РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017Справа №910/922/17

За позовомДочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Деррік"
простягнення 3 009 770,89 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники за первісним позовом:

Від позивача - Городник Т.М., за довіреністю;

Від відповідача - Чередніченко М.О., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 3 009 770,89 грн. за договором №48 від 15.11.2011 на виконання робіт по будівництву розвідувальної свердловини 202 Сорочинського ГКР.

Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву просив позов залишити без розгляду на підставі п.1ч.1 ст. 81 ГПК України у зв'язку з тим, що позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати та відсутності надання жодних доказів на підтвердження факту перебування підписанта позовної заяви на посаді директора позивача.

Суд розглянувши подане клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.1ч.1ст. 81 ГПК України, дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки на виконання вимог ухвали суду від 14.02.2017 позивачем надано суду докази перебування підписанта позовної заяви на посаді директора, а саме наказ Національної акціонерної компанії «Надра України» від 08.11.2016 №93-к про призначення ОСОБА_3 на посаду директора ДП «Чернігівнафтогазгеологія».

Також у відзиві на позовну заяву та в окремо поданому клопотанні відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності до вимог позивача в зв'язку з чим відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволені його позовних вимог.

У судовому засіданні 11.04.2017 позивачем підтримано свої позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні 11.04.2017 проти позову заперечував та підтримав свою заяву про застосування строку позовної давності.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2011 року між Дочірнім підприємством Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" (надалі - Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Деррік" (надалі - Замовник) був укладений Договір на виконання робіт по будівництву розвідувальної свердловини 202 Сорочинського ГКР (надалі - Договір).

Згідно з п. 2.1 Договору підрядник - ДП «ЧНГГ» зобов'язується вчасно і якісно виконати роботи по будівництву розвідувальної свердловини 202 Сорочинського ГКР, проектною глибиною 4150м, згідно Робочого проекту на будівництво розвідувальної свердловини 202 Сорочинського ГКР та вартості виконання робіт по будівництву розвідувальної свердловини 202 Сорочинського ГКР (Додаток №1), що додаються до Договору, замовник - Відповідач у свою чергу, зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Термін виконання робіт та їх вартості може бути переглянутий за погодженням сторін згідно з п.3.3 Договору №48 від 15.11.2011.

Вартість робіт, що становлять предмет Договору, приймається за договірною ціною (Додаток № 1 до цього Договору).

Згідно пп. 4.3.2 Договору оплата виконаних робіт проводиться Замовником щомісячно у встановленому даним Договором порядку через банк на поточний рахунок Виконавця на підставі акту про виконані роботи, який складається Виконавцем і подається Замовнику до 4-го робочого дня наступного за звітним місяця. Відповідно до пп.4.3.6 Договору, у випадку, коли Замовник підписав акт про виконані роботи, Замовник до 10 числа, наступного за звітним місяця проводить повний розрахунок з Виконавцем за виконані роботи.

Також пп.4.3.4 Договору передбачено, що до акту виконання робіт, за погодженням Сторін, включаються витрати, що не передбачені Додатком №1 до Договору.

Остаточна вартість виконання робіт визначена додатковою угодою №2 від 21 серпня 2012 року до Договору №48 від 15.11.2011р. на виконання робіт по будівництву розвідувальної свердловини 202 Сорочинського ГКР, якою внесені зміни до додатка №1 та додатка №5 Договору, згідно якого вартість робіт склала: 8 926 853,00 грн.

Судом встановлено, що за своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором підряду.

Стаття 837 ЦК України передбачає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Тобто, законодавець покладає на підрядника обов'язок виконати роботу, а замовник зобов'язаний її прийняти і оплатити.

Як встановлено судом, на виконання Договору Позивачем виконано взяті на себе зобов'язання та виконано робіт на суму 10 086 560,55 грн., що підтверджується відповідними актами здачі-прийняття робіт, підписаними сторонами за вересень, грудень 2011 та з січня по листопад 2012 років.

Відповідачем взяті на себе зобов'язання виконано не в повному обсязі, перераховано платіжними кошти в загальній сумі 7 076 789,66 грн.

Отже, заборгованість Відповідача за виконані роботи по Договору №48 від 15.11.2011 року склала 3 009 770,89 грн.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.34, 36 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, представлені позивачем акти здачі-прийняття робіт є належним доказом виконання робіт по будівництву розвідувальної свердловини 202 Сорочинського ГКР, а отже виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором на суму 10 086 560,55 грн. здійснено належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦКУ визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з умов Договору (п. 4.3.6), строк оплати робіт за Договором настав. Так, за актом від 15.12.2011 р. - до 10.01.2012 p., за актом від 25.12.2011 р. - до 10.01.2012 p., за актом від 31.01.2012 р. - до 10.02.2012 p., за актом від 29.02.2012 р. - до 10.03.2012 p., за актом від 31.03.2012 р. - до 10.04.2012 p., за актом від 30.04.2012 р. - до 10.05.2012 p., за актом від 31.05.2012 р. - до 10.06.2012 p., за актом від 19.06.2012 р. - до 10.07.2012p., за актом від 30.06.2012 р. - до 10.07.2012 p., за актом від 31.07.2012 р. - до 10.08.2012 p., за актом від 09.08.2012 р.- до 10.09.2012 p., за актом від 31.08.2012 р. - до 10.09.2012 p., за актом від 30.09.2012 р. - до 10.10.2012 p., за актом від 31.10.2012 р. - до 10.11.2012 p., за актом від 30.11.2012 р. - до 10.12.2012 р.

