ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р.Справа № 922/400/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль Д», 49100, м. Дніпро, бульвар Слави, 7К; адреса для листування: 49027, м. Дніпро, вул. Архітектора Дольника, 5, ;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Супутник-Октан», 62489, Харківська область, Харківський район, смт. Безлюдівка, вул. Чайковського, 210-Б, ;

про стягнення 13183,16 грн.

за участю представників сторін:

позивача не зявився;

відповідача ОСОБА_1 (довіреність №92/01 від 23.02.2017).

За відсутності відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалася.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю Стиль Д звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Супутник-Октан про стягнення штрафу в сумі 13183,16 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором № 331 від 07.03.2014 щодо поставки товару з порушенням умов договору щодо його кількості. Здійснюючи правове обґрунтування посилається на ст.ст. 526, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.02.2017 порушено провадження у справі.

Суд перейшов до розгляду справи по суті 20.03.2017.

Позивач у позовній заяві зазначив, що 07 березня 2014 року між ТОВ Супутник-Октан (постачальник) та ТОВ Стиль Д (покупець) було укладено договір поставки №331, відповідно до якого постачальник зобовязується передати у власність покупця товар у відповідному асортименті, кількості та по цінам в порядку та на умовах, визначених у договорі, а покупець зобовязується у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити товар. У додатковій угоді про впровадження та організацію системи електронного обміну документами та ведення первинних документів у електронному вигляді від 04.01.2016 до договору поставки, сторони погодили впровадження та організацію системи електронного обміну документами та ведення первинних документів у електронному вигляді через систему EDI. Поставка товарів позивачеві здійснюється силами та за рахунок відповідача на підставі поданого ТОВ Стиль Д замовлення засобами системи EDI, яке обов'язково містило інформацію щодо асортименту, кількості та ціни товару. Проте за період з 23.03.2016 по 01.12.2016 відповідач виконував замовлення з порушенням умов договору поставки щодо кількості поставленого товару, тобто замовлення виконував не у повному обсязі, у звязку із чим на підставі п.9.5 договору поставки №331 від 07.03.2014 ТОВ Супутник-Октан має сплатити штраф у розмірі 13183,16 грн.

Відповідач у відзиві на позов (вх.№8309 від 13.03.2017), а його повноважний представник у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що позивач не надав жодного доказу в обгрунтування своїх позовних вимог. Вказав, що постачальник протягом строку дії договору сумлінно виконував свої обов'язки за договором, постачав товари відповідно до замовлень позивача та вживав усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язань за договором, тобто у діях постачальника відсутня вина. Протягом 2015 та 2016 років відповідачем за замовленнями позивача було поставлено та передано товари на суму 537183,09 грн. Проте позивач неналежним чином виконував обов'язки за договором. Зауважив, що до 03.01.2016 включно п.5.8. договору поставки було передбачено обов'язок покупця здійснювати оплату кожні 30 календарних днів за реалізований товар, а за поставлені до відкриття нового магазину мережі Простор (ProStor) партії товару оплачувати за реалізований товар через 45 календарних днів після відкриття відповідного магазину. Зазначив, що відповідач з 17.03.2015 до кінця квітня 2015 року поставив позивачу товар на суму 37795,99 грн. У травні 2015 року припинив постачання товару через відсутність оплати з боку позивача, який сплатив 40000,00 грн. лише 26.06.2015, після чого відповідач поновив постачання товарів. Також з 30.06.2015 до кінця 2015 року відповідач поставив позивачу товар на суму 181405,54 грн., після чого припинив постачання товарів у зв'язку із неповною оплатою позивачем поставленого товару. Так, позивач не здійснив жодної оплати у вересні 2015 року, а також після припинення постачання у листопаді, грудні 2015 року та у січні 2016 року. Навіть після укладення додаткової угоди від 04.01.2016 до договору поставки позивач продовжував порушувати свої зобов'язання щодо опати товару і у 2016-2017 роках. Зазначив, що на кінець вересня 2016 року заборгованість позивача з оплати за поставлений товар складає 200364,18 грн., проте не сплачена ТОВ Стиль Д. У зв'язку із чим відповідач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення цієї суми заборгованості, а також неустойки, інфляційних втрат та 3% річних, проте справа ще розглянута.

Розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз ухвалою господарського суду Харківської області від 29.03.2017 на 11.04.2017 о 12:00 год. Цією ж ухвалою було продовжено строк розгляду справи на 15 днів, до 14.04.2017 включно.

Позивач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про одержання 04.04.2017.

