РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

19 квітня 2017 року Справа № 906/1223/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Петухов М.Г. ,

судді Мельник О.В.

за участю представників сторін:

позивача - пред-ка ОСОБА_1 (пост.дов.НВА №432274 від 25.10.2016 р.)

відповідача - пред-ка ОСОБА_2 (пост.дов. №826 від 30.12.2016 р.), пред-ка ОСОБА_3 (пост.дов. № 827 від 30.12.2016 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства "Житомирське лісове господарство"

на рішення господарського суду Житомирської області від 21.02.2017 р.

у справі № 906/1223/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця"

до Державного підприємства "Житомирське лісове господарство"

про стягнення 2669,90 грн.

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення Господарського суду Житомирської області від 21.02.2017 р. у справі № 906/1223/16 задоволено позов публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» до Державного підприємства "Житомирське лісове господарство" про стягнення 2669,90 грн. нарахованих за час затримки вагона.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач ОСОБА_4 підприємство "Житомирське лісове господарство" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 21.02.2017 р. у справі № 906/1223/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Скаржник доводить, що рішення господарського суду є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з підстав неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник пояснює, що копія фітосанітарного сертифікату надана представнику станції при здачі вагону до перевезення, про що зазначено у накладній № 418111 відповідно до вимог Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, а також підтверджено протоколом оперативної наради при начальнику станції Житомир від 11.07.2016 р., де зазначено, що відбулась перевірка оформлення документів працівниками станції.

Зазначає також, що накладна № 418111 містить печатку, підпис та дату фітосанітарного інспектора про видачу сертифікату. У фітосанітарному сертифікаті зазначено номер вагону 66765413, станцію призначення, а також відомості про назву підкарантинного матеріалу на який наданий фітосанітарний сертифікат. Звертає увагу суду, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що вагон № 66765413 був повернутий саме Румунською залізницею, тобто - після здійснення митного контролю та перевірки документів митними органами України.

Скаржник зазначає, що господарським судом не взято до уваги, що претензія від 18.11.2016 р. № НЮ-1214 отримана 24.11.2016 р., тоді як позовна заява про стягнення коштів від 21.11.2016 р. № НД-121Р отримана відповідачем 13.12.2016 р. Тому скаржник вважає, що публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» не надано строку, встановленого ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, для розгляду і надання відповіді на претензію. Також, до претензії не додано жодних документів щодо розрахунку суми претензії та актів затримки вагона.

Також скаржник зазначає, що 21.02.2017 р. на електронну адресу Господарського суду Житомирської області ОСОБА_4 підприємство "Житомирське лісове господарство" направило клопотання № 125 про продовження строку розгляду справи та клопотання № 124 про відкладення розгляду справи у звязку з тимчасовою непрацездатністю представників. Однак, господарським судом відмовлено у задоволенні клопотань та прийнято рішення у справі № 906/1223/16 без участі представника Державного підприємства "Житомирське лісове господарство" чим порушено норми процесуального законодавства - ст. 77 ГПК України.

Просить апеляційний господарський суд врахувати викладене як підставу для відмови в задоволенні позову.

Позивач публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що затримка перевезення вантажу відбулась внаслідок повернення вагону Румунською залізницею у зв`язку із відсутністю фітосанітарного сертифікату, тому відповідач зобовязаний оплатити залізниці додаткові провізні платежі і витрати. Доводить, що Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення не передбачено обов'язку залізниці при прийманні вантажу до перевезення здійснювати перевірку наявності супровідних документів, зазначених у накладній.

Зазначає, що скаржником не доведено факту долучення на момент приймання вантажу до перевезення фітосанітарного сертифікату до накладної і не доведено, що фітосанітарні сертифікати відповідали стандартам та додавались у достатній кількості для перетину вантажем кордону з Румунією.

Рівненському апеляційному господарському суду позивач публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» подав письмові пояснення, де роз`яснив порядок нарахування платежів за час затримки вагона /а.с.145-146/. Зазначає, що відповідно до розділу V Ставки плати за користування вагонами і контейнерами перевізника збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 р. № 317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 р. за № 340/16356, ставки плати за користування вагонами і контейнерами перевізника за 45 годин 206,2 грн. із урахуванням коефіцієнта, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послуги, в розмірі 2,302.

