КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2017 р. Справа№ 910/12374/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

cекретар судового засідання Борух А.С.

за участю представників:

від прокуратури: не з'явився;

від ВДВС: не з'явився;

від позивача-1: не з'явився;

від позивача-2: Єгоров В.С. - за довіреністю оформленою належним чином;

від відповідача: Кравчик С.М. - за довіреністю оформленою належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.03.2017р.

у справі №910/12374/14 (головуючий суддя: Ярмак О.М., судді: Літвінова М.Є., Сташків Р.Б.)

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за позовом виконавчого обов'язки прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах Міністерства енергетики та вугільної промисловості та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 179 646 071,21 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обов'язків прокурора Шевченківського району м. Києва звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Нафтогаз України" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 139 364 854,23 грн. заборгованості за спожитий природний газ по договору № 13/3409-БО-41 від 28.12.2012р., 25 124 449,73 грн. пені, 7 632 608,04 грн. 3% річних, 7 524 159,21 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2014р. у справі № 910/12374/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2015р., позов задоволено частково. Провадження у справі в частині стягнення 139 364 854,23 грн. основного боргу припинено. Стягнуто з ПАТ "Київенерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 25 124 449,73 грн. пені, 7 632 608,04 грн. 3% річних, 7 524 159,21 грн. інфляційних втрат. Стягнуто з ПАТ "Київенерго" в доход Державного бюджету України 73 080,00 грн. судового збору.

10.03.2015р. на виконання вказаного рішення суду був виданий відповідний наказ.

21.09.2015р. ПАТ "Київенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про визнання вищевказаного наказу таким, що частково не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2015р. заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задоволено. Наказ Господарського суду міста Києва у справі № 910/12374/14 від 10.03.2015р. визнано таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016р., яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 20.04.2016р., ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.10.2015р. у справі № 910/12374/14 скасовано. Відмовлено в задоволенні заяви ПАТ "Київенерго" про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 10.03.2015р. у справі № 910/12374/14 таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ПАТ "Київенерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за розгляд справи в апеляційній інстанції судовий збір в сумі 1 218,00 грн.

23.01.2017р. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби.

Скарга обґрунтована тим, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 51576496 від 26.12.2016р. було закінчене виконавче провадження з примусового виконання наказу № 910/12374/14 від 10.03.2015р. з підстав п. 16 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку зі списанням, згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" пені, інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за спожитий природний газ, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа (наказу № 910/12374/14 від 10.03.2015р.) за судовим рішенням.

На думку скаржника, наведена постанова суперечить вимогам Закону України "Про виконавче провадження", оскільки дія Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку зі списанням, згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" і на правовідносин у даній справі не поширюється, так як на час списання відповідний порядок ведення реєстру підприємств-учасників процедури врегулювання заборгованості, передбачений зазначеним законом, затверджений не був, а отже підприємство боржника до такого реєстру включено не було.

Враховуючи наведене, скаржник просив визнати незаконними дії Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№51576496 від 10.03.2015р.; визнати недійсною постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№51576496 від 10.03.2015р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/12374/14 від 14.03.2017р. задоволено скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Визнано незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 26.12.2016р. ВП № 51576496 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/12374/14 від 10.03.2015р. Визнано недійсною постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ВП № 51576496 від 26.12.2016р. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/12374/14 від 10.03.2015р.

Не погоджуючись із законністю прийнятої ухвали, Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні скарги на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у повному обсязі.

Умотивовуючи доводи апеляційної скарги відповідач вказував, що суд першої інстанції не врахував його доводів про те, що можливість автоматичного списання заборгованості боржника зі сплати штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних в порядку Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії" (далі -Закон) відбувається у разі погашення основної заборгованості боржником станом на дату набрання законом чинності, а тому оскільки така заборгованість на дату набрання Законом чинності була погашена боржником у даній справі, нараховані штрафні санкції, а також 3% річних та інфляційні втрати - списані,а виконавче провадження № 51576496 від 26.12.2016р. з примусового виконання наказу № 910/12374/14 від 10.03.2015р. було правомірно закінчене з підстав п. 16 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного Господарського суду від 28.03.2017р., апеляційну скаргу ПАТ "Київенерго" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Кропивної Л.В., судді: Руденко М.А., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2017р. вказану апеляційну скаргу призначено до розгляду 12.04.2017р.

