015р. на загальну суму 30 951 742 грн. 93 коп., відповідно до актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №№ 12-15-/Н005/До від 31.12.2015р.; 12-15-/Н005/Д від 31.12.2015р.; 12-15-/Н005/Кр від 31.12.2015р.;

- за січень 2016р. на загальну суму 54 953 026 грн. 12 коп., відповідно до актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №№ 01-16-/Н005/До від 31.01.2016р.; 01-16-/Н005/Д від 31.01.2016р.; 01-16-/Н005/Кр від 31.01.2016р.;

- за лютий 2016р. на загальну суму 35 977 711 грн. 44 коп., відповідно до актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №№ 02-16-/Н005 від 29.02.2016р.; 02-16-/Н005 від 29.02.2016р.; 02-16-/Н005 від 29.02.2016р.;

- за березень 2016р. на загальну суму 29 860 199 грн. 87 коп., відповідно до актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №№ 03-16-/Н005 від 31.03.2016р.; 03-16-/Н005 від 31.03.2016р.; 03-16-/Н005 від 31.03.2016р.;

- за квітень 2016р. на загальну суму 11 585 815 грн. 38 коп., відповідно до актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами №№ 04-16-/Н005 від 30.04.2016р.; 04-16-/Н005 від 30.04.2016р.; 04-16-/Н005 від 30.04.2016р.

Як зазначає позивач, на момент звернення до суду із даним позовом відповідач за отримані послуги розрахувався частково на суму 186 792 394 грн. 76 коп., у звязку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 35 231 124 грн. 54 коп. за послуги надані у період з лютого по квітень 2016р.

З розрахунку суми основного боргу ПАТ "Укртрансгаз" (т. 1, а.с. 68-83) вбачається, що розрахунки за надані послуги були здійснені відповідачем наступним чином:

- частину вартості послуг з транспортування газу, наданих за спірним договором на суму 132 993 690 грн. 77 коп., відповідач оплатив за рахунок коштів підприємства, що не заперечується сторонами по справі;

- іншу частину наданих послуг на суму 53 798 703 грн. 99 коп. - за рахунок коштів, отриманих відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 на підставі спільних протокольних рішень.

Так, 21.09.2015р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області (сторона №1), Департаментом фінансів Дніпропетровської облдержадміністрації (сторона №2), Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації (сторона №3), ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» (сторона №4), ПАТ "Укртрансгаз" (сторона №5) та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено спільне протокольне рішення №2021/у про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до розділу 1 предметом цього спільного протокольного рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Порядок проведення розрахунків визначений розділом 2 спільного протокольного рішення. Зокрема, Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду державного бюджету стороні №1 у сумі 189 603 44 грн. Сторона №1 перераховує на рахунок сторони №2 кошти у сумі 189 603 44 грн. Сторона №2 перераховує стороні №3 кошти за пільги та субсидії у сумі 189 603 44 грн. Сторона №3 перераховує стороні №4 кошти за пільги та субсидії у сумі 189 603 44 грн. Сторона №4 перераховує Стороні №5 кошти в сумі 189 603 44 грн. за транспортування природного газу 2015 року згідно з договором від 01.07.2015р. № /Н005. Сторона №5 перераховує стороні останній кошти в сумі 189 603 44 грн. за природний газ за 2014 рік згідно з договором від 27.12.2013р. №14-ВТВ/НОМЕР_1. Сторона остання перераховує кошти в сумі 189 603 44 грн. до загального фонду Державного бюджету України у вигляді податків.

Відповідно до розділу 4 сторони, що підписали спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 та Порядку проведення розрахунків, і невиконання своїх зобовязань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог чинного законодавства.

Спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим спільним протокольним рішенням (п. 5.2).

