РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2017Справа №910/2801/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" до Товариства з обмеженою діяльністю "Карпатигаз" про визнання договору недійсним, за участю представників позивача - Бакуліна О.Ю., довіреність №б/н від 09.10.2016 року, Ревуцької Т.О., довіреність №б/н від 06.02.2017 року відповідача - Михайлова В.Л., довіреність №9 від 10.01.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №ВПВ/НАК-4 від 08.08.2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою діяльністю "Карпатигаз" та Товариством з обмеженою діяльністю "Карпатигаз" як оператором спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну діяльність від 24.03.2004 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.02.2017 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 15.03.2017 року.

14.03.2017 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

15.03.2017 року в судовому засіданні оголошено перерву на 12.04.2017 року.

11.04.2017 року позивачем через канцелярію суду надано письмові пояснення у справі.

18.04.2017 року позивачем через канцелярію суду надано письмові пояснення у справі.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову є вимоги про визнання недійсним договору відступлення права вимоги №ВПВ/НАК-4 від 08.08.2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою діяльністю "Карпатигаз" та Товариством з обмеженою діяльністю "Карпатигаз" як оператором спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну діяльність від 24.03.2004 року. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що договір про відступлення права вимоги №ВПВ/НАК-4 від 08.08.2016 року є недійсним з тих підстав, що він всупереч ч. 3 ст. 238 ЦК України від імені обох сторін підписаний однією і тією ж особою, скріплений печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз", з чого вбачається відсутність наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

За приписом статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини 3 статті 238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно зі ст. 243 Цивільного кодексу України комерційним представником є особа, яка постійно та самостійно виступає представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності. Комерційне представництво одночасно кількох сторін правочину допускається за згодою цих сторін та в інших випадках, встановлених законом. Повноваження комерційного представника можуть бути підтверджені письмовим договором між ним та особою, яку він представляє, або довіреністю.

Судом встановлено, що 24.03.2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича Фірма "Техпроект" (сторона-1) та Дочірнєю компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (сторона-2) було уклаено договір №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність, згідно умов якого, за цим договором (п. 1.1. договору) сторони зобов'язуються об'єднати свої вклади та ве сти спільну інвестиційну та виробничу діяльність з метою розвитку розробки Вишневського газоконденсатного родовища шляхом: додаткового проектування розробки Вишневського родовища, стабілізації видобутку вуглеводнів на свердловинах №№ 1, 3, 6, 7, 21, 22 Вишневского родовища, капітального ремонту свердловин №№ 1, 3, 6, 7, 21, 22 Вишневського родовища, підготовки та впровадження програм, спрямованих на підвищення віддачі продуктивних пластів та продуктивності свердловин, буріння, облаштування та експлутація нових свердловин на Вишневському родовищі відповідно до проекту розробки, видобутку та реалізації видобутих вглеводнів та отримання прибутку в інтересах сторін.

Згідно пункту 4.3. зазначеного договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність № 493 від 24.03.2008 року, ведення спільних справ та поточне керівництво спільною діяльні стю здійснює сторона-1 (далі також - оператор). При цьому оператор діє в межах, обумовлених даним договором, програмами спільної дія льності та рішеннями комітету управління. Оператор здійснює ведення спільних справ учасників договору на підставі довіреності, що видається стороною-2.

Відповідно до п. 4.9 зазначеного договору про спільну інвестиційну та виробничу діяльність № 493 від 24.03.2008 року до обов'язків та компетенції оператора відноситься, зокрема, укладення (зміна, припинення) та виконання договорів (правочинів) в межах завдань та повноважень, передбачених даним договором, програмами спільної діяльності та довіреністю.

20.02.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича Фірма "Техпроект" (сторона-1) та Дочірнєю компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (сторона-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (сторона-3) було укладено додаткову угоду №3 до договору №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність, пунктом 7 якої сторони домовилися пункт 4.3 договору викласти в наступній редакції: « 4.3. Ведення спільних справ та поточне керівництво спільною діяльністю, здійснює сторона-3 (далі також - оператор). При цьому оператор діє в межах, обумовлених цим договором, програмами спільної діяльності та рішеннями комітету управління. Цим договором сторона-1 та сторона-2 надають стороні-3 повноваження і права представляти інтереси спільної діяльності та вчиняти дії від імені спільної діяльності у взаємовідносинах з будь-якими державними органами і органами місцевого самоврядування, банками, нотаріальними конторами, органами, підприємствами, установами та організаціями в Україні і поза її межами незалежно від форми власності, фізичними особами, в тому числі (але не виключно) у податкових, правоохоронних і судових органах України і інших держав з питань, що стосуються спільної діяльності за цим договором, діяти у зазначених взаємовідносинах виключно на підставі цього договору без надання стороною-1 та стороною-2 відповідних окремих довіреностей згідно з ч. 2 ст. 1135 Цивільного кодексу України, в тому числі вчиняти дії, передбачені підпунктом 4.9.13 цього договору».