06.04.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких його представник вказував на підстави для задоволення апеляційної скарги.

Представники позивача-1, прокуратури та ВДВС до судового засідання, що відбулось 12.04.2017р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно з пунктом 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи є можливим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 26.12.2016р. відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 51576496 з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/12374/14 від 10.03.2015р., що було відкрите постановою від 06.07.2016р.

06.12.2016р. ПАТ "Київенерго" звернулося із заявою до Відділу примусового виконання рішень з проханням закінчити виконавче провадження в зв'язку з тим, що основне зобов'язання боржником виконано до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 16 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII, у редакції від 03.11.2016р., чинній на дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Так, відповідно до преамбули Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", цей закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Частиною 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" встановлено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" набрав чинності 30.11.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем сплачено суму основного боргу у розмірі 139 364 854,23 грн. за спожитий в період з квітня по жовтень 2013р. природний газ по договору № 13/3409-БО-41 купівлі-продажу від 28.12.2012р. за платіжними дорученнями: №:, № 53295, № 54681, 56436, 58699, 63346, 66240, , 71262, 72850,75075, 77262, 80802, , 82575, 86983, 87769, 89507, 102563, 120494., що також підтверджується відомістю операцій по ПАТ "Київенерго" за період з 01.01.2013р. по 22.10.2014р. наданою позивачем-2.

Таким чином, боржником основний борг погашено до набрання чинності Законом - неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Отже, зобов'язання ПАТ "Київенерго" зі сплати 25 124 449, 73 грн. пені, 7 632 608,04 грн. 3% річних, 7 524 159,21 грн. інфляційних втрат припинилось в силу норми закону ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" у зв'язку з їх списанням.

Враховуючи викладене, на підставі п. 16 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було закінчено виконавче провадження ВП № 51576496.

Задовольняючи скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України суд першої інстанції дійшов до висновку, що для списання зобов'язань з оплати неустойки (штраф, пеня), 3% річних та інфляційних нарахувань в порядку, передбаченому Законом порядку, відповідач мав набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру, чого ним здійснено не було, відтак, відділ примусового виконання рішень передчасно встановив наявність підстави для закінчення виконавчого провадження в порядку п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки не врахував положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", що передбачають обов'язковий порядок дій боржника для такого списання.

Однак, такі висновки суду є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону процедура врегулювання заборгованості - це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості;

реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства;

учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

При цьому, відповідно до ст. 1 даного Закону, заборгованністю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість) є :

кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води;

кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Нормами ст. 5 Закону передбачено, що реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016р. для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31.12.2016р.

Тож наведені норми Закону дають підстави для висновку, що об'єктом реструктуризації в силу цього закону є виключно основна заборгованість, без урахування штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних втрат тощо.

Статтею 7 Закону врегульоване питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення.

Частина 3 даної статті передбачає, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Тобто, єдиною умовою для списання заборгованості, нарахованої за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є набрання чинності даним Законом.

Метою цього Закону є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства, забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій під час проходження опалювального періоду.

Як свідчать матеріали справи, листом №887 від 28.12.2016р. КП "Ромникомунтепло "РМР" зверталось до Віце-прем`єр-міністра України щодо роз'яснення ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Міністерство регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України у відповідь листом №8/10-1741-16 від 29.12.2016р. повідомило, зокрема, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналогічна позиція Міністерства зазначена у листі №8/10-630-17 від 17.03.2017р.

Разом з тим, приписи ч. 3 ст. 7 Закону є імперативними нормами, що встановлюють правило списання штрафних санкції, а також 3% річних та інфляційних втрат у разі погашення основної заборгованості боржником станом на дату набрання законом чинності, а тому оскільки така заборгованість на дату набрання Законом чинності була погашена боржником у даній справі, нараховані штрафні санкції, а також 3% річних та інфляційні втрати - списані, таким чином, будь-якого врегулювання відповідно до приписів Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" між сторонами немає, що, відповідно, спростовує необхідність включення боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

У відповідності до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи встановлене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Київенерго" підлягає задоволенню, а оскаржуваний ним судовий акт у справі № 910/12374/14 підлягає скасування.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.03.2017р. у справі №910/12374/14 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.03.2017р. у справі №910/12374/14 скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ) судовий збір за подання апеляційної скарги 1 600 (тисяча шістсот) грн. 00 коп.

4.Матеріали справи №910/12374/14 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко