ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2017 р.Справа № 924/180/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Миколаївської парафії села Нестерівці Дунаєвецького району Кам'янець-Подільської єпархії Української Православної Церкви" с. Нестерівці Дунаєвецького району Хмельницької області

до "Релігійної громади ОСОБА_1 Чудотворця" с.Нестерівці Дунаєвецького району Української Православної Церкви Київського Патріархату" с.Нестерівці Дунаєвецького району Хмельницької області

про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні та володінні будівлею церкви шляхом виселення

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник згідно довіреності від 27.09.2016р.

від відповідача: ОСОБА_3 - представник згідно довіреності від 14.03.2017р.

Рішення приймається 19.04.2017р., оскільки в судових засіданнях 15.03.2017р. та 30.03.2017р. оголошувалась перерва.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні та володінні будівлею церкви в с.Нестерівці по вул. Михайлика, 10 Дунаєвецького району Хмельницької області релігійній громаді Свято-Миколаївської парафії села Нестерівці Дунаєвецького району Кам'янець-Подільської єпархії Української православної церкви шляхом виселення релігійної організації "Релігійна громада ОСОБА_1 Чудотворця" с.Нестерівці Дунаєвецького району Української православної церкви Київського Патріархату. В обґрунтування позовних вимог вказує, що протягом 1733-1991 років на території с. Нестерівці діяла релігійна громада Руської православної церкви, яка 20.11.1991р. одержала правоздатність юридичної особи, зареєструвавши у виконкомі Хмельницької обласної ради народних депутатів Статут релігійної громади Української православної церкви в с.Нестерівці Дунаєвецького району Хмельницької області. 15.04.1989р. між двадцяткою християн православної церкви в особі ОСОБА_4 та громадянкою ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку в с.Нестерівці на земельній ділянці площею 0,30 га. З умов договору вбачається, що купівлю-продаж вчинено для молитовного дому православних християн - для церкви. В подальшому за рахунок пожертв, вчинення релігійних обрядів, а також силами і за кошти жителів с.Нестерівці, релігійною громадою в період з 1989 по 1990 роки було здійснено будівництво церкви по вул.Михайлика, 10, про що свідчить технічний паспорт. 14.12.1992р. Свято-Миколаївській парафії села Нестерівці виконавчим комітетом Дунаєвецької районної ради видано свідоцтво №121 на право особистої власності на будівлю церкви. З 1990 року в с. Нестерівці за адресою вул.Михайлика, 10 в приміщенні Свято-Миколаївського храму проводились богослужіння. На час будівництва церкви, отримання технічного паспорта та на момент отримання свідоцтва на право особистої власності в с.Нестерівці була зареєстрована лише Релігійна громада Свято-Миколаївська парафія с.Нестерівці Дунаєвецького району Хмельницької області Української Православної Церкви. В подальшому згідно рішення ОСОБА_6 Української Православної церкви від 22.03.1993р. Хмельницька єпархія була розділена на дві самостійні єпархії, в результаті чого Дунаєвецький район в тому числі і Нестеровецька парафія увійшли до складу Кам'янець-Подільської єпархії. Таким чином, позивач переконаний, що його право власності на культову будівлю (церкву) по вул.Михайлика, 10 в с.Нестерівці повністю підтверджено належними та допустимими доказами. Однак, 23.06.2016р. відбулося силове захоплення будівлі церкви представниками відповідача, який не має жодних правових підстав займати спірну будівлю. Тому позивач звернувся до суду із даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі, вважаючи позов правомірним та обґрунтованим, крім того, подав додаткові докази по справі.

Представник відповідача в судовому засіданні, а також у поданих до суду додаткових запереченнях вказує, що за умовами договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.04.1989р. релігійній громаді християн православної церкви с. Нестерівці продано житловий будинок, розташований на земельній ділянці 0,30га. На підставі цього договору згодом було видано свідоцтво про право власності на жилий будинок №121 від 14.12.1992 року. Вказаний будинок розташований на спільній земельній ділянці і до цього часу існує, але не має жодного відношення до будівлі церкви, збудованої поруч з будинком за рахунок власних коштів, пожертв та особистої праці вірян - мешканців с. Нестерівці. Таким чином, у позивача відсутні підстави вимагати усунення перешкод у користуванні та володінні церкви, оскільки договір та свідоцтво, на які він посилається, не мають до неї жодного відношення.

