ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.04.2017 Справа №905/574/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ Донецької області, , в особі відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа», м.Мирноград Донецької області, ,

до відповідача, Державного підприємства «Селидіввугілля», м.Селидове Донецької області, , в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікація» Державного підприємства «Селидіввугілля», м.Селидове Донецької області, ,

про стягнення 31876,94 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ Донецької області, в особі відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа», м.Мирноград Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №07-232 від 02.03.2017р. до Державного підприємства «Селидіввугілля», м.Селидове Донецької області, в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікація» Державного підприємства «Селидіввугілля», м.Селидове Донецької області, про стягнення 31876,94 грн., у тому числі: заборгованості за теплову енергію в розмірі 27926,59грн., інфляційних збитків в сумі 3181,19грн. та 3% річних в сумі 769,16грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/574/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 13.03.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/574/17.

В подальшому розгляд справи відкладався на підставі приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про постачання теплової енергії №58 від 21.11.2006р. із відповідачем, систематичне невиконання за ним своїх зобовязань останнім з оплати отриманого теплопостачання, несплату заборгованості за теплову енергію по рахункам за листопад 2015р.-квітень 2016р., жовтень 2016р.-листопад 2016р., внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування інфляційних витрат та 3% річних.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок ціни позову, у копіях: рахунки №57 від 19.11.2015р., №125 від 09.12.2015р., №175 від 14.01.2016р., №233 від 18.02.2016р., №289 від 15.03.2016р., №377 від 13.04.2016р., №44 від 31.10.2016р., №70 від 18.11.2016р.; акти про підключення обєкту до системи централізованого опалення від 09.11.2015р., від 24.10.2016р., акти про відключення обєкту до системи централізованого опалення від 08.04.2016р., від 04.11.2016р.; лист відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікація» Державного підприємства «Селидіввугілля» на адресу відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа» №177 від 08.11.2016р.; претензії №196/16 від 19.04.2016р., №275/16 від 25.05.2016р., №б/н від 10.08.2016р., №219 від 06.12.2016р., №24 від 10.02.2017р.; відповіді №91 від 01.06.2016р., №207 від 12.12.2016р. на претензії №275/16 від 25.05.2016р., №219 від 06.12.2016р.; договір суборенди нерухомого майна №2а від 01.11.2014р., документи, що підтверджують правовий статус головного підприємства відповідача та його відокремленого підрозділу, договір про постачання теплової енергії №58 від 21.11.2006р. разом із додатком №1 «Обсяги постачання теплової енергії Споживачу», додатком №2 «Схема теплотраси, що перебуває на балансі Споживача», додатком №3 «Умови припинення подачі теплової енергії» до нього; довіреність на представника позивача, правоустановчі документи головного підприємства позивача та його відокремленого підрозділу, акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.02.2017р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.509, 526, 527, 530, 599, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.216, 217, 218, 275, 343 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 54-57 Господарського процесуального кодексу України, ст.19 Закону України «Про теплопостачання».

29.03.2017р. представником позивача через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н від 29.03.2017р. в порядку ст.22 ГПК України, до якого додано: клопотання б/н від 28.03.2017р. про надання додаткового часу для отримання довідки та представлення господарському суду Донецької області по даній справі, фіскальний чек ДД УДППЗ «Укрпошта» ЦПЗ №8 від 21.03.2017р., заява №07/40 від 20.03.2017р., довідка відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа» б/н від 30.03.2017р. про відсутність на розгляді у іншого судді даних позовних вимог, акт звірки взаємних розрахунків б/н від 13.03.2017р., а також у копіях: довіреність на представника позивача, акт звірки взаємних розрахунків б/н б/д на 01.03.2017р., «Площа, що надається в оренду орендаторам станом на 01.11.2015р. за адресою ОСОБА_2, 41а м.Селидове», акти про підключення (відключення) обєкта до системи централізованого опалення б/н від 24.10.2016р., б/н від 04.11.2010р., б/н від 09.11.2015р., б/н від 08.04.2016р., постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2690 від 29.10.2015р., №54 від 28.01.2016р., №1757 від 29.09.2016р. «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП», лист відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа» №235/17 від 21.03.2017р.

