ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2017 р.Справа № 922/732/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз", м. Харків
про стягнення 84086,99 грн.
за участю представників:

позивача - Черкашина С.Ю., за довіреністю № 007ДР-40-1216 від 30.12.2016 року;

відповідача - не з`явився;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз") - Черкашина С.Ю., за довіреністю № 007Др-45-1216 від 29.12.2016 року;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 11415jj74VGP016 від 01.01.2016 року в сумі 84086,99 грн., з яких 82133,78 грн. основного боргу, 1764,19 грн. пені та 189,02 грн. 3% річних. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.03.2017 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 20.03.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 16.03.2017 року представник позивача надав клопотання про долучення до матеріалів справи документів (вх. № 9002).

Через канцелярію господарського суду Харківської області 20.03.2017 року представник відповідача надав клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз" та відділ Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Харківській області (вх. № 9352).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.03.2017 року розгляд справи було відкладено на 03.04.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 03.04.2017 року від позивача надійшли заперечення (вх. № 10898) з додатками на клопотання відповідача про залучення до участі у справі 3-їх осіб.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.04.2017 року розгляд справи було відкладено на 24.04.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 20.04.2017 року представник позивача надав письмові пояснення по справі разом із документами для долучення до матеріалів справи (вх. № 13270).

Через канцелярію господарського суду Харківської області 24.04.2017 року представник відповідача надав клопотання про зупинення провадження у справі (вх. № 13549). В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на те, що 24.04.2017 року останнім було подано до господарського суду Харківської області позовну заяву про скасування розрахунку необлікованих об`ємів природного газу, визнання недійсним протоколу засідання, скасування оперативно-господарських санкцій та оскільки зазначений позов є пов`язаним із даним позовом відповідач просить суд зупинити провадження у справі № 922/732/17.

Суд, розглянувши вказане клопотання, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: 1) призначення господарським судом судової експертизи; 2) надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів; 3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

В абзацах 1, 2 пункту 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Виходячи з аналізу діючої норми ст.79 ГПК України, суд зазначає, що суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

В даному випадку в обґрунтування поданого клопотання відповідачем було надано копію позовної заяви поданої до господарського суду Харківської області лише 24.042017 року.

Проте доказів прийняття судом вказаного позову та призначення до розгляду у судовому засіданні, відповідачем до суду не надано (ухвалу суду).

Враховуючи те, що ст. 79 ГПК України передбачено зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а в матеріалах справи відсутні докази прийняття господарським судом Харківської області позову ФОП ОСОБА_2 до ПАТ "Харківміськгаз" та ТОВ "Харківгаз Збут" та призначення його до розгляду, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі № 922/732/17, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні клопотання відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні 24.04.2017 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача "Харківміськгаз" в судовому засіданні 24.04.2017 року проти позову не заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.04.2017 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка в протоколі судового засідання від 03.04.2017 року.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

01.01.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач) було укладено договір № 18319 11415JJ74VGP016 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів.

Відповідно до умов вищезазначеного договору, позивач зобов'язувався поставити природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором, для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов'язався оплатити вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.9 договору, визначення фактичного обсягу поставленого обсягу природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку: за підсумками розрахункового періоду відповідач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати позивачу копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого природного газу відповідачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та відповідачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Відповідно до п. 3.2 договору ціна газу становить 6896,70 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ 1379,34 грн., всього з ПДВ 8276,04 грн.

Відповідно до п. 4.7 договору, оплата газу здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Відповідач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період.

Відповідно до п. 4.2.3 договору, остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Як зазначає позивач, ним було належним чином виконано умови, укладеного між сторонами договору та надано відповідачу послуги з постачання природного газу у кількості 12,580 тис. м. куб. за грудень 2016 року на суму 117682,84 грн., що підтверджується реєстром обсягів розподіленого природного газу.

Відповідач в свою чергу порушував умови договору та не вчасно та не в повному обсязі здійснював розрахунки за спожитий газ, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка складає 82133,76 грн.

Заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що 21.12.2016 року представником ПАТ «Харківміськгаз» було складено акт № 49152/16 перевірки технічного стану вузла обліку, відповідно до якого було виявлено зрив пломбу вального матеріалу на кришці (заглушка) відстійника до вузла обліку газу. За твердженням відповідача вказані обставини стали підставою для донарахування додаткових об`ємів газу, який відповідачем спожитий не був.

Стосовно заперечень відповідача, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2016 року представником ПАТ «Харківміськгаз» було складено акт про порушення № 21/12/1, яким встановлено обрив пломбу вального матеріалу та підключено не сертифіковане газове обладнання без внесення в проектну документацію.

Вказаним актом було зобов`язано відповідача демонтувати зварочним способом невикористаний опуск у місці приєднання до газопроводу.

Вищезазначений акт підписаний з боку відповідача.

Також в матеріалах справи наявний акт перевірки технічного стану вузла обліку від 21.12.2016 року, відповідно до якого проведено перевірку вузла обліку та встановлено відповідні порушення.

Зазначений акт також підписаний відповідачем.

Враховуючи виявлені порушення, представником ПАТ «Харківгаз» було складено протокол № 150/16 від 27.12.2016 року про направлення на позачергову повірку/експертизи ЗВТ та пломб, який також підписаний відповідачем.

27.12.2016 року ДП «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» було видано довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки № ЦСБ473П, якою встановлено, що основна відносна похибка лічильника при витратах 0,05Q maх та Q min перевищує допустимі межі.

Взаємовідносини між суб'єктами господарювання під час передачі з газорозподільних мереж споживачу природного газу, у тому числі видобутого з газових і газоконденсатних родовищ, та нафтового газу, отриманого з нафтових родовищ регламентують Правила обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджені наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року № 618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26.01.2006 року за № 67/11941.

Згідно з пунктом 3 Правил вузол обліку газу - сукупність засобів вимірювальної техніки та допоміжних засобів, що призначена для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об'єму газу, зведеного до стандартних умов, і складається з одного або декількох вимірювальних комплексів.

Комерційний вузол обліку газу - це вузол обліку газу, за даними якого сторонами договору на постачання газу оформлюються акти приймання-передачі газу і здійснюються взаєморозрахунки.

Відповідно до пункту 5.1 Правил постачання газу споживачу здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку газу.

Згідно з п. 5.2 Правил у разі відсутності вузла обліку газу в обліковій організації приймаються дані комерційного вузла обліку газу споживача.

Відповідно до п. 5.12 Правил у разі виникнення між сторонами суперечливих питань щодо технічних, у тому числі метрологічних, характеристик засобу вимірювальної техніки сторони договору мають право вимагати проведення позачергової або екпертної повірки ЗВТ територіальними органами Держспоживстандарту України.

Отже, право позивача вимагати позачергової перевірки вузлів обліку, установлених у споживача, спеціально уповноваженим органом у сфері метрології чітко передбачено законодавством.

Крім того здійснення позачергової перевірки вузлів обліку передбачено умовами, укладеного між сторонами договору, а саме п. 5.1.2 у відповідності до умов якого, постачальник має право безперешкодного доступу на територію об`єктів споживача, а також до комерційних вузлів обліку природного газу, що встановлені на об`єктах споживача, для звірки даних фактичного споживання природного газу.

Згідно з п. 4.2.1, 4.2.4, п. 5.5 Національного стандарту України ДСТУ 2708:2006 Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення. (надалі -ДСТУ) одним із видів повірки є позачергова повірка, яку проводять до закінчення міжповірочного інтервалу у певних передбачених випадках, зокрема, за потреби заявника пересвідчитись у придатності засобів вимірювальної техніки до застосування.

При цьому, як свідчать матеріали справи, позивачем проведено саме позачергову повірку зазначеного лічильника газу.

Пунктом 5.6.1 ДСТУ встановлено, що результати вимірювання та інші дані, отримані під час проведення повірки, має бути задокументовано відповідно до методики повірки. На вимогу заявника йому надають засвідчену копію протоколу повірки.