Крім того, в запереченнях проти позовної заяви вказує, що у 2016р. Свято-Миколаївська парафія села Нестерівці та Свято-Пантелеймонівська парафія с. Харитонівка Дунаєвецького району разом з настоятелем, протоієреєм ОСОБА_7 перейшла з юрисдикції Московського Патріархату в Україні до Хмельницької Єпархії УПЦ Київського Патріархату. У зв'язку із зміною конфесійної підлеглості, релігійна громада "ОСОБА_1 Чудотворця" с. Нестерівці Дунаєвецького району УПЦ Київського Патріархату 16.02.2017р. була перереєстрована як юридична особа. Кошти на будівництво будівлі церкви в с.Нестерівці жертвувалися членами релігійної громади відповідача, депутатами різних рад, обласною та районною державними адміністраціями. Вказує, що жодного силового захоплення церкви представниками Релігійної громади "ОСОБА_1 Чудотворця" с. Нестерівці не відбулось. Даний факт підтверджено постановою про закриття кримінального провадження від 19.12.2016р. Крім цього, якщо позивач переконаний, що відповідач не має жодних правовстановлюючих документів та жодних правових підстав на право користування спірною будівлею, то в обґрунтування своїх вимог він повинен був надати свої. Всупереч цьому, жодних правовстановлюючих документів, які свідчили б про право власності на нерухоме майно позивачем не надано. Також не надано жодних доказів, які б підтверджували факт наявності державної реєстрації права власності позивача на нерухоме майно, чи вводилось спірне майно в експлуатацію, тощо. Крім того, вказує, що позовна вимога про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення релігійної громади з будівлі церкви є протиправною і незаконною, оскільки порушує конституційне право кожного безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди і вести релігійну діяльність (ст. 35 Конституції України). Враховуючи вищевикладене, відповідач вказує на необґрунтованості позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступне:

15.04.1989р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що діяла від двадцяти християн православної церкви с. Нестерівці Дунаєвецького району Хмельницької області було укладено договір, згідно п.1 якого гр.ОСОБА_5 продала, а гр. ОСОБА_4 купила жилий будинок, який побудований в 1959 році, матеріали стін - глиняний, критий шифером, жила площа 38 м.кв., сарай, що знаходяться в с. Нестерівці в колгоспі "Дружба" на земельній ділянці в розмірі 0,30 га. Купівля-продаж вчинено для молитовного дому православних християн - для церкви.

Договір підписаний сторонами, посвідчений та зареєстрований у виконавчому комітеті Нестеровецької сільської Ради народних депутатів, а також відображений у погосподарській книзі № 4 за 1986-1990 роки.

На підставі рішення виконкому Дунаєвецької районної Ради народних депутатів №269 від 28.11.1986р., виконавчим комітетом Дунаєвецької районної Ради народних депутатів було видано свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок №121 від 14.12.1992 року, яким посвідчено, що в цілому житловий будинок в с.Нестерівці, по вул.Михайлика дійсно належить Миколаївській церкві на праві особистої власності. Вказаний будинок зареєстрований в Дунаєвецькому МКП "Інвентарбюро" за Миколаївською церквою та записаний в реєстрову книгу № 1-32 14.12.1992р.

Рішенням виконкому Хмельницької обласної Ради народних депутатів від 20.11.1991 року №193 зареєстровано статут із змінами та доповненнями громади Української православної церкви, діяльність якої поширюється на с. Нестерівці Дунаєвецького району, про що видано свідоцтво про реєстрацію статуту релігійної громади №196.

Згідно п. 1 вищевказаного Статуту, ухваленого парафіяльними зборами 19.08.1991р., Свято-Миколаївська парафія є релігійне об'єднання (релігійна спілка), первинний структурний підрозділ Української Православної церкви, який безпосередньо входить до складу Хмельницької єпархії. Будівлі, споруди, предмети культу, об'єкти соціального, добродійного та господарського призначення, грошові засоби, література, інше майно, набуте парафією, створене нею за рахунок власних засобів, пожертвуване громадянами, підприємствами, закладами та організаціями, передане державою, а також набуте на інших законних підставах, є власністю Парафії. Парафія має виключне право розпорядження об'єктами власності, які їй належать (п.п. 26, 28 Статуту із змінами, внесеними рішенням виконкому Хмельницької обласної Ради народних депутатів №173).

