ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.04.2017 Справа №905/432/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, , в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, ,

про стягнення 5770,85 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю, -

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 23.03.2017р. по 13.04.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №11/04/14 від 08.02.2017р. до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 5770,85 грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/432/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 21.02.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/432/17.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що на виконання зобов'язань за договором поставки №УПр15/104 від 07.07.2015р., який укладений між Публічним акціонерним товариством Авдіївський коксохімічний завод (нині-Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод) та Товариством з обмеженою відповідальністю Інкостіл Груп, 20.08.2016р. на адресу Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області, за накладною №50368455 відправлено у напіввагоні №67915462 вантаж концентрат вугільний, марки «К» група «К1», однак на станції призначення залізницею виявлено недостачу вантажу, про що був складений комерційний акт №БН696761/94 від 22.08.2016р.

Обставини викладені в означеному акті свідчать про доступ до вантажу, не збереженого перевезення на шляху слідування, що прямо вказує на вину залізниці та є підставою для стягнення заявленої суми вартості недостачі вантажу.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав залізничну накладну №50368455 від 20.08.2016р., комерційний акт №БН696761/94 від 22.08.2016р., розрахунок вартості вагової недостачі вугілля, а також у копіях: договір поставки №УПр15/104 від 07.07.2015р. разом із додатковими угодами №1 від 31.08.2015р., №2 від 03.06.2016р., №3 від 30.06.2016р., специфікацією №14 від 28.07.2016р. до нього; рахунок №13695 від 20.08.2016р., акт приймання-передачі продукції №13695 від 20.08.2016р., витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №21937085 від 17.05.2016р. стосовно позивача, довіреність на представника позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.308 Господарського кодексу України, ст.ст.110, 114, 127, 129 Статуту залізниць України, ст.ст.12, 25 Закону України Про залізничний транспорт.

21.03.2017р. від відповідача надійшли заперечення №2022/222 від 21.03.2017р., за змістом яких останній із позовними вимогами не погоджується та просить відмовити у їх задоволенні; зазначено, що на підтвердження завданих збитків позивачем не надано оригінали комерційного акту №БН696761/93 від 22.08.2016р. та належні докази вартості втраченого вантажу.

До заперечень додано копію довіреності на представника відповідача.

23.03.2017р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н від 23.03.2017р., до якого додано опис вкладення у цінний лист, датований 09.02.2017р., банківську виписку від 22.03.2017р. за 23.09.2016р.

13.04.2017р. позивачем представлено суду клопотання №11/04/227 від 12.04.2017р. про залучення у якості третьої особи по справі вантажовідправника вагону №67915462 по залізничній накладній №50368455 ПрАТ «Донецьксталь металургійний завод» та витребування у третьої особи підтвердження вартості вугільної продукції, відправленої 20.08.2016р. на адресу ПРАТ «АКХЗ» по залізничній накладній №50368455 у вагоні 67915462.

Представник позивача у судовому засіданні 13.04.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.04.2017р. заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Одночасно суд не вбачає наявними підстави, у розумінні ст.27 Господарського процесуального кодексу України, для залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ПрАТ «Донецьксталь металургійний завод», з огляду на що відмовляє у задоволенні клопотання позивача №11/04/227 від 12.04.2017р. з цього приводу.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статей 4 2, 4 3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» - нині Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №21937085 від 17.05.2016р. (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкостіл Груп» (Постачальник) укладено договір поставки №УПр15/104 від 07.07.2015р., на підставі якого постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити на умовах цього договору вугільну продукцію (далі-товар) виробництва філії «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» вугільний концентрат марки К із розрахунковими (базовими) показниками якості для визначення базової ціни товару: зола 8,1%, волога 9,5%, сірка 1,2% (п.1.1 договору).

Сторони дійшли згоди, що ціна та обєм товару, що поставляється за цим договором, вказуються у специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору (п.2.1 договору).

Ціна товару визначається на дату поставки, що відповідає додатковим угодам (специфікаціям) до договору, та вказується в рахунках у гривні, що виставляються Постачальником відповідно до умов цього договору (п.3.3 договору).

