РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року Справа № 924/1925/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Демянчук Ю.Г. , суддя Павлюк І. Ю.

при секретарі судового засідання Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

заявника: представник не з'явився;

боржника: представник ОСОБА_1В;

арбітражного керуючого: не з'явився;

кредиторів: ПАТ "Укртрансгаз" - ОСОБА_2; ПАТ "НАК "Нафтогаз" - ОСОБА_3;

ДП "Шепетівкагаз" ПАТ по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" - ОСОБА_4; ФОП ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пропан Трейд" від 10.02.2017р. на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 06.02.17р. у справі №924/1925/15 (про відмову у визнанні кредитором) (суддя Крамар С.І.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області №924/1925/16 від 06.02.2017р. відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Пропан Трейд" про визнання грошових вимог до боржника - Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" в сумі 14 363 455,84 грн.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що заявлені до визнання - 13432790,50 грн. грошових вимог до боржника, складаються із суми збитків, яку заявник заявляє керуючись статтею 623 ЦК України; всупереч вимогам договору зберігання сторонами не було встановлено вартості (ціни) продукту; в матеріалах справи відсутні докази визначення сторонами вартості (ціни) газу на день передачі продукту (скрапленого газу) на зберігання. Обрахування заявником неустойки виходячи із суми заявлених ним до стягнення збитків є неправомірним; заявником не доведено достовірності вартості продукту у вказаному ним розмірі, а отже і суми нарахованого штрафу.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пропан Трейд" звернулось до суду з апеляційною скаргою від 10.02.2017р., в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 06.02.2017р. у даній справі про відмову у прийнятті заяви кредитора та включенні ТОВ "Пропан Трейд" до реєстру кредиторів у даній справі, прийняти нове рішення, яким задоволити вимоги заяви ТОВ "Пропан Трейд" про включення вимог до реєстру кредиторів у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз".

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд приймаючи оскаржувану ухвалу грубо порушив норми матеріального права мотивуючи це тим, що вимоги ТОВ "Пропан Трейд" є видом штрафних санкцій і тому до конкурсних не відносяться і реєстр кредиторів ТОВ "Пропан Трейд" включений бути не може. Суд порушив норми процесуального права не застосувавши статтю 17 Закону про банкрутство і тим самим позбавив кредитора права на відновлення порушеного становища. Між боржником та заявником було укладено договір №3 відповідального зберігання, згідно якого ПАТ "Шепетівкагаз", як зберігач взяв на себе обовязки зберігати товар - скраплений газ ТОВ "Пропан Трейд". Станом на сьогоднішній день, на зберіганні у ПАТ "Шепетівкагаз" за бухгалтерським обліком обліковується газ обємом - 866,051т, що підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку. В серпні 2015 року ТОВ "Пропан Трейд" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом, в тому числі, і до боржника про стягнення збитків вартості втраченого товару у сумі 14 млн. грн., враховуючи штрафні санкції. На даний момент на розгляді в господарському суді у Харківської області знаходиться справа №922/4991/15, яка була зупинена. Таким чином, будь-яке незаконне банкрутство ПАТ "Шепетівкагаз" повністю позбавить ТОВ "Пропан Трейд" права на відшкодування матеріальної шкоди спричиненої посадовими особами боржником, і повністю впливає на права скаржника. Виходячи з аналізу положень статті 1 Закону про банкрутство до складу грошових зобов'язань не включаються речово-правові вимоги з повернення індивідуально-визначеного майна або майна, визначеного родовими ознаками. Оскільки кредитор, в даному випадку є за договором відповідального зберігання, речово-правова вимога щодо повернення майна з відповідального зберігання, а саме скрапленого газу в кількості 866, 051т не могла бути виконана боржником, так як даного газу не було на території боржника ПАТ "Шепетівкагаз". У випадку відсутності майна, що повинно бути повернене, такий кредитор має право заявити грошові вимоги, які ґрунтуються на грошових зобовязаннях по відшкодуванню шкоди внаслідок невиконання договору, внаслідок чого речово-правові вимоги трансформуються у грошові та включаються до реєстру вимог кредиторів в порядку статті 14 Закону. При цьому законодавець не обмежує право кредиторів з речово-правовими вимогами заявити грошові вимоги по зобов'язаннях з відшкодування шкоди внаслідок невиконання правочину до боржника. Таким чином, майновий кредитор за договором відповідального зберігання у даному випадку стає конкурсним кредитором та має заявити свої грошові вимоги в процедурі ліквідації. Шкода в даному випадку розуміється як реальні збитки, згідно статті 22 та 951 ЦК України. Тому, товариство заявляючи про відшкодування збитків у сумі 13 423 790,50грн. у заяві, виходив не з того, що це штрафні санкції, а що це зобовязання боржника повернути вартість втраченого на відповідальному зберіганні майна. Скаржник зазначає, що 07.06.2016р. отримавши витяг із ЄДР йому стало відомо про порушення справи №924/1925/15 господарським судом Хмельницької області про банкрутство відносно боржника - ПАТ "Шепетівкагаз" і тому в червні 2016 року ТОВ "Пропан Трейд" вирішило звернутись до суду з заявою кредитора для відновлення порушеного права та керуючись нормами закону про банкрутство, в тому числі статтею 17 Закону. Так, позов товариство предявило до порушення справи про банкрутство, який ґрунтувався на грошових зобовязаннях боржника, і господарський суд Харківської області вирішував цей спір по суті за правилами позовного провадження. Товариство відповідає вимогам статті 1 Закону про банкрутство який визначає поняття конкурсний кредитор. Стаття 17 Закону регулює весь обсяг позовних проваджень до боржника які існують в судах і які повинні бути в особливому порядку зупинені і закриті як цього вимагає дана норма. Так, в результаті прийняття оскаржуваної ухвали від 06.02.2017р. про відмову прийнятті заяви кредитора та включенні вимог до реєстру кредиторів суд порушив норми процесуального та матеріального права чим порушив права ТОВ "Пропан Трейд".