08.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИГАЗ" як Оператор спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 року (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №ВПВ/НАК-4 (оспорюваний договір), відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредитору і стає кредитором за договором №КГ/15-01 купівлі-продажу природного газу від 31.03.2016 року (надалі - основний договір), укладеним між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (надалі - боржник), в частині права вимоги одержання частини оплати за поставлений природний газ первісним кредитором боржнику згідно з умовами основного договору у розмірі 14 335 525 грн. 60 коп. До нового кредитора переходить також право на стягнення штрафних санкцій та збитків за порушення виконання Боржником своїх зобов'язань за основним договором пропорційно розміру оплати за поставлений природний газ, право вимоги якої передається за цим договором (п. 1.1. договору). За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов'язань останнього з оплати вартості природного газу, переданого за основним договором, штрафних санкцій та збитків, як це визначено у п.1.1 договору. (п.1.2 договору)

Спірний договір від імені первісного кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" було укладено в особі директора Синюка Бориса Борисовича, який діє на підставі Статуту, з однієї сторони та від імені нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИГАЗ" як Оператора спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 року в особі ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності №12 від 01.08.2016 р., з другої сторони.

Згідно зі статтею 1130 Цивільного кодексу України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватись на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Відповідно до частини 2 статті 1131 Цивільного кодексу України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Отже, договір про спільну діяльність визначає, що за таким договором діяльність повинна бути спільною, тобто виконується, досягається всіма учасниками. І мета у договорі характеризується єдністю і спільністю для всіх учасників та правомірністю. Наявність спільної мети відмежовує зазначений договір від інших правочинів, оскільки інтереси контрагентів не є протилежними і взаємно направленими, позаяк інтереси сторін спірного договору завжди збігаються і задовольняються за допомогою спільних дій на основі об'єднаної майнової бази. Єдність інтересів обумовлена спільністю мети, досягнення якої рівною мірою важливе для всіх учасників. При цьому, спільною у договорі є не тільки мета, а й інтерес учасників до її досягнення. Конкретність мети спільної діяльності пов'язана із єдністю і знаходить свій вияв у специфічному характері права вимоги виконання за цим договором.

Статтею 1135 Цивільного кодексу України передбачено, що під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства. У разі спільного ведення справ для вчинення кожного правочину потрібна згода всіх учасників. У відносинах із третіми особами повноваження учасника вчиняти правочини від імені всіх учасників посвідчується довіреністю, виданою йому іншими учасниками, або договором простого товариства.

Таким чином, відповідно до умов договору №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 року та норм статті 1135 Цивільного кодексу України саме на Товариство з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИГАЗ" як оператора спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 року було покладено ведення всіх справ та поточне керівництво спільною діяльністю товариства без видачі відповідної довіреності, в тому числі й надано право на укладання договорів, на підставі договору простого товариства, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою "Техпроект", Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИГАЗ".

Відповідно до вимог наказу Державної податкової адміністрації України №380 у всіх документах, пов'язаних з веденням спільної діяльності, і яким чинним законодавством передбачено заповнення рядка "код за ЄДРПОУ" зазначається реєстраційний (обліковий) номер платника податків з Тимчасового реєстру ДПАУ (ТРДПАУ). Так, кодом ТРДПАУ за договором №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 року є 455860319, що підтверджується відповідними довідками про взяття на облік платника податків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИГАЗ" як оператор спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 року веде бухгалтерський облік спільної діяльності без створення юридичної особи не має коду ЄДРПОУ, а лише реєстраційний (обліковий) номер платника податків з Тимчасового реєстру ДПА та окремо від результатів власної фінансової діяльності складає окремий баланс і відповідні форми фінансової звітності спільної діяльності та відповідно до п.4.3. договору №493 представляє інтереси спільної діяльності, тобто є комерційним представником у взаємовідносинах з третіми особами.

Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИГАЗ" та Товариство з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИГАЗ" як оператор спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 року є різними суб'єктами господарювання.

Отже, за заявленими вимогами позивачем не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, правові підстави для визнання договору відступлення права вимоги №ВПВ/НАК-4 від 08.08.2016 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИГАЗ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАРПАТИГАЗ" як оператором спільної діяльності за договором №493 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 24.03.2004 року відсутні, і тому в позові слід відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 24.04.2017р.

Суддя С.О.Чебикіна