Поставка товару здійснюється залізничним транспортом на умовах FCA станції Удачна, відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року, якщо інші умови поставки не передбачені додатковими угодами (специфікаціями) до цього договору. Датою поставки вважається дата календарного штемпелю станції Удачна, вказана в графі 56 залізничної накладної (електронного перевізного документа). У графі 15 залізничної накладної (електронного перевізного документа) повинно бути вказано юридична особа власник вантажу (п.5.1 договору).

Перехід права власності на товар від Постачальника до Покупця здійснюється на станції відправлення (ст.Удачна Донецької залізниці «Укрзалізниці», код залізничної станції - 481904) після відповідної відмітки в залізничній накладній про приймання товару до перевезення залізницею (п.5.2 договору).

Як свідчить специфікація №14 від 28.07.2016р. до договору поставки №УПр15/104 від 07.07.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю Інкостіл Груп (Постачальник) та Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод (Покупець) дійшли згоди у серпні 2016р. поставити концентрат вугілля камяного для коксування (К(К1) 0-100 коксівний) ТУ У 05.1-3:2014 змінення №1 ф-л ОФ «Свято-Варваринська» ПрАТ «ДМЗ», у загальній кількості 73980 т., за ціною 2369,12 грн. за 1 т. без ПДВ, загальна сума 175267497,60 грн. без ПДВ., вантажоодержувач - ПрАТ АКХЗ, станція «Авдіївка» Донецької залізниці.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

20.08.2016р. за накладною №50368455 Приватне акціонерне товариство «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Донецьк, (вантажовідправник) зі станції відправлення Удачна Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області, (вантажоотримувач), зокрема, у вагоні №67915462 вантаж концентрат вугільний, марки «К» групи «К1», вологість 8%,

При оформленні вказаної залізничної накладної відправником вказано масу вантажу у вагоні №67915462 нетто 69500 кг.

На станції призначення Авдіївка Донецької залізниці, на підставі ст.24 Статуту залізниць України, була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, на вказаній станції здійснено комісійне переважування спірного вагону, за результатами якого складено комерційний акт №БН696761/94 від 22.08.2016р., відповідно до якого, на підставі акта загальної форми №23188 від 22.08.2016р. ст.Красноармійськ, за наслідками комісійного переважування вагону №67915462 на справних 100-т електронних вагах вантажоожержувача, приписаних до залізниці та повірених 05.04.2016р., виявилось: брутто - 87900 кг., тара - 21000 кг., нетто - 66900 кг., що менше ваги, вказаної у документі на 2600 кг.

У комерційному акті №БН696761/94 від 22.08.2016р. у розділі Д також відображено, що вантаж прибув у справному вагоні, люка та двері щільно зачинені на фіксуючі пристрої, течі вантажу немає; навантаження у вагоні рівномірне, на рівні бортів; у вагоні над 1 люком скіс до дверей 70см х 280см х 50см, над 1, 2 люком справа поглиблення 250см х 70 см х 30 см, порушено маркування; поверхня вантажу плівкою проти видування не вкривалась, вантаж маркований катком ущільнювачем та поперечними смугами 1,5-2м; переважування вантажу здійснювали: ДС Балачіов, комерційний агент Петрякова, прийомоздавальник ПАТ «АКХЗ» Аксьонова, о/у Авдіївського ОП поліції Санжаревський; при повторному переважуванні у присутності вищезазначених осіб недостача вантажу підтвердилась.

Належність складання акта та його дійсність сторонами не заперечується.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України Про залізничний транспорт та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження, втрату, нестачу, псування, пошкодження прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічний припис міститься у ст.113 Статуту, ч.2 ст.924 Цивільного Кодексу України.

Суд приймає до уваги встановлені актом сліди доступу до вантажу та порушення у них маркування, несправність спірного вагону за актом не вбачається.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Проте, суду не надано доказів не збереження вантажу не з вини залізниці, з матеріалів справи не вбачається.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ст.26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом №БН696761/94 від 22.08.2016р.