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію серія А01 №593224 від 24.11.2009р., виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довідки Головного управління статистики у Хмельницькій області, 20.11.1991 року була проведена державна реєстрація Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Миколаївська парафії села Нестерівці Дунаєвецького району Кам'янець-Подільської єпархії Української православної церкви".

Згідно виписки №521 від 25.06.1993 року з журналу №8 засідання священного синоду Української православної церкви від 22.06.1993 року ухвалено створити Кам'янець-Подільську єпархію, виділивши її зі складу Хмельницької єпархії у наступних адміністративно-територіальних районах: Віньковецький, Городокський, Дунаєвецький, Кам'янець-Подільський, Новоушицький, Чемеровецький та Ярмолинецький, з наступним затвердженням на Архієрейському соборі УПЦ, а також призначено архієпископом Кам'янець-Подільським і Городокським ОСОБА_8 /Юхимюка/, звільнивши його від управління Сумською єпархією.

Наказом Кам'янець-Подільського єпархіального управління Української Православної Церкви №54 від 22.06.2016р. звільнено протоієрея ОСОБА_9 від настоятельського служіння у Свято-Миколаївському храмі села Нестерівці Дунаєвецького благочинія і заборонено у священнослужінні.

Водночас, наказом Кам'янець-Подільського єпархіального управління Української Православної Церкви №55 від 22.06.2016р. доручено ієрею ОСОБА_10 Бендасу бути настоятелем (керівником) Свято-Миколаївського храму с. Нестерівці Дунаєвецького благочинія Кам'янець-Подільської єпархії.

27.06.2016р. відбулись загальні збори релігійної організації "Релігійної громади "ОСОБА_1 Чудотворця" с. Нестерівці Дунаєвецького району Української православної церкви Київського патріархату", на яких вирішено заснувати релігійну організацію "Релігійна громада "ОСОБА_1 Чудотворця" с. Нестерівці Дунаєвецького району Української православної церкви Київського патріархату" та прийняти положення Статуту.

Розпорядженням Хмельницької обласної державної адміністрації №292/2016-р від 14.07.2016р. зареєстровано Статут релігійної організації "Релігійної громади "ОСОБА_1 Чудотворця" с. Нестерівці Дунаєвецького району Української православної церкви Київського патріархату".

Пунктом 1.1 вказаного Статуту визначено, що Релігійна організація "Релігійна громада "ОСОБА_1 Чудотворця" с. Нестерівці Дунаєвецького району Української православної церкви Київського патріархату" є місцевою релігійною організацією (парафією) віруючих громадян православного віросповідання, які добровільно об'єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб, для спільного здійснення права на свободу сповідання та поширення православної віри, а також для піклування про релігійно-моральне виховання.

У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.02.2017р. "Релігійна громада "ОСОБА_1 Чудотворця" с. Нестерівці Дунаєвецького району Української православної церкви Київського патріархату" зареєстрована як юридична особа 16.02.2017р. за адресою: Хмельницька обл., с.Нестерівці, вул.Жовтнева, 13.

Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 19.12.2016р., винесеної слідчим СВ Дунаєвецького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, в червні 2016р. в с. Нестерівці Дунаєвецького району Хмельницької області парафіяни с. Нестерівці рішенням зборів парафіян, відмовилися від настоятеля Української православної Церкви, змінивши парафію на єпархію Української Православної Церкви - Київського патріархату с. Нестерівці та по теперішній час проводять у приміщенні церкви УПЦ, розташованої в с.Нестерівці богослужіння. Згідно ухвали слідчого судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області 19.10.2016р. відомості було внесено до ЄРДР за №0000621 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 179 КК України. За результатами проведеного досудового розслідування кримінальне провадження закрито, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У постанові вказано, що під час досудового розслідування не встановлено фактів незаконного утримання приміщення церкви в с. Нестерівці зі сторони о.ОСОБА_7 та прихожан (жителів села).

Позивач, не погоджуючись із таким твердженням, вважаючи, що відповідач не має жодних правовстановлюючих документів на право перебування і користування будівлею церкви у с.Нестерівці та не має жодних підстав займати спірну будівлю, звернувся із даним позовом до суду.

