ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2017 Справа №917/1651/16

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

третьої особи: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросток Україна",

вул. Професора Підвисоцького, 6-В, м. Київ, 01103

до Приватного підприємство "Імені Калашника",

вул. Лобача, 20А, с. Калашники, Полтавський район Полтавська область, 38753

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «КРВ»

вул..Лесі Українки,,с.Володимирівське, Запорізького району Запорізької області,70411

про стягнення 155 000,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросток України" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного підприємства "Імені Калашника" про стягнення 155 000,40 грн. матеріальної шкоди у розмірі вартості втраченого майна (20 тонн аміачної селітри, розфасованої в 400 поліпропіленових мішків по 50 кг).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач використав належний позивачу товар без будь-яких правових підстав.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.10.2016 порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду на 02.11.2016.

02.11.2016 від відповідача надійшло письмове клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -Товариство з обмеженою відповідальністю "КРВ", посилаючись на те, що ПП. «Імені Калачника» придбало у ТОВ "КРВ" 20 тонн аміачної селітри, які ТОВ "КРВ" придбало у ТОВ "Агросток Україна", а тому рішення по справі може вплинути на права та обовязки ТОВ «КРВ».

Також, 02.11.2016 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечує, вказує, що позивачем поставлено ОСОБА_3 до с. Калашники на підприємство відповідача та його самостійно відгружено. Твердження про примус та інший тиск не відповідають дійсності та є безпідставними, адже ніхто не змушував та насильно не міг привезти селітру на територію іншої області в конкретне підприємство, до конкретної комори. Крім того, відповідачем здійснено повну оплату товару на рахунок ТОВ «КРВ», а тому відповідач мав право розпоряджатись отриманим товаром(а.с.57-61).

02.11.2016 року судове засідання по справі №917/1651/16 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Кульбако М.М. у відпустці. Розгляд справи призначено на 16.11.2016.

15.11.2016 від позивача надійшли додаткові пояснення в обґрунтування позовних вимог (а.с.88-90).

В судовому засіданні 16.11.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, суд оголосив перерву до 30.11.2016.

30.11.2016 відповідач надав суду додаткові пояснення в обґрунтування своїх заперечень ( а.с.105-107)..

Ухвалою суду від 30.11.2016 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "КРВ", (вул. Лесі Українки, с. Володимирське Запорізький район Запорізька область, 70411).

12.12.2016 позивач подав додаткові пояснення та висновок економічної експертизи по кримінальному провадженню №0000755.

19.12.2016 відповідач надав для долучення до матеріалів справи для відома копію рішення Господарського суду у справі №910/16367/16 за позовом ПП "Імені Калашника" до ТОВ "Агросток України" про захист ділової репутації.

Ухвалою суду від 20.12.2016 продовжено строк вирішення спору на 15 днів, відкладено на 19.01.2017.

19.01.2017р. засідання по справі №917/1651/16 не відбулося в зв'язку з перебуванням судді Кульбако М.М. на лікарняному. Розгляд справи призначено на 02.02.2017.

02.02.2017 відповідач подав клопотання про призначення по справі судової товарознавчої експертизи (вх. №1497 від 02.02.2017); клопотання про витребування доказів (вх. №1498 від 02.02.2017); та клопотання про залишення позову без розгляду 9вх. №1499 від 02.02.2017).

В обґрунтування клопотання про призначення експертизи відповідач посилається на те що, висновок №1032 наданий на підтвердження розміру збитків був замовлений в рамках кримінальної справи, та на вирішення експерту були поставлено питання не виходячи з природи спірних відносин між сторонами даного спору, а відносно підтвердження конкретного документу - бухгалтерської довідки ТОВ "Агросток Україна" від 11.10.2016, та вже з врахуванням даного питання відповіді щодо розміру збитків, проте не в ракурсі всіх обставин господарської справи, зокрема без дослідження поданих іншою стороною доказів у справі, а відтак, зазначений висновок не є належним доказом у справі. Отже, відповідач просить суд, призначити у справі №917/1651/16 судову товарознавчу експертизу та на вирішення судового експерта поставити питання: яка вартість товару - 20 тон аміачної селітри станом на 19.05.2016 на території України? Який розмір збитків зазнало Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросток Україна" в результаті поставки 19.05.2016 товару - 20 тон аміачної селітри за адресою: с. Калашникн, Полтавського району Полтавської області на виконання умов договору поставки мінеральних добрив від 18.05.2016 №205-АС з ТОВ "КРВ"?