Вказаний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В матеріалах справи наявні акт прийому-передачі вугільної продукції №13695 від 20.08.2016р. згідно договору №УПр15/104 від 07.07.2015р., що засвідчує передання Товариством з обмеженою відповідальністю Інкостіл Груп Приватному акціонерному товариству «Авдіївський коксохімічний завод», у тому числі вантаж за залізничною накладною №50368455 від 20.08.2016р. у вагоні №67915462 та рахунок №13695 від 20.08.2016р. Товариства з обмеженою відповідальністю Інкостіл Груп на загальну суму до сплати 6502426,80 грн., ціна продукції з урахуванням доплати/знижок без ПДВ - 2524,43грн., із визначенням постачальника - Товариство з обмеженою відповідальністю Інкостіл Груп, вантажовідправника - філія «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», вантажоотримувача Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод».

З даних документів, з урахуванням специфікації №14 від 28.07.2016р., вбачається делегування філії «Збагачувальна фабрика «Свято-Варваринська» Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», як виробнику, обовязку відправлення вантажу за договором №УПр15/104 від 07.07.2015р., на виконання якого відбулось спірне перевезення.

З огляду на таке, суд приймає рахунок №13695 від 20.08.2016р. як документ відправника, що підтверджує кількість та вартість відправленого вантажу у розумінні ч.1 ст.115 Статуту залізниць України.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена у розмірі 5770,85 грн.

Проте, з таким розрахунком суд у цілому не погоджується, з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, у спірній накладній у графі 7 «Заяви відправника» зазначено, що спірний вантаж був відправлений у вологому стані.

Норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто встановлені п.27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 24.11.2000р. №862/5083, у яких закріплено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, що відноситься до вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Недостача у вагоні №67915462 згідно вищезазначеного комерційного акту складає 2600кг.

Здійснивши перерахунок, з урахуванням норм природної втрати 2% для перевезення вантажів у вологому стані, судом встановлено, що нестача вантажу у вагоні №67915462 становить 1210 кг. (2600кг.-1390кг.).

Як було зазначено вище, у рахунку №13695 від 20.08.2016р. визначено вартість концентрату вугільного марки К група К1 за 1т. без ПДВ, у розмірі 2524,43 грн.

Беручи до уваги акт приймання-передачі продукції №13695 від 20.08.2016р. згідно договору №УПр15/104 від 07.07.2015р. та рахунок №13695 від 20.08.2016р. щодо загальної кількості 2146,5 т. вбачається спірне перевезення, зокрема, у напіввагоні №67915462 за ціною з урахуванням доплати/знижок - 2524,43 грн. без ПДВ.

Відтак, вартість втраченого вантажу складає 3054,56 грн. (2524,43 грн. х 1,21т.), що становить 3665,47 грн. з урахуванням ПДВ.

За приписами ст.224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками, зокрема, розуміються втрата або пошкодження майна у разі неналежного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Дані норми кореспондуються з положеннями Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційному акті, своїх зобовязань за договором перевезення підприємство залізничного транспорту загального користування не виконало належним чином, оскільки не забезпечило збереження довіреного йому вантажу.

Факт втрати вантажу у приведеній вище кількості підтверджений матеріалами справи.

Відтак, беручи до уваги відсутність доведення протилежного, позивач внаслідок незбереження підприємством залізничного транспорту загального користування вантажу, як його власник, зазнав збитків у загальному розмірі 3665,47 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Заперечення відповідача відхилено, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області, до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, про стягнення збитків у вигляді нестачі у розмірі 5770,85 грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, Печерський район, вул.Тверська, б.5, , банківські реквізити не зазначено) в особі регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, б.22, , банківські реквізити не вказано) на користь Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд.1, , п/р №5372 в ПАТ ПУМБ м.Київ, МФО 334851) 3665,47 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1016,27 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 13.04.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 18.04.2017р.

Суддя О.В. Кротінова