Крім того, сторонами були укладені та підписані наступні спільні протокольні рішення аналогічного змісту із наступним зазначенням «призначення платежу» у п. 2.6, п. 2.8 (т. 18, а.с. 27-115):

- № 2022/у від 21.09.2015р. на суму 126 438 грн. 94 коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 2023/у від 21.09.2015р. на суму 381 305 грн. 74 коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 2216/у від 20.10.2015р. на суму 130 594 грн. 00 коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 2222/у від 20.10.2015р. на суму 272 315 грн. 90 коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 2223/у від 20.10.2015р. на суму 227 259 грн. 94коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 2496/у від 19.11.2015р. на суму 553 442 грн. 09 коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 2497/у від 19.11.2015р. на суму 445 936 грн. 17 коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 2498/у від 19.11.2015р. на суму 2 118 192 грн. 37 коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 2903/у від 17.12.2015р. на суму 2 500 000 грн. 00 коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 2904/у від 17.12.2015р. на суму 1 919 201 грн. 78 коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 2905/у від 17.12.2015р. на суму 2 500 000 грн. 00 коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 324/у від 22.01.2016р. на суму 4 715 077 грн. 28 коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 325/у від 22.01.2016р. на суму 2 328 507 грн. 65 коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 341/у від 26.01.2016р. на суму 3 659 632 грн. 72 коп. - за транспортування природного газу за 2015 рік;

- № 750/у від 22.02.2016р. на суму 8 178 598 грн. 19 коп. - за транспортування природного газу за 2016 рік;

- № 751/у від 22.02.2016р. на суму 1 345 879 грн. 58 коп. - за транспортування природного газу за 2016 рік;

- № 1054/у від 21.03.2016р. на суму 7 656 700 грн. 97 коп. - за транспортування природного газу за лютий 2016р.;

- № 1055/у від 21.03.2016р. на суму 6 001 394 грн. 36 коп. - за транспортування природного газу за лютий 2016р.;

- № 1576/у від 20.05.2016р. на суму 2 463 113 грн. 73 коп. - за транспортування природного газу за лютий-квітень 2016р.;

- № 1577/у від 20.05.2016р. на суму 4 006 789 грн. 27 коп. - за транспортування природного газу за лютий 2016р.;

- № 1578/у від 20.05.2016р. на суму 2 078 719 грн. 87 коп. - за транспортування природного газу за березень 2016р.

На виконання вищевказаних спільних протокольних рішень, позивачу перераховані наступні грошові кошти: 189 603 44 грн. згідно платіжного доручення № 13 від 24.09.2015р. (оплачено 29.09.2015р.); 126 438 грн. 94 коп. згідно платіжного доручення № 12 від 24.09.2015р. (оплачено 29.09.2015р.); 381 305 грн. 74 коп. згідно платіжного доручення № 7 від 24.09.2015р. (оплачено 28.09.2015р.); 130 594 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення № 31 від 22.10.2015р. (оплачено 28.10.2015р.); 272 315 грн. 90 коп. згідно платіжного доручення № 37 від 22.10.2015р. (оплачено 27.10.2015р.); 227 259 грн. 94коп. згідно платіжного доручення № 33 від 22.10.2015р. (оплачено 27.10.2015р.); 553 442 грн. 09 коп. згідно платіжного доручення № 55 від 23.11.2015р. (оплачено 25.11.2015р.); 445 936 грн. 17 коп. згідно платіжного доручення №53 від 23.11.2015р. (оплачено 25.11.2015р.); 2 118 192 грн. 37 коп. згідно платіжного доручення №57 від 23.11.2015р. (оплачено 25.11.2015р.); 2 500 000 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення № 79 від 22.12.2015р. (оплачено 23.12.2015р.); 1 919 201 грн. 78 коп. згідно платіжного доручення № 75 від 22.12.2015р. (оплачено 23.12.2015р.); 2 500 000 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення № 82 від 22.12.2015р. (оплачено 23.12.2015р.); 4 715 077 грн. 28 коп. згідно платіжного доручення № 97 від 27.01.2016р. (оплачено 15.02.2016р.); 2 328 507 грн. 65 коп. згідно платіжного доручення № 100 від 27.01.2016р. (оплачено 16.02.2016р.); 3 659 632 грн. 72 коп. згідно платіжного доручення № 106 від 27.01.2016р. (оплачено 15.02.2016р.); 8 178 598 грн. 19 коп. згідно платіжного доручення № 112 від 28.03.2016р. (оплачено 29.03.2016р.); 1 345 879 грн. 58 коп. згідно платіжного доручення №113 від 28.03.2016р. (оплачено 29.03.2016р.); 7 656 700 грн. 97 коп. згідно платіжного доручення №121 від 23.03.2016р. (оплачено 15.04.2016р.); 6 001 394 грн. 36 коп. згідно платіжного доручення № 120 від 23.03.2016р. (оплачено 15.04.2016р.); 2 463 113 грн. 73 коп. згідно платіжного доручення № 132 від 23.05.2016р. (оплачено 30.05.2016р.); 4 006 789 грн. 27 коп. згідно платіжного доручення № 133 від 23.05.2016р. (оплачено 27.05.2016р.); 2 078 719 грн. 87 коп. згідно платіжного доручення №134 від 23.05.2016р. (оплачено 27.05.2016р.) (т. 20, а.с. 7-20).