Згідно частини першої статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Суд розглянувши вказане клопотання та перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлене відповідачем клопотання про призначення експертизи та відповідно зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку необхідність проведення експертизи відповідачем не доведена, а суд вважає її призначення недоцільним. Відповідно і правові підставі для зупинення провадження у справі відсутні.

В клопотанні про витребування доказів відповідач просить суд витребувати у Харківського ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк" інформацію щодо отримання ТОВ "КРВ" грошових коштів в сумі 136 020,00 грн., згідно платіжного доручення №856 від 19 травня 2016 року на рахунок №8697, що відкритий у Харківське ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк", код банку 351533, у формі виписки по даному рахунку чи відповідного документу щодо зарахування коштів. Відповідач вказує, що його заперечення ґрунтуються, в тому числі на сплаті останнім коштів в рахунок оплати поставленого товару - аміачної селітри в кількості 20 тон, згідно платіжного доручення №856 від 19 травня 2016 року в сумі 136020,00 грн. на рахунок ТОВ "КРВ". Відтак, з метою підтвердження зазначеної обставини та надання додаткових доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову, в частині спростування висновків позивача щодо безпідставного отримання та використання селітри, існує необхідність витребування у банківської установи через яку здійснювалось зарахування коштів, доказів зарахування коштів в сумі 136 020,00 грн.

Відповідно до статті 38 ГПК України сторона, яка порушує клопотання перед господарським судом про витребування доказів, повинна докладно зазначити: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

З огляду на обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування заявленого клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки предметом спору є відшкодування збитків нанесених привласненням та безпідставним використанням товару, який належав ТОВ "Агросток-Україна", а не належне виконання умов договору укладеного між ТОВ "КРВ" та ПП "Імені Калашника".

Стосовно клопотання про залишення позову без розгляду суд зазначає наступне.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 23 листопада 2016 року, якою було накладено арешт на грошові кошти ПП "Імені Калашника" в розмірі 132 500,00 грн., які знаходяться на рахунках у банківських установах. Так, в рамках зазначеної кримінальної справи №0000755, позивачем було також подано цивільний позов про стягнення з ПП "Імені Калашника" на користь ТОВ "Агросток Україна" матеріальної шкоди в сумі 132 500,00 грн. На думку відповідача, предмети спору у даній господарській справі та у цивільному позові, що заявлений позивачем в рамках кримінальної справи є тотожними, що виключає розгляд даної справи та ухвалення відповідного процесуального рішення.

Наявність обставин, зазначених у пункті 2 частини першої статті 81 ГПК, має доводитися заінтересованою стороною, зокрема, шляхом подання належним чином завіреної копії ухвали суду про порушення провадження у справі зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Крім того, наявність кримінального провадження стосовно посадових осіб відповідача, а також накладення арешту на кошти відповідача з метою забезпечення цивільного позову по кримінальній справі, не може бути підставою для залишення позову без розгляду, оскільки предметом позову по даній справі є господарський спір про відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок використання відповідачем товару, прийнятого на зберігання.

З огляду на обставини, на які посилається відповідач в обґрунтування заявленого клопотання, суд не вбачає підстав для його задоволення.

В судовому засіданні представник позивача виклав зміст позовних вимог та наполягав на їх задоволенні. Позивач вказує, що на виконання договору поставки мінеральних добрив №205-АС від 18.05.2016, укладеного з ТОВ "КРВ", ним було доставлено спірний товар у пункт розвантаження с. Калашники Полтавського району; однак представники ТОВ "КРВ" за одержанням товару не з'явилися, товар не прийняли та не оплатили; на вимогу слідчого Полтавського районного відділення поліції позивач був змушений передати спірний товар на відповідальне зберігання відповідачу - Приватному підприємству "Імені Калашника". Позивач зазначає, що в жодні правовідносини з відповідачем не вступав, ТОВ "КРВ" повноважень на отримання вказаного товару відповідачу не надавало.

