РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2017Справа №910/3697/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт"

про стягнення 52 754,95 дол. США

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Циганкова А.О. (довіреність)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" (відповідач) заборгованості у розмірі 52754,95 доларів США, що еквівалентно 1425508,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем умов договору про відкриття кредитної лінії № DAM155-B/14 від 25.12.2014 позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованості у сумі 52754,95 доларів США, що еквівалентно 1425508,38 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2017 порушено провадження у справі № 910/3697/17 та призначено її до розгляду на 30.03.2017.

29.03.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 відкладено розгляд справи № 910/3697/17 на 20.04.2017.

14.04.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли витребувані судом пояснення та документи по справі.

Представник позивача в судовому засіданні 20.04.2017 надав пояснення по суті позовних вимог, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 20.04.2017 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №010.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Оскільки, відповідач не скористався належними йому процесуальними правами, зокрема на подання відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, відповідачем суду не надано, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Приймаючи до уваги те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи приписи ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 20.04.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.2014 між Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" (позивач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" (позичальник, відповідач) було укладено договір про відкриття кредитної лінії № DAM155-B/14, (надалі - кредитний договір), відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику не відновлювану кредитну лінію у іноземній валюті, що далі іменується "Кредитна лінія", та на підставі додаткових угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредит у порядку і на умовах, визначених цим договором. Позичальник, у свою чергу, зобов'язується використати кредит з метою, зазначеною у користування 1.5. цього договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором (п. 1.1.).

У відповідності до договору, під кредитом позначається загальна сума усіх траншів, що фактично позичальнику згідно з цим договором і не повернені банку (п. 1.1.).

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, ліміт кредитної лінії (граничний розмір кредиту) 11 000 000,00 доларів США.

Пунктом 1.4. кредитного договору визначено, що строк дії кредитної лінії закінчується 25 грудня 2024 року.

Згідно із п. 4.2. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит лише у межах строку дії кредитної лінії окремими частинами (траншами) шляхом надання одного траншу, що дорівнює ліміту кредитної лінії, або декількох траншів, але так, щоб у будь-який момент розмір кредиту не перевищував ліміт кредитної лінії. Кожний транш надається на підставі окремої додаткової угоди до цього договору, укладеної між позичальником і банком, у строк не пізніше 2 (двох) календарних днів з дня її укладення. Додаткові угоди про надання окремих траншів можуть бути укладені лише за взаємною згодою сторін і є невід'ємною частиною цього договору. У кожній такій додатковій угоді сторони повинні визначити розмір траншу, реквізити для його надання, якщо вони відрізняються від зазначених у пункті 10.2. цього договору.

На виконання умов кредитного договору, між сторонами укладено наступні додаткові угоди, на підставі яких банк надав відповідачу кредитні кошти:

додаткова угода № 1 від 30.12.2014 до кредитного договору, відповідно до якої банк надав позичальнику транш у розмірі 10 550 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 427622 від 30.12.2014 зі строком повернення починаючи з 25.03.2020 частинами - 25.12.2024;

додаткова угода № 2 від 15.01.2015 до кредитного договору, відповідно до якої банк надав позичальнику транш у розмірі 1 172,22 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 43669 від 15.01.2015 зі строком повернення - 25.12.2024;

додаткова угода № 3 від 03.04.2015 до кредитного договору, відповідно до якої банк надав позичальнику транш у розмір 52 754,95 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 49226 від 03.04.2015 зі строком повернення - 25.12.2024;

додаткова угода № 4 від 01.07.2015 до кредитного договору відповідно до якої банк надав позичальнику транш у розмірі 53 602,88 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 62302 від 01.07.2015 зі строком повернення - 25.12.2024;

додаткова угода № 5 від 01.10.2015 до кредитного договору відповідно до якої банк надав позичальнику транш у розмірі 54 471,82 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 90443 від 02.10.2015 зі строком повернення - 25.12.2024;

додаткова угода № 6 від 15.10.2015 до кредитного договору відповідно до якої банк надав позичальнику транш у розмірі 54 747,21 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 66025 від 15.01.2016 зі строком повернення - 25.12.2024;

Розмір процентів за користування кредитом складає: у період з дати набуття чинності цим договором по 25 грудня 2016 року (включно) - 2% річних; з 26 грудня 2016 року - 6,67% річних. Тип процентної ставки (процентів) за користування кредитом - фіксована.

Відповідно до п. 6.1. кредитного договору, проценти нараховуються щомісячно, при цьому таке нарахування здійснюється не рідше одного разу на місяць, на суму кредиту протягом усього строку користування ним, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (метод факт/факт) (для кредиту у гривнях чи у російських рублях) або фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році (метод факт/360) (для кредиту у іноземних валютах, інших ніж російські рублі).

Згідно із п. 6.2. кредитного договору, проценти, нараховані за місяць, позичальник зобов'язаний сплачувати щокварталу у строк з 1-го числа по 5-те число (включно) місяця, наступного за останнім місяцем кварталу, в якому вони нараховані (крім процентів, строки сплати яких визначені у наступних абзацах цього пункту). Проценти нараховані за місяці 4-го кварталу кожного календарного року, позичальник зобов'язаний сплачувати у строк з 1-го числа по 15-те число (включно) місяця, наступного за останнім місяцем 4-го кварталу, в якому вони нараховані.