Боржник - ПАТ "Шепетівкагаз" у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Пропан Трейд" про оскарження ухвали від 06.02.2017р. про відмову у визнанні кредитором просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишити в силі ухвалу від 06.02.2017р. у справі № 924/1925/16 від 06.02.2017р. про грошові вимоги ТОВ "Пропан Трейд", на підставі частини 7 статті 80 ГПК України; грошові вимоги ТОВ "Пропан Трейд", у звязку із не набуттям статусу конкурсного кредитора та затвердження мирової угоди - не підлягають задоволенню.

Арбітражний керуючий подав відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Пропан Трейд" щодо оскарження ухвали від 06.02.2017р. про відмову у визнанні кредитором, в якому зазначив, що на виконання вимог чинного законодавства України, з метою визначення активу та пасиву боржника - ПАТ "Шепетівкагаз", розпорядником майна здійснено ряд запитів, проведено аналіз фінансового стану. За результатами проведеної роботи, документів щодо існування заборгованості ПАТ "Шепетівкагаз" перед скаржником виявлено не було. Про існування порушеної господарським судом Харківської області справи №922/4991/15 про стягнення заборгованості з боржника, на час публікації оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ "Шепетівкагаз" Арбітражному керуючому відомо не було, а стало відомо лише після звернення ТОВ "Пропан Трейд" до господарського суду Хмельницької області з заявою про визнання кредиторських вимог до боржника. На запит розпорядника майна, листом від 14.07.2016р. ПАТ "Шепетівкагаз" вказало, що відповідно до даних фінансової звітності кредиторська заборгованість перед ТОВ "Пропан Трейд" відсутня. Арбітражний керуючий зазначив, що з отриманих від боржника бухгалтерських документів та відповідно до аудиторського висновку слідує, що кредиторська заборгованість перед ТОВ "Пропан Трейд" у ПАТ "Шепетівкагаз" не обліковується.

Заявник та інші кредитори не скористалися правом подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Рівненський апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників боржника, кредиторів - ПАТ "Укртрансгаз", ПАТ "НАК "Нафтогаз", ДП "Шепетівкагаз" ПАТ по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз", ФОП ОСОБА_5 у судовому засіданні, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що ухвалу господарського суду Хмельницького області від 06.02.2017р. (про відмову у визнанні кредитором) у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу скаржника - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пропан Трейд" (поклажодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Шепетівкагаз" (зберігач) укладено договір №3 зберігання скрапленого газу (далі - договір), за умовами якого зберігач зобов'язався за плату зберігати газ скраплений комунально-побутового призначення (СПБТ, БТ) (надалі-продукт), який переданий йому поклажодавцем або буде переданий йому поклажодавцем у майбутньому, і повернути його поклажодавцеві у схоронності у визначений термін (строк).

Згідно пункту 2 договору про наступну передачу продукту на зберігання поклажодавець зобовязаний повідомити (з використанням факсимільного, телефонного звязку чи електронної пошти) зберігача не пізніше ніж за 1 робочий день до моменту запланованої його передачі зберігачеві. В письмовому повідомленні обовязково зазначається наступна інформація: - реквізити договору, відповідно до якого продукт передається на зберігання; - асортимент продукту, який передається на зберігання; - кількість (обєм, маса) продукту; - строк зберігання; - вид транспорту, за допомогою якого буде здійснюватись відвантаження продукту; - прізвище, імя та по-батькові представника, який буде здійснювати передачу продукту на зберігання, реквізити документа, що підтверджує його повноваження.