Представник відповідача проти задоволення вимог заперечував, у відзиві та додаткових поясненнях стверджує, що спірний товар набув у власність від ТОВ "КРВ" на підставі рахунку №67 від 17.05.2016, та здійснив оплату за його поставку за платіжним дорученням від 19.05.2016 в сумі 136020,00 грн.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, пояснень по суті спору не надала, належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи.

Представники сторін не заперечують проти розгляду справи за відсутності представника третьої особи.

Відтак, обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не встановлено. Суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросток Україна" (надалі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРВ" (надалі ТОВ "КРВ", третя особа) було укладено Договір поставки мінеральних добрив №205-АС від 18.05.2016 (надалі Договір №205-АС, а с. 8-9), відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставити та передати у власність ТОВ "КРВ" мінеральні добрива (20 тон аміачної селітри, розфасованої в 400 поліпропіленових мішків по 50 кг; надалі ОСОБА_3) вартість якого, згідно Специфікації №1 від 18.05.2016 до Договору (надалі Специфікація), становить 155 000,40 грн., а ТОВ "КРВ" зобов'язалось оплатити ОСОБА_3 та витрати на його доставку. Всього за Договором ТОВ "КРВ" мало сплатити позивачу 160 000,44 грн..

У Специфікації до Договору Сторони погодили місце поставки ОСОБА_3: Полтавська обл., Полтавський район, с. Калашники, та строк оплати ОСОБА_3: по факту поставки.

Доставка ОСОБА_3 в с. Калашники Полтавського району Полтавської області здійснювалась через залучення у якості перевізника фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (надалі Перевізник) шляхом укладення між позивачем та перевізником Договору-заявки №27/03 від 18.05.2016 (а.с. 10) на перевезення автотранспортом (надалі Договір перевезення) та Товарно-транспортної накладної №Р0001650 від 18.05.2016 (надалі ТТН, а.с. 11).

Позивач вказує, що оскільки вказане у Специфікації №1 до Договору місце поставки є недостатньо конкретизованим (на скільки відомо позивачу зі слів Перевізника), телефоном представники ТОВ "КРВ" повідомили Перевізнику у якості конкретної адреси поставки в селі Калашники - вулицю Лобача, 20А.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору, 18.05.2016 через Перевізника ним було поставлено ОСОБА_3 за вказаною ТОВ "КРВ" адресою, проте жодних представників ТОВ "КРВ" для прийняття ОСОБА_3 за цією адресою не виявилось. Натомість для приймання ОСОБА_3 з'явились представники Приватного підприємства "Імені Каалашника" (надалі відповідач) які стверджували, що ОСОБА_3 належить відповідачу, оскільки, начебто, ним оплачено вартість ОСОБА_3 ТОВ "КРВ".

Оскільки, ТОВ "КРВ" ОСОБА_3 у позивача так і не прийняло, вартість ОСОБА_3 не оплатило, право власності на ОСОБА_3 ТОВ "КРВ" не отримало, позивач як законний власник такого ОСОБА_3 вирішив повернути ОСОБА_3 на свій склад. Однак, як стверджує позивач, працівники відповідача почали активно перешкоджати виїзду транспорту і викликали поліцію, заявивши що саме відповідач є власником ОСОБА_3, і позивач не має права його забирати.

На вимогу слідчого СВ Полтавського РВП позивач змушений був передати товар на відповідальне зберігання відповідачу, про що представником позивача ОСОБА_5 та представником відповідача ОСОБА_6 було складено акт відповідального зберігання від 19.05.2016, а товар було поміщено в приміщення, розміщене на території відповідача (Комору), яке було зачинене та опечатане. З огляду на наведене позивач вважає, що товар вибув з його володіння проти його волі.