29.03.2017р. представником відповідача на електронну адресу суду надіслано копію відзиву №73 від 28.03.2017р. на позовну заяву, до якого додано копію довіреності на представника відповідача та у якому повідомлено, що згідно бухгалтерського обліку заборгованість відповідача за договором про постачання теплової енергії №58 від 21.11.2006р. за спірний період складає 27926,59 грн.; висловлено прохання про розгляд справи №905/574/17 за відсутності представника ВП «ВУ Теплофікація» ДП «Селидіввугілля».

Також електронною поштою надіслав клопотання №74 від 29.03.2017р., яким до матеріалів справи долучено у копіях: договір суборенди нерухомого майна №1а від 01.11.2015р., витяг з сайту Міністерства юстиції України «Безкоштовний запит. Загальна інформація про юридичну особу» щодо відповідача, акт звірки взаємних розрахунків б/н від 13.03.2017р., довідка Державного підприємства «Селидіввугілля» №76 від 29.03.2017р. про відсутність відносно відповідача провадження по справі про банкрутство, документи, що підтверджують правовий статус підприємства головного підприємств відповідача та його відокремленого підрозділу.

03.04.2017р. від відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області отримано оригінали відзиву №73 від 28.03.2017р. на позовну заяву та клопотання №74 від 29.03.2017р., які були надіслані 29.03.2017р. електронною поштою, з додатками.

12.04.2017р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області надано клопотання б/н від 12.04.2017р., до якого додано лист територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області №03 60/687/17 від 28.03.2017р. на адресу директора Відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа» щодо зарахування сплаченої суми судового збору в дохід державного бюджету.

14.04.2017р. відповідачем електронною поштою надіслано копію клопотання №89 від 13.04.2017р. про розгляд справи №905/574/17 за відсутності представника ВП «ВУ Теплофікація» ДП «Селидіввугілля».

Представник позивача у судовому засіданні 18.04.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі; пояснив порядок нарахування інфляційних витрат; зазначив, що для розрахунку вимог першим місяцем, з якого починається нарахування, прийнято місяць, який слідує за місяцем, в якому повинен був бути здійснений платіж, з дати згідно визначеної у розрахунку 3% річних.

Представник відповідача у судове засідання 18.04.2017р. не зявився.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, клопотання представника відповідача №89 від 13.04.2017р. про розгляд справи №905/574/17 за відсутності представника ВП «ВУ Теплофікація» ДП «Селидіввугілля» задоволено судом.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

21.11.2006р. між Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго», виробничою одиницею Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Селидоветепломережа» (Енергопостачальна організація) та відокремленим підрозділом «Виробниче управління теплофікація» Державного підприємства «Селидіввугілля» (Споживач) укладено договір про постачання теплової енергії №58, відповідно до умов якого, Енергопостачальна організація зобовязується постачати Споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором (р.1 договору).

Договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2007р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. (п.10.1, п.10.4 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах.

За умов п.5.1. договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку/розрахунковим засобом.

Пунктом 5.4 договору встановлено, що при відсутності приладів обліку або виході його з ладу кількість теплової енергії, що відпущена Споживачу визначається Енергопостачальною організацією, як виняток, розрахунковим способом.

Відповідно до п.п.6.1, 6.2 договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно п.6.3 договору Споживач за 3 днів до початку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Відповідно до п.6.4. договору визначено, що якщо Споживач розраховується за показниками приладів обліку: при перевищені фактичного використання теплової енергії понад заявлене та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо оплачується Споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця; у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

За змістом п.6.5 договору Споживачі, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел Енергопостачальної організації та кількості часів (діб) роботи теплоспоживального обладнання Споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою енергією сплачується не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Опалювальна площа приміщення 112,4 м.кв.

Факт підключення приміщення Споживача до системи централізованого опалення, розташованого за адресою: Донецька область, м.Селидове, вул.К.Маркса, 41а, підтверджується відповідними актами складеними станом на 09.11.2015р. та на 24.10.2016р.