Плата за зберігання вантажу у вагоні № 66765413 нарахована відповідно до п.2 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами: після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу у розмірі: 4,0 грн. за одну тонну при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах за масу брутто, округлену до повних тонн.

Плата за маневрові роботи нараховується у відповідності до п.1.8 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами. Так само плата за телефонограми виконана відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами.

Пояснює, що відповідно до ст. 8 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення порядок застосування умов даної Угоди, а також спеціальні умови перевезення окремих видів вантажів встановлюють правила перевезення вантажів (додаток 1 до Угоди). Посилаючись на п.7.8 додатку №1 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), звертає увагу суду, що супровідні документи, які додаються до накладної, повинні бути так скріплені вантажовідправником до накладної, щоб не могли розєднатися на шляху слідування вантажу.

Також звертає увагу, що ОСОБА_4 підприємством "Житомирське лісове господарство" надано фітосанітарний сертифікат № 60/06-6004/ВХ-440076 від 16.06.2016 р., який виданий після затримки вагону, а не № 60/06-6004/ВХ-440020, який зі слів скаржника був долучений до накладної.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги чи позицією іншої сторони і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче.

10.06.2016 р. відповідно до накладної № 418111 у вагоні № 66765413 ОСОБА_4 підприємство "Житомирське лісове господарство" відправило вантаж "деревина паливна" ("бревна из сосны обыкновенного вида "Рinus sylvestris L.", необработанные с удаленной или неудаленной корой или заболонью или грубо брусованные или небрусованные; лесоматериалы прочие") зі станції Житомир Південно-західної залізниці до станції Дорнешти (Румунія) вантажоодержувачу фірмі "GLD TRADE Holding LLP"/а.с. 12/.

Відповідно до графи "наименование груза" накладної № 418111 "погрузка без прокладок с согласия получателя 1.фитосанитарный сертификат, 2.радиологический сертификат, 3.сертификат происхождения, 4.счет-фактура, 5.спецификация".

16.06.2016 р. о 05:00 год. на станції Вадул-Сирет Львівської залізниці вагон № 66765413 затриманий по причині відсутності фітосанітарного сертифікату, про що складений акт загальної форми № 831 та здійснено телеграфне повідомлення за № 36 на станцію Житомир Південно-західної залізниці для повідомлення Державному підприємству "Житомирське лісове господарство"/вантажовідправника /а.с. 13-14, 89, 101/.

З акту неприйняття вагону № 1 від 16.06.2016 р. вбачається, що вагон № 66765413 повернутий Румунською митницею через відсутність фітосанітарного сертифікату. Зазначено також вагони неприняты по причине перевышенная норма /а.с.101/.

В судовому засіданні представники відповідача пояснили, що дії Румунської митниці підприємство "Житомирське лісове господарство" не оспорювало.

18.06.2016р. відправник ДП "Житомирське лісове господарство" пакетом № 361 приміським потягом № 959 надіслав фітосанітарний сертифікат, про що залізницею складений акт загальної форми № 838, в якому зазначено про закінчення затримки вагона 18.06.2016р. о 11:00, що загалом становить 54 години, та виконаний розрахунок додаткових платежів, а саме: користування - 806,20 грн.; зберігання - 1068, 10 грн.; маневрові роботи - 673, 60 грн.; телеграфне повідомлення - 122, 00 грн., що становить 2669, 90 грн. (а.с. 13, 99).

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.06.2016 р. Державному підприємству "Житомирське лісове господарство" видано фітосанітарний сертифікат № 60/06-6004/ВХ-440020, а 16.06.2016 р. - фітосанітарний сертифікат за № 60/06-6004/ВХ-440076 щодо одного й того ж товару та вагону № 66765413 /а.с. 85-86/. Таку обставину як наявність двох сертифікатів, виданих на один товар з різницею у шість днів, відповідач в судовому засіданні не пояснив (протоколи судового засідання 11.04.2017 р. і 19.04.2017 р.), наполягає на долученні фітосанітарного сертифікату № 60/06-6004/ВХ-440020 до залізничної накладної на час відвантаження вагону.