01.06.2016 відповідач отримав довідку №Б-309 від 01.06.2016 (а.с. 14), видану Слідчим відділом Полтавського РВП Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області, відповідно до якої СВ Полтавського РВП Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області не заперечуватиме проти зняття вказаної печаті та відкриття комори №5, в разі присутності представників як ТОВ "Агросток Україна" та і представників ПП "Імені Калашника", із складанням відповідного документу (акту, довідки) про відкриття й зняття печаті...

Позивач зазначає, що з вказаною довідкою представники позивача 02.06.2016 з'явились до відповідача (Полтавська обл., Полтавський район, село Калашники, вул. Лобача, 20А), з вимогою відкрити Комору та повернути у власність позивача належний йому на праві власності ОСОБА_3, проте відповідач відмовився повертати ОСОБА_3, чим незаконно позбавив позивача доступу до належного йому майна.

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся до відповідача з Претензією за вих. № 185 від 22.06.2016 р. (надалі Претензія, а.с. 15-16), у якій обґрунтовував законність своїх прав на ОСОБА_3 та вимагав від відповідача негайно повернути його. Вказана Претензія разом з завіреними копіями документів, що підтверджують право власності позивача на ОСОБА_3, була надіслана за адресою місцезнаходження відповідача цінним листом з описом вкладення. Вказану Претензію відповідач отримав 01.07.2016, проте ОСОБА_3 у володіння позивачу добровільно так і не повернув.

На підтвердження права власності на вказаний ОСОБА_3 позивачем надано наступні документи:

- договір поставки №ДГ-АМС009095 від 10.12.2015, укладений між позивачем та ТОВ "НФ ТРЕЙДІНГ Україна", на підставі якого позивач придбав у власність ОСОБА_3;

- рахунок-фактуру № СФ-002798 від 10.12.2015 та платіжні доручення №№449, 450 від 17.12.2015, які підтверджують факт оплати позивачем придбаного у ТОВ "НФ ТРЕЙДІНГ Україна" ОСОБА_3;

- лист позивача за вих. №АС-039 від 18.01.2016, адресований ТОВ "НФ ТРЕЙДІНГ Україна", у якому позивач вказує адреси відвантаження придбаної аміачної селітри, в т.ч. і ОСОБА_3 (на склад в м. Конотоп Південно-західної залізниці);

- видаткові накладні №РН-00229017 від 29.02.2016 та № РН-0301015 від 01.03.2016, які підтверджують факт поставки та передачі ОСОБА_3 у власність позивача в м. Конотоп;

- договір №29/12-15 оренди нежитлового приміщення від 26.12.2015, укладений між позивачем та ТОВ "ІНТЕРС", що підтверджує наявність складських площ позивача в м. Конотоп Сумської області, на яких зберігався ОСОБА_3 до поставки в с. Калашники Полтавського району Полтавської області;

- договір-заявку №27/03 від 18.05.2016 та товарно-транспортну накладну №Р0001650 від 18.05.2016, між позивачем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, які підтверджують факт перевезення ОСОБА_3 обсягом 20 тон зі складу позивача у м. Конотоп Сумської області до с. Калашники Полтавського району Полтавської області вантажоодержувачу ТОВ "КРВ";

- накладну №06/251 від 18.05.2016, підписану фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, яка підтверджує факт відвантаження ОСОБА_3 Перевізнику зі складу позивача.

З метою захисту свого порушеного права власності на товар, позивач звернувся з позовом до Господарського суду Полтавської області, відповідно до якого просив витребувати товар з незаконного володіння Позивача.

На підставі згаданого позову Господарським судом Полтавської області було порушено провадження у справі № 917/1142/16.

В процесі розгляду якої судом було встановлено, що товар відповідачем був використаний в процесі його господарської діяльності, а відтак повністю втрачений. На підтвердження вказаних обставин відповідачем було надано довідку про те, що придбана у ТОВ "КРВ" селітра аміачна в кількості 20 тон була використана підприємством 26.07.2016, на даний час на підприємстві будь-які запаси селітри аміачної відсутні. Дана довідка підписана директором та головним бухгалтером Приватного підприємства "Імені Калашника" (а.с. 33). Також, надано акти (а.с. 35-36) про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин. У зв'язку з вказаним припинено провадження у справі №917/1142/16 ухвалою від 30.09.2016 за відсутністю предмету спору (а.с. 31-32).