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за надані послуги з транспортування газу, станом на 09.06.2016р. позивач нарахував відповідачу 5 632 653 грн. 37 коп. пені згідно п. 7.3 Договору, 4 785 258 грн. 57 коп. штрафу відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України, 409 918 грн. 72 коп. 3% річних та 569 149 грн. 45 коп. інфляційних втрат у відповідності до ст. 625 ЦК України.

На час розгляду справи сторонами надані докази часткової сплати відповідачем основного боргу в сумі 35 231 124 грн. 54 коп. до та після звернення позивача із даним позовом до суду, а саме:

- лист ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» від 25.07.2016р. № 2912вих-4017, підтверджений АТ «Ощадбанк» 27.07.2016р. (т. 20, а.с. 30-31);

- копії банківських виписок за період з 01.06.2016р. по 28.09.2016р. (т.19, а.с. 29-94);

- спільні протокольні рішення № 1787/у від 21.06.2016р.; № № 1927/у, 1928/у, 1930/у від 20.07.2016р.; № № 2226/у, 2227/у, 2228/у від 22.08.2016р.; № № 2405/у, 2406/у, 2407/у від 20.09.2016р.; № № 2636/у, 2637/у, 2638/у від 24.10.2016р. (т. 18, а.с. 116-156, т.19, а.с. 11-21) та платіжні доручення на підтвердження перерахування грошових коштів позивачу за вказаними спільними протокольними рішеннями (т. 20, а.с. 21-29).

Доказів оплати відповідачем нарахованих позивачем пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат на час розгляду справи сторонами не надано.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих майново-господарських відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Вищевказаний Договір за своїм змістом є договором про надання послуг.

За умовами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується належне надання позивачем відповідачеві послуг з транспортування природного газу у період з липня 2015р. по квітень 2016р.

З урахуванням умов п. 5.5 Договору відповідач зобовязаний був провести остаточний розрахунок за надані послуги в наступні строки:

- за послуги, надані в серпні 2015р. до 20.09.2015р.;

- за послуги, надані в вересні 2015р. до 20.10.2015р.;

- за послуги, надані в жовтні 2015р. до 20.11.2015р.;

- за послуги надані в листопаді 2015р. до 20.12.2015р.;

- за послуги надані в грудні 2015р. до 20.01.2016р.;

- за послуги, надані в січні 2016р. до 20.02.2016р.;

- за послуги, надані в лютому 2016р. до 20.03.2016р.;

- за послуги, надані в березні 2016р. до 20.04.2016р.;

- за послуги надані в квітні 2016р. до 20.05.2016р.

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення позивача до суду відповідач розрахувався за послуги з транспортування газу частково. При цьому розрахунок за послуги проводився частково за рахунок коштів, отриманих на підставі спільних протокольних рішень, а частково за рахунок власних коштів підприємства.

Проте, при звернення із даним позовом до суду позивачем не враховано, що заявлена до стягнення сума основної заборгованості в розмірі 35 231 124 грн. 54 коп. частково сплачена відповідачем у сумі 4 439 730 грн. 21 коп., з яких 4 235 465 грн. 24 коп. сплачено за рахунок коштів підприємства через розподільний рахунок, а 204 264 грн. 97 коп. відповідно до спільного протокольного рішення від 21.06.2016р. № 1787/у (платіжне доручення № 138 від 22.06.2016р. оплачено 24.06.2016р.)