Означений об'єкт відключено від центральної системи опалення по закінченню опалювального періоду 2015-2016р.р. - 08.04.2016р. та 04.11.2016р. за наявності звернення відповідача, про що свідчать відповідні акти, підписані та скріплені печатками з обох сторін.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст.526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Позивач свої зобовязання за договором, у спірний період, виконав належним чином, поставив відповідачу теплову енергію та предявив рахунки:

- №57 від 19.11.2015р. на сплату вартості наданого опалення за період листопад 2015р. на суму 3086,29 грн., отриманий відповідачем 20.11.2015р.;

- №125 від 09.12.2015р. на суму 5915,71 грн. 09.12.2015р.;

- №175 від 14.01.2016р. на суму 6555,98 грн. 19.01.2016р.;

- №233 від 18.02.2016р. на суму 5828,66 грн. 19.02.2016р.;

- №289 від 15.03.2016р. на суму 4891,48 грн. 16.03.2016р.;

- №377 від 13.04.2016р. на суму 670,73 грн. 13.04.2016р.;

- №44 від 31.10.2016р. на суму 598,10 грн. 01.11.2016р.;

- №70 від 18.11.2016р. на суму 379,64 грн. 21.11.2016р., всього на суму 27926,59 грн.

Відповідач свої договірні зобовязання стосовно своєчасної та повної оплати наданих послуг з теплопостачання не виконав, у звязку з чим позивач звернувся до суду з вимогою стягнути заборгованість, що виникла, за листопад 2015р.-квітень 2016р., жовтень 2016р.-листопад 2016р.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В порушення статей 525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, грошове зобов'язання Споживача перед Енергопостачальною організацією в сумі 27926,59 грн. на момент прийняття рішення суду не виконане.

Доказів, що свідчать про сплату заборгованості в повному обсязі у період розгляду або до початку розгляду справи суду не представлено.

Зі змісту відзиву №73 від 28.03.2017р. на позовну заяву, відповідачем суму основного боргу за надану теплову енергію за період листопад 2015р.-листопад 2016р. у розмірі 27926,59 грн. визнано у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов повністю або частково. При цьому, згідно ч.6 цієї статті суд не приймає визнання позову, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронюваних законом інтересів.

За змістом ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України, визнання позову відповідачем є підставою для прийняття рішення про задоволення позову за умови, якщо дії відповідача не суперечать законодавству і не порушують охоронюваних інтересів інших осіб.

В контексті означених норм, суд зауважує на наступному.

По-перше, визнання позову опосередковано належною письмовою формою, визначеною ч.1 ст.78 Господарського процесуального кодексу України.

По-друге, визнання позову здійснено уповноваженою на вчинення такої процесуальної дії особою ОСОБА_3 (на підставі довіреності №1/442 від 30.12.2016р.).

По-третє, сторонами у розглядуваних правовідносинах є лише позивач та відповідач, отже, судом не вбачається підстав для порушення прав і обов'язків інших осіб внаслідок визнання відповідачем грошових вимог позивача за вказаними правовідносинами.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу у повному обсязі.

Прострочення відповідачем грошового зобов'язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов'язку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат за прострочення основного зобов'язання становить 3181,19 грн. (нарахування здійснено, з урахуванням пояснень позивача, відображених у протоколі судового засідання від 18.04.2017р., загалом у період з 01.01.2016р. по 31.01.2017р. за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті опалення, наданого в листопаді 2015р.-квітні 2016р., жовтні 2016р.-листопаді 2016р., виходячи з суми боргу (за кожним зобовязанням місяця), що існувала у місяці наступному за місяцем, в якому платіж мав бути здійснений і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція/дефляція).