Позивач вказує, що в зв'язку з втратою товару ним було прийнято рішення від 10.10.2016 щодо списання з балансу ОСОБА_3, нарахування збитків у розмірі 132 500,00 грн. та відображення таких збитків у бухгалтерському обліку. Окрім того, на виконання вимогу податкового законодавства, позивач змушений був нарахувати податкові зобов'язання з податку на додану вартість на суму списаного ОСОБА_3 та відобразити такі зобов'язання у податковій декларації за вересень 2016 року. У розшифровках податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), сума нарахованого на втрачений ОСОБА_3 податку на додану вартість у розмірі 26 500,00 грн., вказана у рядку 00.

Також, факт відсутності у відповідача ОСОБА_3 підтверджується листом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 22.08.2016 за вих. №04-7338/08.05, у якому вказано, що у період з 17 по 18 серпня 2016 року Полтавським міськрайонним управлінням ГУ ДСНС України в Полтавській області було проведено планову перевірку Відповідача та встановлено, що зберігання 20 тон аміачної селітри у селі Калашники Полтавського району Полтавської області не здійснюється; відповідно до письмових пояснень, наданих головним бухгалтером ПП "Імені Калашника" ОСОБА_8, 20 тон аміачної селітри були використані у липні 2016 року при виконанні агротехнічних заходів по підживленню сільськогосподарських культур (а.с. 37).

Окрім того, Слідчим управлінням ГУ НП України в Полтавській області за заявою відповідача щодо незаконного привласнення позивачем товару та його подальшої розтрати здійснюється кримінальне провадження №0000755.

В рамках вказаного кримінального провадження судовим експертом Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_9 Міністерства юстиції України було проведено судову економічну експертизу та надано відповідний Висновок №1032 від 25.10.2016, згідно якого встановлено наступне:

- враховуючи, що в ході дослідження документально підтверджено втрати від нестачі ОСОБА_3, крім того даними додатку №5 "Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)" за звітний (податковий) період - серпень 2016 року підтверджено сплату ПДВ в сумі 26 500,00 грн., ТОВ "Агросток Україна" зазнало втрату активів;

- ТОВ "Агросток Україна" внаслідок нестачі селітри аміачної, що знаходилась на відповідальному зберіганні у ПП "Імені Калашника", завдано збитків у сумі 132 500, 00 грн.

Отже, на думку позивача, внаслідок нестачі селітри аміачної, що знаходилась на відповідальному зберіганні у ПП "Імені Калашника", завдано ТОВ "Агросток Україна" збитків в сумі 132 500,00 грн.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень, вказує, що 17 травня 2016 року між ТОВ "КРВ" та ПП "Імені Калашника" було укладено договір купівлі - продажу №64/1 (а.с. 62), відповідно до якого, продавець (ТОВ "КРВ") зобов'язується передати належаний йому товар у власність Покупця (ПП "Імені Калашника"), а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити його вартість. ОСОБА_3 за вказаним договором була селітра аміачна, виробництва України в кількості 20 тон. Ціна за одиницю товару встановлена сторонами у 6 801,00 грн. Після цього, 18 травня 2016 року, ТОВ "КРВ" було укладено договір з позивачем щодо придбання такої кількості селітри аміачної та вказано адресою с. Калашники, Полтавського району. Пізно ввечері цього ж дня, позивачем поставлено ОСОБА_3 до с. Калашники до підприємства відповідача та його самостійно відгружено. Твердження позивача про примус та інший тиск не відповідають дійсності та є безпідставними, адже ніхто не змушував та насильно не міг привезти селітру на територію іншої області в конкретне підприємство, до конкретної комори. На підставі рахунку №67 від 17.05.2016 (а.с. 64), 19 травня 2016 року відповідачем було оплачено повну вартість товару в сумі 136 020,00 грн. (платіжне доручення а.с. 65).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частин 1, 2 статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до припису частини 2 статті 16 ЦК України відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, встановлених законом.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросток Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРВ" було укладено Договір поставки мінеральних добрив №205-АС від 18.05.2016. У Специфікації до Договору Сторони погодили місце поставки ОСОБА_3: Полтавська обл., Полтавський район, с. Калашники, та строк оплати ОСОБА_3: по факту поставки.