На підтвердження позовних вимог позивач долучив до матеріалів справи прямий договір на поставку продукції виробничо-технічного призначення (електроенергії) та наданню взаємних послуг №270/423 від 12.05.1992 року, укладений між Нестерівською церковною общиною та Дунаєвецьким РЕМ; висновок експертизи з питань охорони праці проектної документації на будівництво №006.03.68.74.30.0 від 12.01.2004 року, виданий Українській православній церкві Кам'янець-Подільської єпархії на робочий проект газифікації котельні Святомиколаївської церкви на 43 відвідувача в с.Нестерівці Дунаєвецького району Хмельницької області; договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №2015/ТП-РО-П067225 від 01.12.2015р., укладений між ТОВ "Хмельницькгаз Збут", ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" та Свято-Миколаївською православною церквою с.Нестерівці, а також витяг з технічного паспорта на церкву, що знаходиться в с.Нестерівці Дунаєвецького району Хмельницької області, згідно якого площа становить 280,6 м.кв., рік побудови 1990р. Власником вказана Миколаївська церква.

Також матеріали справи містять оголошення, опубліковане в газеті "Дунаєвецький вісник" №31 від 04.08.2016р., з приводу печатки та свідоцтва про реєстрацію статуту релігійної громади; довідку КП Дунаєвецької районної ради "Інвентарбюро" №33 від 15.03.2017р. про те, що інвентарна справа на будівлю церкви в с.Нестерівці по вул.Михайлика, 10 в архіві підприємства не збереглася; довідки Дунаєвецької міської ради № 226 та № 227 від 13.03.2017р. про те, що в с.Нестерівці Дунаєвецького району Хмельницької області вулиці Жовтнева ніколи не було, а УПЦ знаходиться в с. Нестерівці по вулиці (стара адреса Михайлика 10, Травнева,10) ОСОБА_11 10, згідно рішення дев'ятнадцятої сесії №35-19/2017 від 28.02.2017р. "Про перейменування вулиць на території с. Нестерівці Дунаєвецького району"; нову редакцію Статуту позивача, зареєстровану розпорядженням Хмельницької облдержадміністрації від 25.10.2016р. №457/2016-р.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд приймає до уваги наступне:

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності та регламентовано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таке право забезпечується йому за допомогою негаторного позову. Негаторний позов - це позадоговірна вимога власника, що володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування та (або) розпорядження майном.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних жилих приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника).

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Таким чином, звертаючись до суду із негаторним позовом, відповідна особа повинна згідно з положеннями статті 33 ГПК України довести наявність у неї права власності на майно, усунення перешкод в користуванні яким є предметом спору, а також неправомірність дій відповідача стосовно використання даного майна.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Приписами ст. 29 Закону України "Про власність", що був чинним на момент державної реєстрації позивача та який втратив чинність на підставі Закону України № 997-V від 27.04.2007р., визначено, що об'єктами права власності релігійної організації є культові споруди, предмети релігійної обрядовості, благодійного, культурно-просвітницького і виробничого призначення, жилі будинки, грошові кошти та інше майно, необхідне для забезпечення їх діяльності. Релігійні організації мають право власності на майно, придбане ними за рахунок власних коштів, пожертвуване громадянами і організаціями або передане державою чи придбане на інших підставах, не заборонених законом.

У відповідності до ст. 18 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" релігійні організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності. У власності релігійних організацій можуть бути будівлі, предмети культу, об'єкти виробничого, соціального і добродійного призначення, транспорт, кошти та інше майно, необхідне для забезпечення їх діяльності. Релігійні організації мають право власності на майно, придбане або створене ними за рахунок власних коштів, пожертвуване громадянами, організаціями або передане державою, а також придбане на інших підставах, передбачених законом. Право власності релігійних організацій охороняється законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження свого права власності на спірну будівлю церкви, що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Дунаєвецький р-н, с.Нестерівці, вул.Михайлика, 10, подав копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.04.1989р., погосподарської книги Нестеровецької сільської ради № 4 за 1986-1990р.р., свідоцтва № 121 на право особистої власності на жилий будинок від 14.12.1992р., витягу з технічного паспорта на будівлю церкви (зведений акт, оціночний акт, експлікації), а також копії договорів про надання послуг електропостачання, газопостачання.