Відповідно до пункту 2.5. договору приймання продукту на зберігання здійснюється за актом приймання-передачі (складається в двох оригінальних примірниках - для зберігача та поклажодавця та на підставі накладної). У акті приймання-передачі зазначається наступна інформація щодо продукту, який передається на зберігання:

- найменування; - місце приймання; - фактична вага "маса" з урахуванням технологічних втрат при зливі; - вартість (ціна) продукту; - дата та час приймання; - строк зберігання; - реквізити документів щодо якості; - показники якості; - вартість (ціна) зберігання; - наявність і цілісність пломб; - технічний стан автоцистерни (залізничної вагоно-цистерни), повнота заповнення цистерни, відповідність продукту даним, вказаним у товарно-транспортній накладній; - інша необхідна інформація.

Вартість (ціна) продукту обовязково повинна зазначатись у Акті приймання передачі на зберігання. Вартість (ціна) продукту, який передається на зберігання, визначається відповідно до товарно-супровідних документів (у яких зазначається вартість продукту). У разі, якщо вартість (ціна) продукту не зазначена в Акті приймання-передачі на зберігання, його вартість (ціна) визначається за погодженням сторін відповідно до цін, які склалися на ринку на день передачі продукту на зберігання.

Згідно пункту 2.12. договору при необхідності повернення продукту зі зберігання поклажодавець повідомляє зберігача не пізніше, ніж за два календарні дні до запланованого дня повернення продукту зі зберігання. При цьому, поклажодавець зобов'язаний надіслати зберігачеві належно оформлене письмове повідомлення (рознарядку), у якому зазначається: реквізити договору та акту приймання-передачі продукту на зберігання, відповідно до яких було передано продукти; асортимент продукту, який необхідно повернути зі зберігання; кількість (об'єм, масу) продукту, який необхідно повернути зі зберігання; дата запланованого повернення продукту зі зберігання; вид транспорту, за допомогою якого буде здійснюватись отримання продукту зі зберігання; прізвище, ім'я та по-батькові представника поклажодавця, який буде здійснювати приймання продукту зі зберігання та реквізити документа, що підтверджує його повноваження.

Зазначене письмове повідомлення (рознарядка) вважається належною вимогою поклажодавця про повернення продукту із зберігання і може бути надісланим за допомогою факсу (електронної пошти), або врученим безпосередньо зберігачеві.

Зберігач зобов'язаний передавати (повертати) продукт поклажодавцеві відповідно до отриманого письмового повідомлення (рознарядки) у терміни, визначені в повідомленні і у визначеній кількості, яка, в свою чергу, не може перевищувати загальної кількості продукту, що знаходить на зберіганні (пункт 4.1.8. договору).

Поклажодавець має право вимагати повернення продукту зі зберігання у відповідності до поданої заявки (пункт 4.4.1. договору).

Пунктом 5.4. договору сторонами погоджено, що якщо зберігач не передасть продукт зі зберігання відповідно до письмової заявки поклажодавця у визначений термін і у визначеній кількості, зберігач зобов'язаний сплатити на користь поклажодавця штраф у розмірі 7% від ціни (вартості) непереданого вчасно продукту, крім того, у такому випадку, поклажодавець звільняється від оплати послуг на подальше зберігання такого продукту. У разі, якщо такий продукт не буде переданий зберігачем протягом 30 днів, зберігач зобовязаний відшкодувати його вартість в 15-ти денний строк з дня надіслання поклажодавцем вимоги про таке відшкодування.

Відповідно до пункту 5.4.1 зберігач звільняється від відповідальності по пункту 5.4 якщо передача продукту не відбулась не за вини зберігача, що підтверджується відповідними документами.

Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до моменту повного укладення цього договору. У випадку, якщо протягом 3 - календарних днів до моменту закінчення цього строку жодна із сторін не повідомить протилежну сторону про свою відмову від продовження цього строку, цей строк щоразу автоматично пролонговується ще на один рік (пункт 8.1. договору)

Договір зберігання скрапленого газу від 21.03.2011р. №3 підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками.

Матеріалами справи встановлено, що в подальшому, на виконання умов договору ТОВ "Пропан Трейд" передавався, а ВАТ "Шепетівкагаз" було прийнято на відповідальне зберігання скраплений газ на газонаповнювальну станцію м. Шепетівка згідно актів прийому-передачі скрапленого газу на зберігання за 2011, 2012 та 2013 роки.