Відповідно до п. 9.2 кредитного договору, у випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, позичальник зобов'язаний самостійно та/або на вимогу банку повернути кредит достроково.

07.02.2017 позивач направив відповідачу вимогу вих. №9578-11-б/б від 07.02.2017, в якій у зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, оскільки у відповідача утворилась заборгованість по процентам за користування кредитом та банком нарахована пеня за прострочення сплати процентів, позивач вимагав від відповідача в строк не пізніше 10 календарних днів з дати направлення цієї вимоги достроково повернути надані транші у сумі 10766749,08 доларів США, сплатити заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 285111,81 доларів США та заборгованість по пені за прострочення сплати процентів в розмірі 27968,70 доларів США.

Зазначена вище вимога залишена позичальником без виконання.

Оскільки відповідачем порушено зобов'язання за кредитним договором, враховуючи направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, позивачем заявлено до стягнення заборгованість за додатковою угодою №3 від 03.04.2015 до договору про відкриття кредитної лінії № DAM155-B/14 від 25.12.2014 у розмірі 52754,95 доларів США, що еквівалентно 1425508,38 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами № 427622 від 30.12.2014, №43669 від 15.01.2015, № 49226 від 03.04.2015, № 62302 від 01.07.2015, № 90443 від 02.10.2015, № 66025 від 15.01.2016 та банківськими виписками підтверджується надання позивачем відповідачу траншів у розмірі 10 550 000,00 доларів США, у розмірі 1 172,22 доларів США, у розмір 52 754,95 доларів США, у розмірі 53 602,88 доларів США, у розмірі 54 471,82 доларів США та траншу у розмірі 54 747,21 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до договору про відкриття кредитної лінії № DAM155-B/14 від 25.12.2014 та додаткових угод до кредитного договору, сторони погодили, що строк дії кредитної лінії та повернення траншів - 25 грудня 2024 року.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із п. 11.6 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, і виконання усіх інших зобов'язань позичальника за цим договором у строк не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати направлення позичальнику відповідної вимоги у разі суттєвого порушення позичальником цього договору.

Відповідно до п. 11.5 кредитного договору суттєвим порушенням позичальником цього договору вважається в тому числі і повне або часткове прострочення сплати процентів за користування кредитом хоча б за один місяць, якщо таке прострочення складає 20 (двадцять) і більше календарних днів, а також несплата або часткова несплата пені за прострочення виконання будь-якого зобов'язання позичальника за цим договором.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по кредитному договору, відповідачем було допущено прострочення зі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Оскільки, у відповідача утворилась заборгованість по процентам за користування кредитом та банком нарахована пеня за прострочення сплати процентів, позивач згідно із п. 12.11. договору направив на поштову адресу відповідача, вказану у пункті 13 кредитного договору вимогу вих. №9578-11-б/б від 07.02.2017, в якій вимагав від відповідача в строк не пізніше 10 календарних днів з дати направлення цієї вимоги достроково повернути надані транші у сумі 10766749,08 доларів США, а також погасити заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 285111,81 доларів США та заборгованість по пені за прострочення сплати процентів в розмірі 27968,70 доларів США.

Направлення вказаної вище вимоги та отримання її відповідачем підтверджується описом вкладення у цінний лист від 07.02.2017, фіскальним чеком №1881 від 07.02.2017 та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідачем, згідно із приписами п. 12.7. договору, позивача про зміну поштової адреси, вказаної у кредитному договорі.

Враховуючи положення, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, п. 11.6. кредитного договору та вимогу вих. №9578-11-б/б від 07.02.2017 строк сплати заборгованості за додатковою угодою №3 від 03.04.2015 до договору про відкриття кредитної лінії № DAM155-B/14 від 25.12.2014 у розмірі 52754,95 доларів США, що еквівалентно 1425508,38 грн. є таким, що настав.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на вище встановлені обставини справи, позовні вимоги про стягнення заборгованості за додатковою угодою №3 від 03.04.2015 до договору про відкриття кредитної лінії № DAM155-B/14 від 25.12.2014 у розмірі 52754,95 доларів США, що еквівалентно 1425508,38 грн. визнаються судом обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем, у відповідності до ст. 33-34 ГПК України, заборгованість за додатковою угодою №3 від 03.04.2015 до договору про відкриття кредитної лінії №DAM155-B/14 від 25.12.2014 у розмірі 52754,95 доларів США, що еквівалентно 1425508,38 грн., заявлена до стягнення позивачем, належними доказами не спростована.

Відповідно до п. 3.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. При визначенні ціни позову, поданого в іноземній валюті, необхідно виходити з тієї валюти, в якій провадились чи повинні бути проведені розрахунки між сторонами. У разі подання позову про стягнення національної валюти України - еквіваленту іноземної валюти ціна позову визначається в національній валюті України за офіційним курсом, визначеним Національним банком України, на день подання позову.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" заборгованості за додатковою угодою №3 від 03.04.2015 до договору про відкриття кредитної лінії №DAM155-B/14 від 25.12.2014 у розмірі 52754,95 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на час подання позову 1425508,38 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волари Експорт" (04136, м. Київ, вулиця Тираспільська, будинок 43, ідентифікаційний код 31408390) на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" (01001, м. Київ, вулиця Десятинна, будинок 4/6, ідентифікаційний код 23494714) заборгованість у розмірі 52754,95 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 1425508,38 грн. та судові витрати у розмірі 21382,63 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 21.04.2017.

Суддя С.О. Турчин