РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017Справа №910/4799/17

За позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської державної адміністрації

про стягнення 53 669,38 грн

Суддя Спичак О.М.

представники сторін:

від позивача: Акімова А.В. - за довіреністю,

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: Ваховська І.Б. - за довіреністю,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 53 669,38 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2017 порушено провадження у справі № 910/4799/17, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської державної адміністрації, розгляд справи призначено на 18.04.2017.

18.04.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні 18.04.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник третьої особи в судовому засіданні 18.04.2017 надав усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача в судове засідання 18.04.2017 не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 18.04.2017 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2012 між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар, відповідач) було укладено договір № 374 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 12.04.2012 №115 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроекрт", тимчасовими огороджуючи ми конструкціями (кіосками) орендаря) за адресою: станція метро "Палац Україна", для торгівлі непродовольчими товарами.

Відповідно до п. 2.1. договору об'єктом оренди є частина переходу визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрометротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 39,4 кв.м., згідно з викопіюванням схеми тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Згідно з п. 2.3. договору опис технічного стану об'єкта оренди та дата його передачі орендарю, його склад зазначаються в акті приймання-передачі об'єкта оренди, що є невід'ємною частиною договору (додаток №1 до договору).

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен" (п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору, за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі протоколу комісії та методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 № 34/6250 та на дату підписання договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього договору, становить 138,50 грн за 1 м 2 орендованої площі, що в цілому за об'єкт оренди станом на серпень 2011 року складає 2479,23 грн без ПДВ.

Згідно з п. 3.5. договору оплата по договору проводиться орендарем починаючи з дати підписання акта приймання-передачі, останнім днем оплати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Також в п. 7.6 договору оренди сторони визначили, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди підприємству у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

На виконання умов договору орендодавцем було передано відповідачу в оренду частину вестибюлю на станції метро "Палац Україна", загальною площею 39,4 кв.м, що підтверджується актом прийому-передачі майна в оренду від 01.06.2012.

У п. 9.1. договору визначено, що цей договір діє до 27.07.2013.

Згідно п. 9.7 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його закінчення строку його чинності проти одного місяця договір вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою яка є невід'ємною частиною цього договору.

В п. 4.15 договору сторони погодили, що орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству.

Як зазначав позивач, після закінчення строку дії договору, відповідач за актом приймання-передачі не передав орендоване майно підприємству.

В жовтні 2015 року Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з позовом про виселення з орендованого, за договором № 374 від 01.06.2012, майна та стягнення 37 598,90 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 у справі №910/28067/15 позов було задоволено частково, а саме: виселено Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з нерухомого майна (частини переходу), згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, що знаходиться за адресою: станція метро "Палац Україна", загальною площею 39,4 м кв; зобов'язано Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішення законної сили, демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоск), що належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, які знаходиться за адресою: станція метро "Палац Україна", загальною площею 39,4 м кв; присуджено до стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на корить Комунального підприємства "Київський метрополітен" заборгованість у розмірі 34 123,91 грн основного боргу, 3 286,49 грн пені, 3 % річних у розмірі 186,81 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 653,95 грн; у іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати зазначене рішення Господарського суду міста Києва та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2016 у справі №910/28067/15 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2016 у справі №910/28067/15 скасувано в частині стягнення пені та прийнято в цій частині нове рішення, яким в позові відмовлено; змінено рішення в частині стягнення судового збору. Резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції -

«Позовні вимоги задовольнити частково. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) з нерухомого майна (частини переходу), згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, що знаходиться за адресою: станція метро "Палац Україна", загальною площею 39,4 м кв. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішення законної сили, демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоск), що належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, які знаходиться за адресою: станція метро "Палац Україна", загальною площею 39,4 м кв. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на корить Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 35; ідентифікаційний код 03328913) заборгованість у розмірі 34123 (тридцять чотири тисячі сто двадцять три) гривні 91 копійку основного боргу, 3 % річних у розмірі 186 (сто вісімдесят шість) гривень 81 копійку та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3344 (три тисячі триста сорок чотири) гривні 28 копійок. У іншій частині у позові відмовити. 3. Стягнути з Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 35; ідентифікаційний код 03328913) на корить Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 397 (триста дев'яносто сім) гривен 90 копійок.».

Згідно акту державного виконавця Печерської РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 24.11.2016 об'єкт оренди було повернуто позивачу під час виконання рішення суду у справі №910/28067/15.

Проте, як зазначав позивач, відповідач, до повернення об'єкту оренди позивачу, не здійснював сплату орендних платежів, в зв'язку з чим його заборгованість з орендних платежів становить 46 056,53 грн (за період з жовтня 2015 року по листопад 2016 року).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 3 ст. 18, п.п.1, 3 ст. 19 Закону України «Про орендну плату державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору № 374 від 01.06.2016 (п. 3.5) в період з жовтня 2015 року до повернення об'єкту оренди позивачу (24.11.2016 - акт державного виконавця) не сплачував орендну плату за користування об'єктом оренди, в зв'язку з чим його заборгованість з орендної плати становить 46 056,53 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення обставин повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати підлягають задоволенню повність в сумі 46 056,53 грн.

Позивач за прострочення строків сплати орендних платежів, нарахував та просить стягнути з відповідача 6 778,25 грн пені та 834,60 грн 3% річних за період прострочення з 21.03.2016 по 19.01.2017 (згідно наданого розрахунку, за кожний місяць окремо).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі закінчення строку на який його було укладено.

Як встановлено постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.05.2016 у справі №910/28067/15 договір оренди №374 від 01.06.2012 припинився, оскільки, протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди орендодавець заперечив проти його продовження.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене та враховуючи те, що законодавчо розмір пені для правовідносин між сторонами не визначено, підставою для нарахування пені у даних правовідносинах може бути тільки діючий договір, а позивач просить суд стягнути пеню за період з 21.03.2016 по 19.01.2017, тобто після закінчення дії договору оренди, господарський суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені в сумі 6 778,25 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3% річних, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню повністю, а саме, в розмірі 834,60 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на корить Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 35; ідентифікаційний код 03328913) 46 056 (сорок шість тисяч п'ятдесят шість) грн 53 коп. - основного боргу, 834 (вісімсот тридцять чотири) грн 60 коп. - 3 % річних та 1 397 (одну тисячу триста дев'яносто сім) грн 93 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Дата підписання рішення

19.04.2017

Суддя О.М. Спичак