18.05.2016 через Перевізника ОСОБА_3 було поставлено за вказаною ТОВ "КРВ" адресою, проте жодних представників ТОВ "КРВ" для прийняття ОСОБА_3 не з'явилось. Натомість працівники відповідача почали активно перешкоджати виїзду транспорту і викликали поліцію, заявивши що саме відповідач є власником ОСОБА_3. На вимогу слідчого СВ Полтавського РВП товар було поміщено в приміщення, розміщене на території відповідача (Комору), яке було зачинене та опечатане. Між представником позивача ОСОБА_5 та представником відповідача ОСОБА_6 було складено акт відповідального зберігання від 19.05.2016.

Відповідач же стверджує, що вказаний товар було придбано на підставі укладеного між ТОВ "КРВ" та ПП "Імені Калашника" договору та оплачено на підставі рахунку №67 від 17.05.2016.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що договір поставки №205-АС від 18.05.2016, за яким позивач мав поставити та передати у власність іншій особі ОСОБА_3, був укладений виключно з ТОВ "КРВ" як покупцем. Саме ТОВ "КРВ" згідно вказаного Договору мало прийняти доставлений через перевізника ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_3, про що свідчить Товарно-транспортна накладна №Р0001650 від 18.05.2016, у якій ТОВ "КРВ" безпосередньо вказане як вантажоодержувач.

Не зважаючи на складний акт, неодноразові претензії з боку позивача, відсутність договірних відносин між сторонами, відповідачем було використано ОСОБА_3 в процесі його господарської діяльності. Факт використання селітри аміачної в кількості 20 тон, відповідачем не заперечується.

Жодних документів, які б підтверджували право власності відповідача на ОСОБА_3 (видаткові накладні, акти приймання-передачі тощо) не надано, законність подальшого утримання та використання не обґрунтував.

Виходячи із положень статей 22, 1166 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (збитків) потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У відповідності до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

В матеріалах справи міститься Акт відповідального зберігання від 19.05.2016 відповідно до якого: ТОВ "Агросток Україна", а саме представник ОСОБА_10, уклав з ПП "Імені Калашника", в особі представника - заступника директора ОСОБА_6, акт про передачу на відповідальне зберігання селітри аміачної у кількості 20 (двадцять) тон, 400 (чотириста) мішків, розфасованої в поліпропіленові мішки з вкладишем. ПП "Імені Калашника" зобов'язується створити належні умови для зберігання". Зазначений акт містить підписи та печатки позивача та відповідача.

Згідно Висновку судового експерту Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_9 Міністерства юстиції України №1032 від 25.10.2016 ТОВ "Агросток Україна" внаслідок нестачі селітри аміачної, що знаходилась на відповідальному зберіганні у ПП "Імені Калашника", завдано збитків у сумі 132 500, 00 грн.

Заперечення відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки ним не надано жодних бухгалтерських документів (довіреність на отримання товару, накладна та ін.) на підтвердження отримання товару від ТОВ «КРВ», а тому відповідач не мав права розпорядження товаром.

Враховуючи викладене, вимоги в частині вартості товару в розмірі 132500,00 грн. підлягають задоволенню.

Збитки в розмірі 22 500,40 грн. позивачем не обґрунтовані та визнані судом такими, що не підлягають до задоволення.

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи із змісту статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємство "Імені Калашника" (вул. Лобача, 20А, с. Калашники, Полтавський район Полтавської області, 38753, ідент. код 03769669) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросток України" (вул. Професора Підвисоцького, 6-В, м. Київ, 01103, ідент. код 36086758) 132 500,00 грн. на відшкодування збитків та 1987,49 грн. на повернення судового збору.

Видати накази з набранням рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.