Крім того, як встановлено колегією суддів та підтверджується наданими сторонами доказами, залишок заявленої до стягнення позивачем основної заборгованості у розмірі 30 791 394 грн. 33 коп. сплачений відповідачем після звернення позивача із даним позовом до суду, з яких: 10 177 515 грн. 00 коп. сплачено за рахунок коштів підприємства через розподільний рахунок, 20 613 879 грн. 35 коп. згідно спільних протокольних рішень № № 1927/у, 1928/у, 1930/у від 20.07.2016р.; № № 2226/у, 2227/у, 2228/у від 22.08.2016р.; № № 2405/у, 2406/у, 2407/у від 20.09.2016р.; № № 2636/у, 2637/у, 2638/у від 24.10.2016р., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями про перерахування грошових коштів позивачу за вказаними спільними протокольними рішеннями, які наявні в матеріалах справи.

Таким чином, оскільки сторонами надані докази про оплату відповідачем заборгованості в сумі 30 791 394 грн. 33 коп., ці його грошові зобовязання, в силу положень ст. 202 Господарського кодексу України, на час розгляду справи судом є припиненими, а тому між сторонами відсутній предмет спору щодо стягнення цих грошових коштів і провадження у справі в цій частині підлягає припиненню, згідно приписів ст. 80 ч.1 п.1-1 Господарського процесуального кодексу України.

В частині стягнення заборгованості в сумі 4 439 730 грн. 21 коп. слід відмовити, оскільки вказана сума сплачена відповідачем до звернення позивача із даною позовною заявою до господарського суду.

Щодо решти позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписам ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов'язання.

Колегією суддів приймається до уваги, що станом на 09.06.2016р. (кінцева дата проведення нарахування позивачем пені та 3% річних) частково вартість послуг з транспортування газу, наданих позивачем за спірним договором (53 798 703 грн. 99 коп.) оплачена шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету, а саме: № 2022/у від 21.09.2015р. на суму 126 438 грн. 94 коп.; № 2023/у від 21.09.2015р. на суму 381 305 грн. 74 коп.; № 2216/у від 20.10.2015р. на суму 130 594 грн. 00 коп.; № 2222/у від 20.10.2015р. на суму 272 315 грн. 90 коп.; № 2223/у від 20.10.2015р. на суму 227 259 грн. 94коп.; № 2496/у від 19.11.2015р. на суму 553 442 грн. 09 коп.; № 2497/у від 19.11.2015р. на суму 445 936 грн. 17 коп.; № 2498/у від 19.11.2015р. на суму 2 118 192 грн. 37 коп.; № 2903/у від 17.12.2015р. на суму 2 500 000 грн. 00 коп.; № 2904/у від 17.12.2015р. на суму 1 919 201 грн. 78 коп.; № 2905/у від 17.12.2015р. на суму 2 500 000 грн. 00 коп.; № 324/у від 22.01.2016р. на суму 4 715 077 грн. 28 коп.; № 325/у від 22.01.2016р. на суму 2 328 507 грн. 65 коп.; № 341/у від 26.01.2016р. на суму 3 659 632 грн. 72 коп.; №750/у від 22.02.2016р. на суму 8 178 598 грн. 19 коп.; № 751/у від 22.02.2016р. на суму 1 345 879 грн. 58 коп.; № 1054/у від 21.03.2016р. на суму 7 656 700 грн. 97 коп.; № 1055/у від 21.03.2016р. на суму 6 001 394 грн. 36 коп.; № 1576/у від 20.05.2016р. на суму 2 463 113 грн. 73 коп.; № 1577/у від 20.05.2016р. на суму 4 006 789 грн. 27 коп.; № 1578/у від 20.05.2016р. на суму 2 078 719 грн. 87 коп.

Укладаючи вищевказані спільні протокольні рішення, позивач і відповідач керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р., якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, Наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009р. № 55/57/43, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, та наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію

Відповідно до п.п. 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009р. № 55/57/43, цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, Міністерством фінансів Автономної Республіки Крим, головними фінансовими управліннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - відповідні головні фінансові управління), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 (із змінами). Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2. Схеми розрахунків узгоджують відповідні головні фінансові управління спільно з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) та контролюють відповідні органи Державної казначейської служби України.