Відповідач через канцелярію суду подав клопотання (вх. №12132 від 11.04.2017) про зупинення провадження у справі, яке підтримав представник відповідача у судовому засіданні. Просив зупинити провадження у справі №922/400/17 у звязку з неможливістю її розгляду до вирішення повязаної з нею іншої справи №904/11709/16, що розглядається іншим судом. Клопотання обгрунтував тим, що господарським судом Дніпропетровської області на цей час розглядається справа №904/11709/16 за позовом ТОВ «Супутник-Октан» до ТОВ «Стиль Д» про стягнення заборгованості за поставлені товари, з урахуванням неустойки, втрат від інфляції та 3% річних на загальну суму 438523,13 грн. Зазначає, що у судових справах №922/400/17 та №904/11709/16 однакові сторони, розглядаються питання щодо виконання цими сторонами одного й того ж договору поставки від 07.03.2014 №331, тому ці справи є повязаними одна з одною, у звязку із чим неможливий розгляд справи №922/400/17 до вирішення повязаної з нею іншої справи №904/11709/16, що розглядається іншим судом. На підтвердження клопотання надав копію ухвали господарського суду Дніпропетровської області про порушення провадження у справі від 16.12.2016 по справі №904/11709/16.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх. №12132 від 11.04.2017), суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями п.3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 №18 відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

З огляду на виклалене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, у звязку із тим, що зазначені справи не повязані між собою, так як обставини встановлені господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/11709/16 не вплинуть на подання і оцінку доказів у справі №922/400/17 та не матимуть преюдиційного значення згідно із ст.35 ГПК України.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві на позов (вх. №8309 від 13.03.2017).

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. З ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому доходить висновку про можливість розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно із ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

07 березня 2014 року року між товариством з обмеженою відповідальністю Супутник-Октан (далі, постачальник) з однієї сторони та товариством з обмеженою відповідальністю Стиль Д (далі, покупець) з другої сторони, було укладено договір поставки №331 (далі, договір поставки).

Також між сторонами було укладено додаткову угоду від 04.01.2016 про впровадження та організацію системи електронного обміну документами та ведення первинних документів в електронному вигляді до договору поставки №331/333 від 07.03.2014.

Відповідно до п.п.1.1., 1.2. договору поставки постачальник зобовязується передати у власність покупця товар у відповідному асортименті, кількості та по цінам в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, а покупець зобовязується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та оплатити товар. За цим договором найменування товару, його асортимент та ціна визначається Специфікацією, що є Додатком №1 до договору та його невідємною частиною.

Згідно із п.1.4. договору поставки право власності на товар переходить до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін товарної (товарно-транспортної або видаткової) накладної, яка засвідчує факт передачі товару постачальником та його отримання покупцем. Датою поставки вважається дата передачі постачальником товару покупцю за умови одночасного надання постачальником усіх необхідних товаросупровідних документів на товар, визначених п.2.10 договору.

У п.2.1. договору поставки сторони погодили, що поставка товару здійснюється силами та за рахунок постачальника, на умовах DDP у відповідності до вимог Міжнарожних правил тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» (в редакції 2010 року), а також із урахуванням особливостей, що випливають із умов цього договору, протягом 5 банківських днів з моменту подання покупцем замовлення, яке повинно містити дані та інформацію, передбачену п.2.4. договору, з урахуванням подачі замовлення на умовах п.2.5. договору.

Відповідно до п.2.4., 2.5 договору поставки (в редакції додаткової угоди від 04.01.2016) замовлення покупця документ ORDERS, що направляється постачальнику по EDI. Замовлення має містити: GLN-номер постачальника, GLN-номер покупця, GLN- номер місця призначення, номер замовлення, дату його подачі, дату поставки товару, асортимент, кількість, ціни товару, що поставляється, і іншу необхідну інформацію. Постачальник поставляє товари згідно замовлень покупця на поставку товару, поданих за посередництва сертифікованих EDI-провайдерів, за вибором постачальника.

Сторони домовились у п.2.6. договору поставки, що замовлення надсилається не менше ніж за 72 години до передбаченої сторонами дати поставки товару.

Пункт 5 договору поставки містить положення щодо ціни договору, умов оплати та порядку розрахунків. Так, ціна на товар встановлюється у гривнях та базується (визначається) на підставі Специфікації (Додаток №1 до договору). Загальна сума даного договору обумовлюється сумами, зазначеними у накладних (товарно-транспортній або видатковій накладній) на кожну партію товару. Оплата товару проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника або шляхом внесення готівки в касу постачальника. Для зручності розрахунків сторони зобовязуються проводити звірку взаєморозрахунків до 10 числа кождного місяця, наступного за звітним. Дані, підтверджені сторонами в акті звірки взаєморозрахунків, є підставою для проведення остаточних розрахунків (п.п. 5.1., 5.1.1., 5.7., 5.8., 5.9., 5.11.)

Відповідно до п.5.8. договору поставки оплата за товар здійснюється покупцем в національній грошовій одиниці України кожні 30 календарних днів, за реалізований товар. Всі партії товарів, поставлені до відкриття нового магазина мережі «ПроСтор», покупець оплачує за реалізований товар через 45 календарних днів після відкриття відповідного магазина.