З матеріалів справи вбачається, що 18.11.2016 р. публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на адресу відповідача надіслало претензію № НЮ-1214 з вимогою про сплату додатково нарахованих платежів внаслідок затримки вагону № 66765413 в сумі 2669,90 грн. /а.с. 16/. ОСОБА_4 підприємство "Житомирське лісове господарство" дану претензію отримало 24.11.2016 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с. 83/. Докази відповіді на претензію № НЮ-1214 від 18.11.2016 р. судам першої та апеляційної інстанції сторонами не надано.

09.12.2016 р. (згідно зі штампом Укрпошти на конверті - а.с.51) позивач публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» звернувся до господарського суду з позовом до Державного підприємства "Житомирське лісове господарство" про стягнення 2669,90 грн. платежів, нарахованих за час затримки вагона відповідно до ст.119 Статуту залізниць України та Угоди про міжнародне вантажне залізничне сполучення (СМГС), оскільки вагон неприйнятий митницею.

Відповідач заперечує проти позову, оскільки вважає, що відсутні підстави щодо покладення відповідальності на ДП "Житомирське лісове господарство".

Згідно ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України та п.п. 1.1 - 1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

До накладної можуть додаватися додаткові супровідні документи та документи дозвільного характеру на відправлення вантажу контролюючих органів, необхідність одержання яких передбачена законами України. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи.

Згідно зі ст. 4 Статуту залізниць України встановлено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Відповідно до ст. 2 Угоди про міжнародне вантажне залізничне сполучення (СМГС), на умовах якого здійснювалося перевезення вантажу, його дія має обов'язкову силу для залізниць, відправників і одержувачів вантажу та діє незалежно від державної приналежності сторін договору перевезення.

Відповідно до Закону України «Про міжнародні договори України» міжнародні договори України міжвідомчого характеру, яким являється СМГС, не потребують ратифікації. Порядок їх укладення, виконання та денонсації встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджено постановою КМУ № 422 від 17.06.1994 р., відповідно до якої міжнародні договори України міжвідомчого характеру укладаються від імені міністерств, інших центральних органів виконавчої влади в компетенцію яких входять питання що регулюються договором. До даної Угоди (СМГС) приєдналася ОСОБА_4 адміністрація залізничного транспорту України та її дія підтверджена постановою КМУ №246 від 03.04.1993 р.

Згідно зі ст. 10 Цивільного кодексу України застосовуються правил відповідного міжнародного договору, якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства.

Відповідно до § 5 ст. 8 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) договір перевезення вважається укладеним з моменту прийому станцією відправлення вантажу і накладної на перевезення, прийом до перевезення засвідчується накладенням на накладну календарного штемпеля станції відправлення.

Відповідно до розділу 2 Угоди накладна ЦИМ/СМГС є підтвердженням укладення договору перевезення по ЦИМ і СМГС в сполученні між державами, що застосовують ЦИМ і СМГС.

При цьому судом апеляційної інстанції враховано, що спірні відносини виникли у позивача не з Румунською стороною, а з резидентом України, яка є учасником даної угоди, у зв'язку з чим норми цієї угоди мають обов'язкову силу для резидентів України, які на її умовах уклали договір перевезення.

Згідно з п.11.2 «Відправка із держав СМГС» оплата провізних платежів, що повязані із договором перевезення по СМГС є обовязком відправника.

У відповідності до §1 ст. 30 СМГС провізні платежі нараховуються по тарифах, що застосовуються перевізниками, які здійснюють перевезення.

Колегією суддів встановлено, що затримка вагона № 66765413 відбулась у звязку з митним оформленням.

У відповідності до п. 8 Правил користування вагонами та п.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334 (зареєстровано в Мінюсті України 08.07.2002 р. за № 567/6855), акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, для засвідчення утрати документів, прикладених відправником до накладної, при затримці вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил.

Акти загальної форми, надані позивачем, містять достатню інформацію щодо затримки вагону митницею через відсутність фітосанітарного сертифікату, зокрема щодо часу затримки та розрахунку суми додаткових платежів за період простою вагону. Тому зазначені акти прийняті судом як належна підстава для задоволення позовних вимог в частині стягнення вартості користування вагонами - 806,20 грн., зберігання вантажу - 1068, 10 грн. та телеграфного повідомлення - 122, 00 грн.

Згідно зі ст. 62 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Платежі за перевезення експортно-імпортних вантажів здійснюються згідно з міжнародними угодами та чинним законодавством.