Згідно з п.п. 2.1 - 2.3 вищевказаного порядку постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 (із змінами), складають щомісяця до 10-го числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а у разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів і постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) та надаються Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, відповідним головним фінансовим управлінням. Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, відповідні фінансові управління узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20-го числа у формі узгоджених з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними реєстрами актів звіряння або договорами за підписами керівників Міністерства фінансів Автономної Республіки Крим, відповідних головних фінансових управлінь та постачальників і транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) Державній казначейській службі України та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - головні управління Державної казначейської служби України). Такі документи подаються окремо щодо кожного постачальника та транспортувальника ресурсів (надавача товарів, послуг), який братиме участь у розрахунках.

Пунктами 2.7 зазначеного порядку встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг), відкриті в органах Державної казначейської служби України, а у разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Аналогічні положення закріплені у пунктах 1.1-1.3, 2.1-2.3, 2.6 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688.

Підписання сторонами у 2015-2016 роках спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005р., наказу Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009р. № 55/57/43, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/688 свідчить, що сторони фактично погодились, що часткова оплата наданих послуг з транспортування газу за договором від 01.07.2015р. № /Н005, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення.

Підписанням спільних протокольних рішень, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги з транспортування газу, надані відповідно до договору від 01.07.2015р. № /Н005. Тому для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, необхідно щоб оплата за послуги з транспортування газу була здійснена поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України №908/2215/15-г від 15.12.2015р., № 922/364/15 від 15.10.2015р., а також у постановах Верховного Суду України від 09.09.2014р. зі справи № 5011-35/1272-2012-42/527-2012, від 09.09.2014р. зі справи № 5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 23.09.2015р. зі справи № 917/2519/14.

Однак, відповідач чітко виконував положення спільних протокольних рішень, що свідчить про належне виконання останнім своїх зобов'язань в цій частині за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.2015р. № /Н005.

Зважаючи на викладене, підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість, яка була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, відсутні.

В той же час, судом встановлено, що починаючи з серпня 2015р. частина вартості наданих послуг була сплачена відповідачем за рахунок коштів підприємства через розподільний рахунок (126 080 067 грн. 38 коп.) із простроченням строків оплати, визначених спірним договором. Така заборгованість не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, отже, відповідач порушив договірні зобовязання у цій частині і зобовязаний сплатити позивачу 3% річних, інфляційні втрати та пеню, нараховані за несвоєчасну оплату наданих послуг за рахунок власних коштів товариства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України № 922/4596/15 від 19.01.2016р., №920/4/15 від 19.08.2015р.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.2013р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Так, перевіряючи заявлені позивачем до стягнення суми, колегією суддів встановлено, що платежі за спільними протокольними рішеннями, зараховувались позивачем у порядку черговості надходження коштів з урахуванням наявної на той час заборгованості, без врахування призначення платежу, визначеного п.п. 2.6, 2.8 спільних протокольних рішень.

При перерахунку заявлених до стягнення сум, з урахуванням призначення платежу за спільними протокольними рішеннями, колегією суддів встановлено, що позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення 4 052 496 грн. 18 коп. пені, 295 902 грн. 75 коп. 3% річних та 96 199 грн. 06 коп. інфляційних втрат.

При цьому колегією суддів враховано, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3.2 постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Щодо заявленого позивачем до стягнення штрафу в розмірі 4 785 258 грн. 57 коп. на підставі ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Проте, позивачем нарахований відповідачу штраф за прострочення виконання зобов'язання з оплати наданих послуг, яке є грошовим зобов'язанням. Отже, позивачем безпідставно заявлено до стягнення штраф відповідно до положень абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, тому у задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України у справі № 910/3890/15-г від 16.09.2015р., у справі № 910/5010/15-г від 29.07.2015р.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, майново-господарські зобовязання перед позивачем з оплати наданих позивачем послуг, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 3% річних в сумі 295 902 грн. 75 коп. та інфляційних втрат в розмірі 96 199 грн. 06 коп. - є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені колегія суддів зазначає наступне.