Оцінюючи надані докази, суд приймає до уваги, що за умовами договору купівлі-продажу від 15.04.1989р. гр.ОСОБА_4, що діяла від двадцяти християн православної церкви с. Нестерівці Дунаєвецького району Хмельницької області, придбала жилий будинок, який побудований в 1959 році, жилою площею 38 м.кв., та сарай, що знаходяться в с. Нестерівці в колгоспі "Дружба" на земельній ділянці в розмірі 0,30 га, для молитовного дому православних християн - для церкви. Вказаний договір відображений у погосподарській книзі № 4 за 1986-1990 роки.

Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок №121 від 14.12.1992 року, виданим виконавчим комітетом Дунаєвецької районної Ради народних депутатів, посвідчено, що в цілому житловий будинок в с.Нестерівці, по вул.Михайлика дійсно належить Миколаївській церкві на праві особистої власності. Вказаний будинок зареєстрований в Дунаєвецькому МКП "Інвентарбюро" за Миколаївською церквою та записаний в реєстрову книгу № 1-32 14.12.1992р.

Отже, вказані документи не можуть вважатись правовстановлюючими документами на спірну будівлю церкви, оскільки стосуються житлового будинку.

Також звертається увага, що зведений акт, оціночний акт, поетажний план та свідоцтво №121 від 14.12.1992 року були видані Миколаївській церкві, а не позивачу. Долучений до матеріалів справи прямий договір на поставку продукції виробничо-технічного призначення (електроенергії) та наданню взаємних послуг №270/423 від 12.05.1992 року укладений із Нестеровецькою церковною общиною, а стороною по договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №2015/ТП-РО-П067225 від 01.12.2015р. є Свято-Миколаївська православна церква. В той же час будь-яких доказів на підтвердження проведення реорганізації (перейменування, тощо) позивача та правонаступництва між останнім і Миколаївською церквою в матеріали справи не надано. Додатково відсутність вказаних обставин підтверджуються також відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також положеннями Статуту позивача як в редакції 1991 року, так і в новій редакції, які не містять жодних відомостей щодо правонаступництва (перейменування) позивача.

Доводи позивача, що на час будівництва, отримання технічного паспорта та на момент отримання свідоцтва в селі Нестерівці була зареєстрована лише Релігійна громада Свято-Миколаївської парафії села Нестерівці Дунаєвецького району Кам'янець-Подільської єпархії Української Православної Церкви суд оцінює критично, оскільки вказані обставини жодним чином не підтверджують право власності позивача на спірну будівлю церкви.

Також в матеріалах справи відсутні і будь-які інші правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності позивача на спірне нерухоме майно, не підтверджено жодними доказами факту будівництва позивачем будівлі церкви, введення її в експлуатацію та подальшої реєстрації права власності.

Крім того, у позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які могли б свідчити про належність позивачу на праві власності чи користування земельної ділянки під спірною будівлею церкви.

За приписами ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Відповідно до статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В ході судового розгляду позивач не довів належними та допустимими доказами факту належності йому на праві власності спірної будівлі церкви. За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Усі інші доводи позивача, викладені у позовній заяві, в тому числі і з приводу використання відповідачем будівлі церкви, до уваги не приймаються, оскільки зважаючи на встановлені судом обставини не свідчать про порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача.

У відповідності до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача, в зв'язку із відмовою у позові.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові Релігійної організації "Релігійна громада Свято-Миколаївської парафії села Нестерівці Дунаєвецького району Кам'янець-Подільської єпархії Української Православної Церкви" с.Нестерівці Дунаєвецького району Хмельницької області до "Релігійної громади ОСОБА_1 Чудотворця" с.Нестерівці Дунаєвецького району Української Православної Церкви Київського Патріархату" с.Нестерівці Дунаєвецького району Хмельницької області про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні та володінні будівлею церкви шляхом виселення відмовити.

Повне рішення складено 24.04.2017р.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (Хмельницька обл., Дунаєвецький р-н, с. Нестерівці, вул. Михайлика,10),

3 - відповідачу (Хмельницька обл., Дунаєвецький р-н, с. Нестерівці, вул. Жовтнева,13)