ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017 справа № 905/681/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2: від третьої особи-1: від третьої особи-2: ОСОБА_4, довіреність №7 від 14.04.2017р. не зявився не зявився не зявився не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Євразтранс Україна, м.Дніпро
на ухвалу господарського суду Донецької області
за заявою відпро заміну сторони правонаступником 06.03.2017р.
у справі№ 905/681/15 (суддя В.І. Матюхін)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Євразтранс Україна, м.Дніпро
до за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача1.Державного підприємства Донецька залізниця, м.Донецьк 2.Державної адміністрації залізничного транспорту України, м.Київ 1.Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпропетровська операторська компанія, м.Дніпропетровськ 2.Товариства з обмеженою відповідальністю Південно-східна транспортна компанія, м.Дніпропетровськ
провитребування майна, здійснення дій і стягнення 263,16грн
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.11.2015р. по справі №905/681/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Євразтранс Україна задоволено в повному обсязі. Зобовязано Державне підприємство Донецька залізниця передати позивачу у володіння вагон, аналогічний вагону №59607697 (модель 12-783, 4-вісний цільнометалевий напіввагон, тип 5600, рік випуску 2011) разом з усією технічною документацією на цей вагон. Стягнуто з Державного підприємства "Донецька залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Євразтранс Україна 263,16грн. списаного тарифу за доставку вагону і 6700,95грн. - відшкодування витрат по оплаті судового збору.

На виконання зазначеного рішення видано накази.

03.08.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю Євразтранс Україна звернулося до господарського суду Донецької області з заявою про заміну боржника у судових наказах - Державного підприємства Донецька залізниця його правонаступником Публічним акціонерним товариством Українська залізниця. Зазначена заява за своєю суттю є заявою про заміну сторони в порядку ст.25 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.03.2017р. (з урахуванням ухвали суду першої інстанції від 21.03.2017р. про виправлення описки) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Євразтранс Україна про заміну сторони відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи - Державного підприємства Донецька залізниця не внесено і, як наслідок, реорганізація (припинення діяльності) відповідача ще не завершена.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю Євразтранс Україна звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а заяву позивача про заміну боржника у судових наказах задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що частина 6 статті 2 Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування має спеціальний (пріоритетний у застосуванні) характер по відношенню до загальних норм ст.104, 107 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що вбачається з пункту 2 Перехідних та прикінцевих положень цього Закону. Зазначена норма не покладає факт правонаступництва створеного Публічного акціонерного товариства Українська залізниця за правами і обовязками визначених підприємств Укрзалізниці в залежність від обовязкового попереднього припинення означених підприємств, в тому числі і Державного підприємства Донецька залізниця.

Скаржник наголошує, що системний аналіз ч.3, 9 ст.2 Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування та послідовності дій зі створення Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, визначеної Постановою Кабінету Міністрів України №200 від 25.06.2014р., дає підстави для висновку, що злиття підприємств, на базі яких мало створюватися Публічне акціонерне товариство Українська залізниця (у тому числі: складання відповідних передавальних актів та формування статутного фонду) мало хронологічно передувати державній реєстрації їх правонаступника (Публічного акціонерного товариства Українська залізниця), тобто, моменту набуття ним статусу субєкта правовідносин у розумінні ст.91, 92 ЦК України. Таким чином, факт створення правонаступника є цілком самодостатнім для правонаступництва.

Разом з тим, позивач звертає увагу на те, що за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Публічне акціонерне товариство Українська залізниця визначене правонаступником у тому числі і Державного підприємства Донецька залізниця, що узгоджується і зі змістом ч.2 п.2 Статуту Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №735 від 02.09.2015р., які не були змінені чи скасовані у встановленому діючим законодавством порядку.

Крім того, скаржник зазначає, що частина 1 статті 2 Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування уповноважує Кабінет Міністрів України прийняти рішення про створення означеного Публічного акціонерного товариства, проте його статус як правонаступника відповідних підприємств (у тому числі Державного підприємства Донецька залізниця) безпосередньо визначений цим Законом і можливість запровадження винятків чи обмежень щодо такого правонаступництва за підприємствами визначеного переліку, у тому числі в залежності від здійснення/нездійснення дій з інвентаризації майна у розумінні Постанови Кабінету Міністрів України №604 від 12.11.2014р. вказаним Законом не передбачена.

В обґрунтування своєї позиції апелянт разом з іншим зазначає, що положення ч.2 ст.104 ЦК України визначають момент припинення юридичної особи, а не момент правонаступництва, який відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України, наступає в момент передання прав та обовязків правонаступника.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.04.2017р. у справі №905/681/15 (головуючий Марченко О.А., судді Колядко Т.М., Попков Д.О.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Євразтранс Україна прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 25.04.2017р.

У звязку з перебуванням у відпустці на дату розгляду справи головуючого судді Марченко О.А., на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті повторного автоматизованого розподілу справи сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Скакун О.А., Стойка О.В.