04.01.2016 у пукт 5.8. договору поставки було внесено зміни у звязку із укладенням додаткової угоди. Так, підставою для здійснення покупцем оплати поставленого товару є повне виконання постачальником своїх зобовязань за договором. При наданні постачальником «Податкової накладної», яка пройшла реєстрацію в ЄРПН та отримала статус документа «Успішно зареєстрована в ЄРПН і відправлена покупцеві» та «Накладної» завіреної ЕЦП постачальника протягом 5 календарних днів з дати поставки товару, вказаної в транспортній накладній, що підтверджується проставлянням штампу «Товар отриманий», покупець оплачує поставлений товар через 30 календарних днів з моменту поставки товару.

У п.9 договору поставки містяться положення про відповідальність сторін. Пунктом 9.5. передбачено, що за кожен випадок постачання товарів постачальником не в повному обсязі, прострочення дати постачання, а також постачання товарів неналежної якості або комплектності постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 10% від вартості партії товару, постачання якого було здійснене з вказаними вище порушеннями.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до умов договору поставки із змінами внесеними додатковою угодою від 04.01.2016 з квітня по грудень 2016 року направляв відповідачеві за допомогою системи електронного документообігу EDI замовлення на поставку товару, в яких відповідно до вимог п.2.4. договору в редакції від 04.01.2016 містилися відомості про номер та дату замовлення, дані про сторони, місце доставки, дату доставки, відомості про ціну, асортимент та кількість такої продукції (а.с. 20, 22, 24, 26, 28, 30, 32, 34, 36, 38, 40, 42, 44, 45, 47, 49, 51, 53, 55-73).

В свою чергу відповідач здійснював поставку за вказаними замовленнями, але не у повному обсязі за період з квітня по вересень 2016 року, а також припинив поставляти позивачеві товар з кінця вересня 2016 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними (а.с. 196-216), а також прибутковими накладними (а.с.21, 23, 25, 27, 29, 31, 33, 35, 37, 39, 41, 43, 46, 48, 50, 52, 54, 57), у звязку із чим позивач нарахував відповідачеві відповідно до п.9.5. договору поставки штраф та звернувся до суду із відповідним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно із положеннями ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1, ч. 5 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи позивач не виконав свого обовязку щодо оплати за вже поставлений раніше товар, а тому продавець не відмовляючись від виконання договору, мав право на підставі норми закону змінити умови взятого на себе зобов'язання, а саме: зупинити передання іншого товару за договором до повної оплати всього раніше переданого товару, тим самим застосувавши норми про забезпечення виконання зобов'язань. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Вищого господарського суду України від 26.06.2008 по справі № 6/522 та Постанові Вищого господарського суду України від 09.11.2016 по справі №910/8297/13-г.

Відповідно до довідки щодо поставок і розрахунків з ТОВ «Стиль-Д» за 2014-2016 роки позивач мав заборгованість перед відповідачем з оплати товару, в тому числі і за квітень 2016 року, починаючи з якого відповідач здійснював поставку товару позивачеві не у повному обсязі.

Крім того із наданої суду довідки вбачається, що невиконання позивачем свого обовязку щодо оплати за поставлений товар триває в часі.

Наявність у позивача перед відповідачем заборгованості з оплати товару за період з квітня по грудень 2016 року підтверджується також і наданими суду актами звірки взаємних розрахунків між ТОВ «Супутник-Октан» та ТОВ «Стиль Д» за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, грудень 2016 року (а.с. 97, 98, 168-180).

Так, у період поставки відповідачем товару не у повному обсязі (з квітня по вересень 2016 року) позивач мав непогашену заборгованість з оплати за поставлений товар, тому відповідач відповідно до ч.5 ст.692 ЦК України мав право зупинити передання замовленого товару до повної оплати за переданий товар, у звязку із чим ТОВ «Стиль Д» діяв правомірно.

Також відповідач листами від 21.09.2016 та від 01.11.2016, що направлені на електронну адресу ТОВ «Стиль Д», повідомив останнього про необхідність зробити «стоп-відвантаження», так як позивачем не було здійснено оплат за поставлений товар та відповідно про припинення поставок у звязку із причиною відсутності оплати за реалізований товар протягом трьох місяців.

З матеріалів справи, а саме із наданих суду замовлень (а.с.58-73) вбачається, що відповідач припинив поставку товару з кінця вересня 2016 року, суд розцінює такі дії відповідача як притримання відповідно до ч.1 ст. 594 ЦК України, якою передбачено, що кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов'язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов'язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов'язання.

Одночасно, судом враховано, що у рішенні №7-рп/2013 від 11.07.2013р. Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначено, що зобов'язання повинні ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Таким чином, зважаючи на те, що з матеріалів справи не вбачається доказів порушення відповідачем своїх зобовязань за договором, а позивачем не доведено факту належного виконання договірних зобовязань з повної оплати отриманого товару, ТОВ "Супутник Октан" відповідно до положень ч. 5 ст. 692 ЦК України та ст. 594 ЦК України мав право за наявності непогашеної заборгованості покупця зупинити передання позивачу обумовленого договором товару, тому суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій, виходячи із винних дій самого позивача, у звязку із чим відмовляє у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 4-5, 12, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 14.04.2017 р.

Суддя ОСОБА_3