Судом звертається увага, що плата за користування вагонами згідно зі ст.119 Статуту залізниць України стягується з вантажовідправників у разі затримки вагонів, повязаної з митним оформленням, і встановлено, що згідно з §1 ст. 30 СМГС ставки плати за користування вагоном перевізника застосовано відповідно до розділу V Ставки плати за користування вагонами і контейнерами перевізника Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 р. № 317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 р. за № 340/16356, за 45 годин 206,2 грн. із урахуванням коефіцієнта, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами, в розмірі 2,302.

Плату за зберігання вантажу нараховано відповідно до п.2 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами, а саме: після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу у розмірі: 4,0 грн. за одну тонну при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах за масу брутто, округлену до повних тонн.

Про затримку вагона та виникнення перешкод у перевезенні вантажу станцією Вадул-Сирет відповідача повідомлялось телеграмою через станцією відправлення у порядку ст.21 Угоди про міжнародне вантажне залізничне сполучення для надання вказівок про подальші дії залізниці. Телефонограмний збір нарахований відповідно до п. 1.8. розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами в сумі 53,00 грн.*2,302 (коефіціент коригування).

Колегія суддів звертає увагу, що зазначені платежі (плата за користування вагонами, плата за зберігання вантажу на залізничній станції, телеграфний збір) не є заходом відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини сторони у зобов'язанні, тому безпідставними є заперечення відповідача щодо відсутності його вини у поверненні вагону.

Так, заперечуючи проти позову відповідач посилався на § 4 ст. 22 СМГС та доводить, що якщо б відправник не виконав вимоги цього параграфу щодо долучення відповідних документів до ТТН, то перевізник повинен відмовити в прийомі вантажу до перевезення, а оскільки вантаж був прийнятий до перевезення, слід вважати, що всі необхідні документи були надані відправником для перевезення вантажу.

Згідно з ч.1 ст.46 Закону України "Про карантин рослин" експорт обєктів регулювання, включених до переліку обєктів регулювання для цілей експорту, здійснюється в супроводі оригіналу фітосанітарного сертифіката.

Водночас відповідач не підтвердив в порядку ст.ст.33-34 ГПК України фактичне долучення до залізничної накладної № 418111 всіх наведених у ній документів, які мали супроводжувати вантаж та були необхідними для здійснення митного оформлення. Зокрема, дату та номер фітосанітарного сертифікату - № 60/06-6004/ВХ-440020 від 10.06.2016 р. у накладній зазначено не було, а встановлено лише в процесі вирішення спору судом. Виготовлення іншого сертифікату за № 60/06-6004/ВХ-440076 /а.с. 85-86/ на той самий вагон із деревиною та відсутність дубліката фітосанітарного сертифіката № 60/06-6004/ВХ-440020 від 10.06.2016 р. відповідач не пояснив.

Колегія суддів враховує при цьому, що відповідно до § 1 ст. 22 СМГС відправник долучає до накладної комплект документів, необхідних для здійснення митних формальностей. Відповідно до п. 7.8 додатку 1 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) супровідні документи, що прикладаються відправником до накладної, повинні бути їм так скріплені до накладної, щоб вони не могли розєднатися в шляху слідування. Водночас у § 2 ст. 22 СМГС передбачено, що залізниця не зобов'язана перевіряти правильність та достовірність документів, долучених відправником до накладної.

Отже, виконавцем вимог § 1 статті 11 СМГС є виключно відповідач, тоді як його доводи про втрату фітосанітарного сертифікату № 60/06-6004/ВХ-440020 залізницею за відсутності належним і допустимих доказів такого залишаються припущеннями та не можуть братись судом до уваги відповідно до норм ст.ст.33-34 ГПК України.

За наведених обставин колегія суддів не вбачає правових підстав для звільнення відповідача від виконання платежів, повязаних із поверненням та митним оформленням вантажу/вагону.

Разом з тим, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вартості маневрових робіт.

Позивач пояснює, що плата за маврові роботи нарахована у відповідності до п.1.8 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязані з ними послугами. Про вартість маневрових робіт зазначено в акті загальної форми № 838 /а.с.13/, тоді як інші докази про склад робіт, їх тривалість в часі тощо суду не надані. Такими доказами могли бути пам'ятки про подавання вагонів за формою ГУ-45, що складаються у відповідності до п. 1.8. розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (Тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26 березня 2009 року № 317, або відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, які є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і складаються на підставі памяток.