У судовому засіданні 25.04.2017р. представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представники відповідачів та третіх осіб у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, своїми правами, передбаченими ст.22 ГПК України, не скористалися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обмежений строк розгляду апеляційної скарги, а також належне повідомлення учасників судового процесу про час та місце судового засідання, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників відповідачів та третіх осіб за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно частини 5 статті 106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" () як нова юридична особа утворена згідно із Законом України "Про особливості утворення публічно акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015р. № 735.

Відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття. Серед таких підприємств є Державне підприємство "Донецька залізниця", яке є відповідачем по справі.

Як вбачається із положень вищенаведеного Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200, всі підприємства, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", реорганізовуються шляхом злиття.

Реорганізація юридичної особи, як самостійний вид її припинення, передбачає проведення певної процедури та характеризується деякими особливостями. Так, зокрема, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (ст.104 ЦК України); комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами (ст.107 ЦК України).

Отже, відповідно до цивільного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб, перехід прав і обов'язків до новоутвореної юридичної особи, відбувається на підставі передавального акта, в якому про це має бути чітко зазначено.

Про необхідність затвердження таких передавальних актів йдеться і в постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Таким чином, судова колегія зазначає, що сама по собі вказівка в Законі та у постанові Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200, а також Статуті про те, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, не означає автоматичного правонаступництва без проведення інвентаризації майна, затвердження передавальних актів і припинення юридичних осіб та підприємств.

Господарським судам необхідно мати на увазі, що саме лише прийняття рішення про ліквідацію суб'єкта господарювання не позбавляє його статусу юридичної особи, і до внесення до названого державного реєстру запису про припинення його діяльності він, зокрема, може виступати учасником судового процесу в загальному порядку (пп.4.7 п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, розміщеної на веб - сайті Міністерства юстиції України, Державне підприємство "Донецька залізниця" є діючою юридичною особою та свою господарську діяльність не припинила, а тому може виступати учасником судового процесу в загальному порядку.

Крім того, пунктами 4 і 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014р. №200 визначено, що проведенню реорганізації (злиття) має передувати проведення інвентаризації майна підприємств, що реорганізуються (зливаються), та складання актів інвентаризації майна, після чого мають складатися та затверджуватися передавальні акти майна та зведені акти майна, що вносяться до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Разом з тим, у зазначеній вище постанові Кабінету Міністрів України і пункті 5 встановлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, і відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств і установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п.2 постанови КМУ від 12.11.2014р. № 604.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014р. №604 "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції" передбачено, що проведення інвентаризації та оцінки майна (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, має бути здійснено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м.Севастополя, а також завершення проведення антитерористичної операції, після чого мають бути подані пропозиції щодо зміни статутного капіталу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Вищенаведені нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України прямо вказують, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (в тому числі й Державного підприємства «Донецька залізниця»), їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, не ввійшло до статутного капіталу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». При цьому в балансі Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» мають тимчасово відображатися тільки активи таких підприємств (зобов'язання в балансі не відображаються і до Публічного акціонерного товариства "Укрзаліниця" не переходять).

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014р. №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення" Донецьку і Луганську області з 07.04.2014 року визначено районами проведення антитерористичної операції, а Державне підприємство «Донецька залізниця» зареєстровано у м.Донецьку.

Із комплексного аналізу зазначених норм права можна дійти висновку, що спеціальним Законом №4442-VI визначено особливості утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», на виконання якого Кабінет Міністрів України прийняв відповідні нормативно-правові акти та діяв не тільки як вищий орган у системі органів виконавчої влади, а й як особа, яка здійснює на підставі цього Закону від імені держави функції вищого органу управління Товариством.

Зважаючи на викладене, питання правонаступництва Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» стосовно Державного підприємства «Донецька залізниця» визначається спеціальним законом та прийнятими на його виконання постановами №200 та №604, які пов'язують перехід прав і обов'язків Державного підприємства «Донецька залізниця» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 08.02.2017р. у справі №3-1586гс16, у справі №3-1417гс16, від 22.02.2017р. у справі №3-50гс17, у справі №3-40гс17, у справі №3-41гс17, у справі №3-26гс17, від 15.03.2017р. у справі № 3-53гс17, у справі №3-1589гс16, у справі №3-32гс17, у справі № 3-1500гс16, у справі №3-1590гс16, у справі № 3-1587гс16.

Враховуючи зазначене, судова колегія приходить до висновку, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» не стало правонаступником Державного підприємства «Донецька залізниця», оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обов'язків до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014р. №604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції. Крім того, передавальний акт між вказаними підприємствами не складався, майно не було внесено до статутного капіталу правонаступника, що свідчить про те, що Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» не має відповідати за неналежне виконання своїх зобов'язань Державним підприємством «Донецька залізниця».

На підставі вищевикладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування ухвали господарського суду Донецької області від 06.03.2017р. у справі №905/681/15, оскільки остання відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Євразтранс Україна, м.Дніпро на ухвалу господарського суду Донецької області від 06.03.2017р. у справі №905/681/15 - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 06.03.2017р. у справі №905/681/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.А. Скакун

ОСОБА_3

Надруковано 9 прим.: 1 позивачу; 2 - відповідачу-1; 1 - відповідачу-2; 1 третій ос.-1; 1 третій особі-2; 1 - у справу; 1 - ДАГС; 1 - ГСДО