За період з 01.08.2013 року по 16.09.2013 року ВАТ "Шепетівкагаз", всупереч положенням укладеного договору, не виконувались подані ТОВ "Пропан Трейд" заявки на повернення переданого на зберігання газу, про що складалися відповідні акти про невиконання заявки на відпуск скрапленого газу.

Відтак, оскільки боржником так і не було повернуто переданий на зберігання газ, ТОВ "Пропан Трейд" звернувся з відповідною заявою до господарського суду, у якій просить стягнути 13432790,50 грн. збитків з розрахунку 15500,00грн. за тону зрідженого газу та 939665,34грн. штрафу, нарахованого на підставі пункту 5.4. договору.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Положеннями частини 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно пункту 1, 2 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Таким чином, строк заявлення грошових вимог є присічним, а відтак, з моменту офіційної публікації оголошення про порушення щодо боржника справи про банкрутство є таким, що фактично настав, строк виконання усіх зобов'язань боржника, які виникли до моменту порушення щодо нього провадження у справі про банкрутство, як майнового, так і грошового характеру, і незалежно від настання строку їх виконання, кредитори за такими зобов'язаннями зобов'язані заявити грошові вимоги до боржника у справу про банкрутство з додержанням строку, визначеного частиною 1 статті 23 Закону про банкрутство, оскільки протилежне матиме наслідком їх облік як вимог шостої черги. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України №902/858/15 від 22.03.2016р., №926/1908-Б/14 від 19.10.2016р.).

Отже, підстави для визнання поважними причини пропуску строку для подачі заяви кредитора та відновлення даного строку відсутні.

Щодо заявлених грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Пропан Трейд" до боржника в сумі 14 363 455,84 грн., суд апеляційної інстанції зазначає, наступне.

Статтею 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно частини 1 статті 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частинами 1, 7 статті 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство, грошове зобовязання - зобовязання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, а кредитор - це юридична або фізична особа, яка має у встановленому порядку підтверджені документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника.

Частиною 1 статті 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори одночасно з заявою про грошові вимоги до боржника зобовязані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують.

Отже, грошові вимоги кредитора до боржника повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Матеріалами справи встановлено, що між заявником ТОВ "Пропан Трейд" та боржником ПАТ "Шепетівкагаз" виникли господарські зобов'язання на підставі договору зберігання скрапленого газу від 21.03.2011р., за умовами якого боржник взяв на себе зобов'язання зберігати переданий заявником газ та повернути його на підставі поданих ТОВ "Пропан Трейд" заявок.

Однак, як зазначає у заяві та стверджує заявник ТОВ "Пропан Трейд", ПАТ "Шепетівкагаз" не повернув товариству переданий газ в кількості (обємі) - 866,051 тонн газу, у звязку з чим ПАТ "Пропан Трейд" просить суд визнати його вимоги до боржника в розмірі - 13432790,50 грн. збитків (з розрахунку 15500,00 грн. за тону зрідженого газу х 866,051 тон).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги, які випливають з не грошових зобов'язань і які мають грошовий вираз, то такі вимоги повинні бути обчислені, тобто визначені відповідним судовим рішенням в порядку позовного провадження.

При цьому в процедурі банкрутства господарський суд не вирішує спір по суті, а лише констатує наявність або відсутність грошових зобов'язань боржника.

Так, згідно поданої ТОВ "Пропан Трейд" заяви вбачається, грошових зобов'язань між заявником та боржником не виникало на підставі договору зберігання скрапленого газу №3 від 21.03.2011р., а сума заявлена до визнання - 13432790,50 грн., складається із суми збитків, яку заявник заявляє керуючись статтею 623 ЦК України.

Однак, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, довіреностями на отримання матеріальних цінностей, тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та достовірно підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Тобто, питання щодо збитків не може розглядатись у справі про банкрутство, оскільки в цьому випадку необхідно, щоб такого роду грошові вимоги були обчислені, тобто визначені шляхом ухвалення відповідного судового рішення в порядку позовного провадження. Для цього необхідно вирішення питання по суті. Крім того, необхідно здійснити аналіз доказової бази, що підтверджує розмір спричинених збитків, з'ясувати наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями боржника та збитками кредитора, здійснення кредитором заходів, спрямованих на зменшення збитків. Усі ці питання повинні вирішуватись виключно під час розгляду справи в позовному провадженні. (Аналогічна позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України №15/933-Б від 03.03.2009р.; №924/248/13-г від 02.04.2014р.; №902/79/13-г від 25.06.2014р.).