Як відзначалось судом, відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності.

Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з положеннями ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.1 Постанови № 10 від 29.05.13. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" за змістом ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 223 Господарського кодексу України позовна давність має застосовуватися до вимог, що випливають з майново-господарських зобов'язань, визначених ст.175 Господарського кодексу України.

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.1 Постанови № 10 від 29.05.13. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного.

За приписами п. 2.2 зазначеної Постанови, за змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Аналогічна позиція міститься також в постанові від 12.06.07. Верховного Суду України у справі № П-9/161-16/165.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Відповідно до п. 4.2 Постанови №10 від 29.05.13. Пленуму Вищого господарського суду України, у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане. Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено судом, Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Деррік" роботи, отримані на підставі актів здачі прийняття-робіт в повному обсязі оплачені не були, строк оплати яких настав з 10.01.2012 р. - 10.12.2012 р. відповідно.

Оскільки строк оплати товару за наявними в матеріалах справи актами здачі прийняття-робіт настав 10.01.2012, 10.02.2012, 10.03.2012, 10.04.2012, 10.05.2012, 10.06.2012, 10.07.2012, 10.08.2012, 10.09.2012, 10.10.2012, 10.11.2012, 10.12.2012., суд дійшов висновку, що строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за вказаними актами здачі прийняття-робіт почав свій перебіг з 11.01.2012 - 11.12.2012 відповідно.

Статтю 264 Цивільного кодексу України визначено випадки, в яких перебіг позовної давності переривається.

Зокрема, у ч. 1 вказаної статті визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

При цьому, частиною 3 ст. 264 Цивільного кодексу України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 Цивільного кодексу України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. (п. 4.3 Постанови № 10 від 29.05.13. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Пунктом 4.4.1вказаної Постанови передбачено, що у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснювались часткові проплати суми боргу (остання в листопаді 2012 року). Окрім того, 31.12.2013 між сторонами було складено та підписано акт звірки взаємних розрахунків, сформованого станом на 13.01.2014.

Судом було зазначено, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може належати підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків.

Згідно з ч. 7 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства: забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; бере участь в оформленні матеріалів, пов'язаних з нестачею та відшкодуванням втрат від нестачі, крадіжки і псування активів підприємства; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Відповідно до Наказу №336 від 29.12.04. Міністерства праці та соціальної політики "Про затвердження Випуску 1 "Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності" Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників" головний бухгалтер забезпечує ведення бухгалтерського обліку, організовує роботу бухгалтерської служби, контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій, здійснює заходи щодо надання повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан, результати діяльності та рух коштів підприємства, забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах.

Наказом № 148/234/383 від 10.11.98. Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України "Про інвентаризацію заборгованості за станом на 1 листопада 1998 року" затверджено форму акту звіряння розрахунків, зокрема визначено, що акт підписується представниками підприємств.

Акт від 31.12.13. з боку позивача та відповідача було підписано директорами та головними бухгалтерами Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Деррік".

Отже, з огляду на вищенаведене, господарський суд дійшов висновку, що акт від 31.12.2013, сформований станом на 13.01.2014 звіряння взаєморозрахунків з боку обох сторін було підписано повноважними особами.

Судом враховано, що акт звіряння взаєморозрахунків не є первинним бухгалтерським документом, який засвідчує факт господарської операції. Проте, за висновками суду, акт звірки фактично є дією у розумінні ст. 264 Цивільного кодексу України, яка свідчить про визнання покупцем товару боргу і як наслідок переривання строку позовної давності. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 24.04.07. Верховного Суду України по справі № 26/271, від 06.02.13., від 16.01.14. та від 20.08.14. Вищого господарського суду України по справах № 25/067-11, № 901/1682/13, № 910/18104/13.

З огляду на наведене вище в сукупності, суд дійшов висновку, що підписання сторонами акту від 13.01.2014 звірки взаєморозрахунків вказує на визнання Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Деррік" своєї заборгованості за договором в розмірі 3 009 770,89 грн., що свідчить про переривання 13.01.2014 перебігу строку позовної давності за вимогами про стягнення означеної заборгованості.

Як зазначалось вище, після переривання перебіг позовної давності починається заново, отже, у даному випадку строк позовної давності за вимогою про стягнення основного боргу почав свій перебіг заново 13.01.2014 і закінчився 13.01.2017.

Разом з тим, з відмітки поштового календарного штемпеля на конверті, яким позовну заяву №19/2-16 від 12.01.2017 було направлено до Господарського суду міста Києва, вбачається, що позивач звернувся з даним позовом до суду 16.01.2017, тобто після спливу 13.01.17 трирічного строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Заяви про відновлення пропущеного строку позовної давності позивачем заявлено чи подано не було.

Враховуючи викладене та те, що позивач звернувся за захистом свого порушеного права з пропущенням без поважних причин строку позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 009 770,89 грн. заборгованості за виконані роботи відсутні.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.04.2017

Суддя І.І. Борисенко