Відповідно до п. 5.6.7 ДСТУ на засоби вимірювальної техніки, що визнані непридатними до застосування за результатами повірки, оформлюють довідку про непридатність, яку видають заявнику на його вимогу.

За результатами вимірювань, отриманих під час повірки лічильника газу відповідача, встановлена його непридатність до застосування.

При цьому, відповідно до п. 5.6.6 ДСТУ якщо в результаті повірки засіб вимірювальної техніки визнають непридатним до застосування, то вчений зберігач еталону або державний повірник анулює свідоцтво про повірку і (або) гасить попередній відбиток повірочного тавра чи робить відповідний запис у експлуатаційних документах.

Непридатність засобу вимірювальної техніки до застосування (спірного лічильнику газу) встановлена за результатами вимірювань, отриманих під час проведення повірки, а тому порядок оформлення довідки відповідно до п. 5.6.7 ДСТУ не спростовує наведену обставину, оскільки довідка про непридатність, відповідно до п. 5.6.7 ДСТУ, оформлюється на засоби вимірювальної техніки, що вже визнані непридатними до застосування за результатами повірки.

Отже в даному випадку позивачем у відповідності до умов чинного законодавства було проведено позачергову повірку лічильника та встановлено його непридатність.

Отже, вузол обліку газу відповідача працював з лічильником газу, який був визнаний непридатним до застосування, а тому є правомірним проведений перерахунок об'єму протранспортованого за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання за період з 01.12.2016 року по 27.12.2016 року складає 629,00 годин роботи газового неопломбованого обладнання згідно з актом та 12580,00 м.куб. спожитого газу.

29.12.2016 року ПАТ «Харківгаз», згідно розділу ХІ, глави 4, п. 4.1 Постанови НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року, за № 1379/27824 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем», було виконано перерахунок не облікованих об`ємів природного газу за період з 01.12.2016 року по 27.12.2016 року.

На вищезазначеному розрахунку міститься підпис відповідача про отримання 05.01.2017 року документів технічного розрахунку, технічного акту за грудень 2016 року, акт № ХРГ0002446 за послуги розподілу природного газу за грудень 2016 року (а.с. 52).

Вищезазначене спростовує твердження відповідача щодо неотримання документів у повному обсязі.

На підставі здійсненого розрахунку, позивачем було направлено на адресу відповідача акт № ХО300043469 від 31.12.2016 року приймання-передачі природного газу до договору на постачання природного газу, що підтверджується описом вкладення у цінний лист (а.с. 56).

Відповідач вищезазначений акт не підписав та не здійснив оплати спожитого газу у повному обсязі.

Відповідно до п. 2.9.2 договору, на підставі отриманих від відповідача даних та/або даних оператора ГРМ позивач протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником позивача.

Відповідно до п. 2.9.3 договору, відповідач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути позивачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником відповідача та скріплений печаткою відповідача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 2.9.4 договору, у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу відповідачем, обсяг постачання газу встановлюється позивачем в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. Відповідач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обліку обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних позивача.

В даному випадку в матеріалах справи відсутня мотивована відмова відповідача від підписання акту приймання-передачі природного газу.

Також в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до суду за вирішенням спору з приводу обліку обсягів спожитого газу.

Отже в даному випадку суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів невідповідності вимогам чинного законодавства розрахунку позивача щодо обсягів спожитого газу відповідачем.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції": п. 2.1. згідно з частиною другою статті 43 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором № 18319 11415JJ74VGP016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 01.01.2016 року у розмірі 82133,79 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 189,02 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимога про стягнення 3% річних в сумі 189,02 грн. заявлена позивачем обґрунтовано, доведена матеріалами справи, вірно нарахована та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 1764,19 грн. пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.2.1. договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 1764,19 грн., розрахунок пені перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства, тому суд приходить до висновку щодо її задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (61036, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р 8 в АБ "Кліринговий дім", м. Київ, МФО 300647, ) 82133,78 грн. основного боргу, 1764,19 грн. пені,189,02 грн. 3% річних та 1600, 00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.04.2017 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/732/17