Частиною 2 статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Як уже зазначалося, у якості способу забезпечення зобовязань за договором від 21.03.2011р. №3 сторонами встановлено договірну неустойку (штраф). Її умови визначені договором за погодженням сторін.

Договором від 21.03.2011 р. № 3 (пункт 5.4) передбачається сплата штрафу у розмірі 7% від ціни (вартості) не переданого вчасно продукту.

В заяві ТОВ "Пропан Трейд" визначає вартість (ціну) продукту на яку нараховує штраф, шляхом застосування частини 3 статті 623 ЦК України (збитки), - в сумі вартості не повернутого продукту з відповідального зберігання з визначенням її за допомогою ринкових цін та дату подання заяви. Згідно поданої заяви, ТОВ "Пропан Трейд", відповідно до пункту 5.4. договору, визначено суму штрафу в розмірі 939665,34грн. (сума нарахованих заявником збитків - 13423790,50грн. х 7% = 939665,34грн.).

Згідно пункту 2.5. договору приймання продукту на зберігання здійснюється за актом приймання-передачі (складається в двох оригінальних примірниках - для зберігача та поклажодавця та на підставі накладної). У акті приймання-передачі зазначається, крім іншого, інформація щодо вартості (ціни) продукту. Вартість (ціна) продукту обовязково повинна зазначатись у Акті приймання - передачі на зберігання. Вартість (ціна) продукту, який передається на зберігання, визначається відповідно до товарно-супровідних документів (у яких зазначається вартість продукту). У разі, якщо вартість (ціна) продукту не зазначена в Акті приймання-передачі на зберігання, його вартість (ціна) визначається за погодженням сторін відповідно до цін, які склалися на ринку на день передачі продукту на зберігання.

Однак, всупереч встановленим вимогам пункту 2.5 договору зберігання скрапленого газу №3 від 21.03.2011р. в Актах приймання-передачі скрапленого газу на зберігання сторонами не було встановлено вартості (ціни) продукту, яка повинна вказуватись обовязково, що підтверджується матеріалами справи.

За результатами розгляду заяви ТОВ "Пропан Трейд" про визнання грошових вимог до боржника судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази визначення сторонами вартості (ціни) газу або її погодження відповідно до цін, які склалися на ринку на день передачі продукту (скрапленого газу) на зберігання. Під час розгляду даної справи жодних відповідних належних доказів заявником так і не було подано.

Враховуючи наведені обставини, місцевий господарський суд правомірно прийшов до висновку, що відсутність зазначених доказів унеможливлюють визначення обрахування розміру штрафу від ціни (вартості) не переданого вчасно продукту (пункт 5.4. договору), оскільки таку ціну (вартість) не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

ОСОБА_5 з тим, для визначення ринкових цін заявник ТОВ "Пропан Трейд" використовує тижневик огляду ринку зрідженого газу та конденсату в СНД від 08.04.2015 року випуск VIII №13, що випускається компанією Argus media (провідне незалежне агентство ww.argus.ru), згідно якого ціна за тону зрідженого газу в регіоні, що розташований біля місця зберігання Продукту, а саме в Івано-Франківській області складає - 15500,00грн.

Однак, згідно пункту 1.2. договору, місцем зберігання продукту визначено - газонаповнювальну станцію м.Шепетівка Хмельницької області.

Таким чином, виходячи з умов законодавства, неустойка (штраф) може бути обчислена у відсотках від конкретно визначеної суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання між сторонами. Тоді як обрахування неустойки виходячи із суми заявлених до стягнення збитків, здійснені заявником неправомірно.

За наведених обставин, враховуючи норми чинного законодавства, наявні у матеріалах справи докази в обґрунтування поданої заяви про визнання кредиторських вимог до боржника, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що заявник - ТОВ "Пропан Трейд" не довів належними та допустимими доказами достовірності вартості продукту у вказаному ним розмірі, а отже і суми нарахованого штрафу, у зв'язку з чим судом першої інстанції правомірно відмовлено у визнанні грошових вимог ТОВ "Пропан Трейд" до боржника - Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" в сумі 14363455,84 грн.

Відповідно до частини 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, оскаржувану ухвалу судом першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права та повним дослідженням усіх обставин справи.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами і не відповідають вимогам закону, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд залишає ухвалу місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення, якщо ухвала є законною та обґрунтованою. Підстав для скасування ухвали не вбачається.

Апеляційна скарга кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Пропан Трейд" до задоволення не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пропан Трейд" від 10.02.17р. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 06 лютого 2017 року у справі №924/1925/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №924/1925/15 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Павлюк І. Ю.