ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.04.2017 Справа № 904/1192/17

За позовом Державного промислового підприємства "Кривбаспромводопостачання", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Дочірнього підприємства "Дніпромашзбагачення", м. Дніпро

про визнання недійсним ліцензійного договору про надання послуг з використання корисної моделі

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Державне промислове підприємство "Кривбаспромводопостачання" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дочірнього підприємства "Дніпромашзбагачення", в якому просить визнати недійсним ліцензійний договір про надання послуг з використання корисної моделі №1-ЛД/154, укладений 29.03.2010р. між Державним промисловим підприємством "Кривбаспромводопостачання" та Дочірнім підприємством "Дніпромашзбагачення".

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що не використовує у своїй господарській діяльності СПОСІБ КЕРУВАННЯ НАСОСНОЮ СТАНЦІЄЮ відповідно до патенту на корисну модель №45263, а заходи щодо заощадження грошових коштів на використанні електроенергії запроваджені на підприємстві до укладення спірного договору. Позивач зазначає, що звертався до відповідача з пропозицією розірвати договір, однак останній відповіді не надав. Крім того, позивач зазначає, що Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу розглядається кримінальна справа відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (якими підписано оспорюваний ліцензійний договір), якого обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212, ч.5 ст.191, ч.5 ст.27 та ч.ч.1, 2 ст.209 КК України. Позивач вважає, що ліцензійний договір укладено лише з метою розтрати грошових коштів позивача, у зв"язку з чим на підставі ч.ч.1, 5 ст.203 Цивільного кодексу України звернувся до суду.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою, зазначеною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.38-41), що підтверджується повернутими конвертами (а.с.48-54, 74-75), з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

10.04.2017р. у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.420 Цивільного кодексу України до об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать винаходи, корисні моделі, промислові зразки.

Згідно ч.2 ст.426 Цивільного кодексу України особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач є власником патенту на корисну модель №45263 СПОСІБ КЕРУВАННЯ НАСОСНОЮ СТАНЦІЄЮ, виданого відповідно до Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" та зареєстрованого в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 26.10.2009р. (а.с.26).

За ч.4 ст.426 Цивільного кодексу України умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2010р. у справі №19/31-10 зобов'язано Державне промислове підприємство "Кривбаспромводопостачання" укласти з Дочірнім підприємством "ДНІПРОМАШЗБАГАЧЕННЯ" направлений супровідним листом №2-1 від 11.01.2010р. Ліцензійний договір №1-ЛД про надання послуг з використання корисної моделі, підписаний Дочірнім підприємством "ДНІПРОМАШЗБАГАЧЕННЯ" 11.01.2010р.

29.03.2010р. між Дочірнім підприємством "ДНІПРОМАШЗБАГАЧЕННЯ" (ліцензіар) та Державним промисловим підприємством "Кривбаспромводопостачання" (ліцензіат) укладено ліцензійний договір №1-ЛД/154 про надання послуг з використання корисної моделі, за п.1.1. якого ліцензіар, будучи власником патенту на корисну модель №45263 СПОСІБ КЕРУВАННЯ НАСОСНОЮ СТАНЦІЄЮ, на підставі патенту на корисну модель №45263, виданого відповідно до Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", надає ліцензіату послугу, за якою надає йому невиключну ліцензію на корисну модель №45263 СПОСІБ КЕРУВАННЯ НАСОСНОЮ СТАНЦІЄЮ, яку ліцензіат отримує для використання у власній господарській діяльності на території України з метою раціоналізації власних виробничих процесів та для науково-технічного забезпечення власної господарської діяльності.

За п.3.1. договору ліцензіар надає ліцензіату на строк дії цього договору і за винагороду послуги з надання невиключної ліцензії на використання корисної моделі, яка охороняється патентом.

Пунктами 7.1., 7.2., 7.3. договору сторони узгодили порядок та строк оплати наданих послуг.

Договір є чинним протягом 10 років з моменту його укладення (п.11.1. договору).

30.03.2010р. сторони внесли доповнення до договору, виклавши п.1.1. договору в такій редакції: "ліцензіар, будучи власником патенту на корисну модель №45263 СПОСІБ КЕРУВАННЯ НАСОСНОЮ СТАНЦІЄЮ, на підставі патенту на корисну модель №45263, виданого відповідно до Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" та зареєстрованого в Державному реєстрі патентів України на корисні моделі 26.10.2009р., надає ліцензіату послугу, за якою надає йому ліцензію на корисну модель №45263 СПОСІБ КЕРУВАННЯ НАСОСНОЮ СТАНЦІЄЮ, яку ліцензіат отримує для використання у власній господарській діяльності на території України з метою раціоналізації власних виробничих процесів та для науково-технічного забезпечення власної господарської діяльності"; виклавши п.3.1. договору в такій редакції: "ліцензіар надає ліцензіату на строк дії цього договору і за винагороду послуги з надання ліцензії на використання корисної моделі, яка охороняється патентом".

У подальшому сторони уклали додаткові угоди №1 від 01.07.2011р., №2 від 29.12.2011р. та №3 від 22.04.2014р., якими вносили зміни до договору.

У лютому 2017р. Державне промислове підприємство "Кривбаспромводопостачання" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дочірнього підприємства "Дніпромашзбагачення", в якому просить визнати недійсним ліцензійний договір про надання послуг з використання корисної моделі №1-ЛД/154, укладений 29.03.2010р. між Державним промисловим підприємством "Кривбаспромводопостачання" та Дочірнім підприємством "Дніпромашзбагачення".

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що не використовує у своїй господарській діяльності СПОСІБ КЕРУВАННЯ НАСОСНОЮ СТАНЦІЄЮ відповідно до патенту на корисну модель №45263, а заходи щодо заощадження грошових коштів на використанні електроенергії запроваджені на підприємстві до укладення спірного договору. Позивач зазначає, що звертався до відповідача з пропозицією розірвати договір, однак останній відповіді не надав. Крім того, позивач зазначає, що Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу розглядається кримінальна справа відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (якими підписано оспорюваний ліцензійний договір), якого обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212, ч.5 ст.191, ч.5 ст.27 та ч.ч.1, 2 ст.209 КК України. Позивач вважає, що ліцензійний договір укладено лише з метою розтрати грошових коштів позивача, у зв"язку з чим на підставі ч.ч.1, 5 ст.203 Цивільного кодексу України звернувся до суду.

Відповідно до ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України (ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України).

За п.2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У частині 5 п. 2.10. даної Постанови зазначено, що у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач не довів належними доказами, що зміст договору про надання послуг з використання корисної моделі №1-ЛД/154 від 29.03.2010р. суперечить нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Договір про надання послуг з використання корисної моделі №1-ЛД/154 від 29.03.2010р. був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки до нього вносились зміни згідно додаткових угод, договір виконувався, що підтверджується, зокрема, постановою Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 16.09.2015р.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.33-34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позивачу у позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Повне рішення складено 18.04.2017р.

Суддя ОСОБА_3