Одночасно позивачем заявлено до стягнення 3% річних 769,16 грн. (нарахування здійснено за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по оплаті опалення, наданого у листопаді 2015р.. на суму 3086,29грн. у період з 16.12.2015р. по 01.02.2017р.; за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по оплаті опалення, наданого у грудні 2015р. на суму 5915,71грн. у період з 18.01.2016р. по 01.02.2017р.; за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по оплаті опалення, наданого у січні 2016р. на суму 6555,98 грн. у період з 16.02.2016р. по 01.02.2017р.; за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по оплаті опалення, наданого у лютому 2016р. на суму 5828,66 грн. у період з 16.03.2016р. по 01.02.2017р.; за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по оплаті опалення, наданого у березні 2016р. на суму 4891,48 грн. у період з 18.04.2016р. по 01.02.2017р.; за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по оплаті опалення, наданого у квітні 2016р. на суму 670,73 грн. у період з 16.05.2016р. по 01.02.2017р.; за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по оплаті опалення, наданого у жовтні 2016р. на суму 598,10 грн. у період з 16.11.2016р. по 01.02.2017р.; за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання по оплаті опалення, наданого у листопаді 2016р. на суму 379,64 грн. у період з 16.12.2016р. по 01.02.2017р.).

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Дослідив нарахування 3% річних та інфляційних витрат, з урахуванням встановленого вище, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», беручи до уваги, що період прострочення для нарахування цих вимог визначений позивачем не суперечить дійсним обставинам справи, встановлено розмір інфляційних витрат у сумі 3181,19грн. та 3% річних у загальному розмірі 771,04грн.

З огляду на наведене, виходячи з системного аналізу наведених норм та обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення 3% річних - у сумі визначеній позивачем, дотримуючись меж позовних вимог, оскільки за розрахунком суду їх загальний розмір становить суму більшу, ніж заявлено до стягнення, та інфляційних витрат у повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 78, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ Донецької області, в особі відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа», м.Мирноград Донецької області, до Державного підприємства «Селидіввугілля», м.Селидове Донецької області, в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікація» Державного підприємства «Селидіввугілля», м.Селидове Донецької області, про стягнення 31876,94 грн., у тому числі: заборгованості за теплову енергію в розмірі 27926,59грн., інфляційних збитків в сумі 3181,19грн. та 3% річних в сумі 769,16грн., задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (85400, Донецька область, м.Селидове, вул.К.Маркса, буд.41, , п/р №0817 в філії відділення Промінвестбанку в м.Селидове, МФО 334312), в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікація» Державного підприємства «Селидіввугілля» (85400, Донецька область, м.Селидове, вул.Карла Маркса, буд.41-А, , р/р №0829 філіал «Відділення Промінвестбанку в м.Селидове Донецької обл.», МФО 334312) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька область, м.Краматорськ, пров.Земляний, буд.2, , рахунок №23 у філії ДОУ ВАТ «Ощадбанк», МФО 335106; призначення платежу: за опалення м.Селидове), в особі відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа» (85327, Донецька область, м.Димитров, мікрорайон Молодіжний, буд.16-А, , банківські реквізити не вказано) заборгованість за теплову енергію в розмірі 27926,59 грн.

3. Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (85400, Донецька область, м.Селидове, вул.К.Маркса, буд.41, , п/р №0817 в філії відділення Промінвестбанку в м.Селидове, МФО 334312), в особі відокремленого підрозділу «Виробниче управління теплофікація» Державного підприємства «Селидіввугілля» (85400, Донецька область, м.Селидове, вул.Карла Маркса, буд.41-А, , р/р №0829 філіал «Відділення Промінвестбанку в м.Селидове Донецької обл.», МФО 334312) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька область, м.Краматорськ, пров.Земляний, буд.2, , банківські реквізити не вказано), в особі відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Димитровтепломережа» (85327, Донецька область, м.Димитров, мікрорайон Молодіжний, буд.16-А, , рахунок №5 в АТ «Райффайзен банк ОСОБА_1» м.Київ, МФО 380805, призначення платежу: інфляційні за судовим рішенням по дільниці м.Селидове) 769,16 грн. 3% річних та 3181,19грн. суми інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. В судовому засіданні 18.04.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 24.04.2017р.

Суддя О.В. Кротінова