Так, п.4 Правил користування вагонів та контейнерів визначено, що плата за подавання, збирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які оформляються на підставі памяток про подавання/забирання вагонів.

Отже, за відсутності належних та допустимих доказів про тривалість і склад виконуваних залізницею маневрових робіт у суду немає підстав для перевірки правильності застосування Тарифного керівництва № 1 та стягнення визначеної позивачем суми 673,6 грн. Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про стягнення цієї суми не ґрунтується на доказах, які позивач мав подати суду відповідно до ст.ст.33-34 ГПК України, тому рішення в цій частині підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.104 ГПК України.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів оцінює як безпідставні. Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано і правомірно відхилено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Враховано при цьому, що відповідно до норм ст.28 Господарського процесуального кодексу України коло представників юридичних осіб у господарському судочинстві є необмеженим, і відповідач, добросовісно користуючись своїми процесуальними правами, не був позбавлений можливості забезпечити явку в судове засідання керівника товариства чи іншого представника та довести до відома суду свої доводи чи заперечення шляхом подачі відзиву, письмових пояснень, доказів тощо.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

Суд не визнавав явку представників в судове засідання обов'язковою.

З урахуванням обставин справи господарський суд обґрунтовано залишив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи без задоволення, зазначивши про це в описовій частині рішення, прийнятого по суті справи.

Заперечення відповідача стосовно порушення його права на досудове врегулювання спору також колегія суддів вважає безпідставним, враховуючи конкретні обставини справи. Так, та обставина, що позовна заява датована 21.11.2016 р. не має значення, оскільки зверненням до суду є направлення позовної заяви на адресу суду (а не на адресу позивача) по пошті або через канцелярію суду. В даному випадку публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» 18.11.2016 р. на адресу Державного підприємства "Житомирське лісове господарство" надіслало претензію № НЮ-1214 з вимогою про сплату нарахованих платежів за затримку вагону №66765413 від 16.06.2016 р. в сумі 2669,90 грн. /а.с. 16/. Скаржник дану претензію отримав 24.11.2016 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення /а.с.83/. Позивач публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з позовом до Господарського суду Житомирської області звернувся 09.12.2016 р., що підтверджується штампом Укрпошти на конверті, хоча позовна заява оформлена з датою 21.11.2016 р. /а.с. 51/.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що з огляду на позицію відповідача у спорі (заперечення проти позову з підстави відсутності вини) тривалість досудового врегулювання спору об'єктивно не має значення.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 21.02.2017 р. у справі № 906/1223/16 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог в сумі 673,60 грн. В решті рішення місцевого господарського суду відповідає матеріалам справи, ґрунтується на нормах законодавства і доводи скаржника не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, тому немає підстав для його скасування чи зміни за ст.104 ГПК України.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства "Житомирське лісове господарство" задоволити частково. Рішення Господарського суду Житомирської області від 21.02.2017 р. у справі № 906/1223/16 скасувати в частині задоволення позовних вимог в сумі 673,60 грн.

Викласти резолютивну частину рішення в такій редакції:

"1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "Житомирське лісове господарство" (12405, Житомирська область, Житомирський район, с. Левків, вул. Гринцевича, ) на користь публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" (79007, м. Львів, вул.Гоголя,1 , , р/р 2004 у філії ЛОУ АТ "Ощадбанк", МФО 325796): 1996,30 грн. нарахованих платежів за час затримки вагона.

3. Відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 673,60 грн. вартості маневрових робіт.

Стягнути з державного підприємства "Житомирське лісове господарство" (12405, Житомирська область, Житомирський район, с. Левків, вул. Гринцевича, ) на користь публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" (79007, м. Львів, вул.Гоголя,1 , , р/р 2004 у філії ЛОУ АТ "Ощадбанк", МФО 325796): 1030,34 грн. судового збору за розгляд позовної заяви.

Видати наказ."

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" (79007, м. Львів, вул.Гоголя,1 , , р/р 2004 у філії ЛОУ АТ "Ощадбанк", МФО 325796) на користь державного підприємства "Житомирське лісове господарство" (12405, Житомирська область, Житомирський район, с. Левків, вул. Гринцевича, ): 382,43 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Житомирської області видати накази на виконання цієї постанови.

Матеріали справи № 906/1223/16 повернути Господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Мельник О.В.