В ході судового розгляду справи відповідач подав заяву про зменшення розміру нарахованої позивачем пені на 90%, обґрунтовуючи клопотання тим, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» є стратегічно важливим підприємством, оскільки являється єдиним постачальником природного газу побутовим споживача Дніпропетровської області. Згідно відомостей фінансової звітності підприємства відповідача, господарська діяльність ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за останні роки є збитковою; за результатами діяльності у 2016 році дебіторська заборгованість населення перед підприємством складає 2 476 652 тис. грн., бюджетних організацій 6 101 тис. грн.., промислових підприємств 4 873 тис. грн., всього 2 487 626 тис. грн. Крім того, відповідач сплатив основну заборгованість перед позивачем у повному обсязі, у звязку із чим позивач в даному випадку не несе жодних додаткових збитків, що є важливою умовою для вирішення питання співрозмірності завданої шкоди та відновлення такої шкоди шляхом застосування до субєкта правопорушення штрафних санкцій у вигляді пені.

За приписами ч. 1 ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Право господарського суду на зменшення розміру неустойки закріплено й пунктом 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Колегія суддів приймає до уваги інтереси позивача, який так само як і відповідач є економічно важливим підприємством за сучасних умов та має передбачене договором право на стягнення неустойки.

За встановлених обставин, враховуючи майновий стан сторін, стан розрахунків та соціальну значущість підприємства відповідача, колегія суддів вважає клопотання відповідача обґрунтованим. Крім того, пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобовязання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може; окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує проценти річних та інфляційні, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. До того ж, на даний час спірна заборгованість за надані послуги повністю сплачена відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе заяву відповідача задовольнити частково, зменшивши пеню на 50% до 2 026 248 грн. 09 коп.

Крім того, відповідачем подано заяву про надання розстрочки виконання судового рішення в строк на два роки з щомісячною виплатою стягуваної суми у рівних частинах. В обґрунтування вказаної заяви відповідач зазначив, що негайне виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог ПАТ «Укртрансгаз», призведе до істотного погіршення і без того вкрай тяжкого фінансового стану відповідача, поставить під загрозу його подальшу фінансову діяльність та створить ризик банкрутства підприємства відповідача, що в свою чергу може призвести до неможливості виконання функцій, покладених на постачальника природного газу, зокрема, для населення Дніпропетровської області.

Проте, колегія суддів не вбачає підстав для надання розстрочки судового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Пунктом 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" передбачено право господарського суду за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 7.2 вказаної постанови підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Законодавець пов'язує розстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Наведені відповідачем підстави для розстрочки виконання судового рішення не є тими виключними обставинами, які дають підстави для розстрочки виконання судового рішення. Зокрема, ризик банкрутства підприємства, не доведений заявником належними доказами.

Також, при розгляді заяви колегія суддів враховує положення міжнародного договору, а саме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що передбачає право на справедливий суд. Під терміном справедливий судовий розгляд розуміється у тому числі забезпечення реального виконання рішення, на що Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу держав - членів Ради Європи. Обов'язок забезпечення механізмів реалізації права на справедливий суд покладено на держави-учасниці Конвенції.

Надання за вищезазначених обставин відповідачеві можливості тимчасово не виконувати рішення суду (розстрочка) буде порушенням права власності позивача у розумінні ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, заява ТОВ «Дніпропетровскгаз збут» про розстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Водночас, оскільки провадження у справі в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 30 791 394 грн. 33 коп. підлягає припиненню, за приписами п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 136 496 грн. 67 коп. підлягає поверненню позивачу за ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, б. 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, б. 9/1, ) 2 026 248 грн. 09 коп. (два мільйони двадцять шість тисяч двісті сорок вісім грн. 09 коп.) пені, 295 902 грн. 75 коп. (двісті девяносто пять тисяч девятсот дві грн. 75 коп.) 3% річних, 96 199 грн. 06 коп. (девяносто шість тисяч сто девяносто девять грн. 06 коп.) інфляційних втрат, 19 702 грн. 67 коп. (девятнадцять тисяч сімсот дві грн. 67 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу в сумі 30 791 394 грн. 33 коп. провадження у справі припинити.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про розстрочку виконання рішення суду відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Головуючий колегії ОСОБА_1

Суддя Я.С. Золотарьова

Суддя Е.М. Бондарєв

Повне рішення складено 18.04.2017