ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року Справа № 923/141/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі судового засідання Фінаровій О.Л., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт"

до Приватного підприємства "Віатранс"

про стягнення 15260,12 доларів США,

за участі представників:

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (представників за дорученнями),

відповідача ОСОБА_5 (директора), ОСОБА_6 (представника за дорученням),

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача 15260,12 доларів США заборгованості, яка виникла за договором № 7/92Д на виконання робіт від 18.12.2014, укладеного між сторонами.

Безпосередньо позовні вимоги ґрунтуються на неналежному виконанні відповідачем взятих на себе зобовязань щодо своєчасної оплати вартості наданих послуг з перевантаження зерна. Зокрема, позивач вказує, що ним на замовлення відповідача, який діяв в якості експедитора вантажу, надані послуги по навантаженню ячменю на теплохід «Altenavi» на загальну суму 44672,17 доларів США, але відповідачем їх вартість сплачена частково в сумі 29412,05 доларів США, у звязку з чим наявна заборгованість у розмірі 15260,12 доларів США, яка повязана з розбіжностями у визначені вартості наданих послуг.

Під час судового розгляду справи представники позивача підтвердили заявлені вимоги, надавши усні та письмові пояснення.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на:

- недоведеність позивачем факту завантаження на теплохід «Altenavi» зерна ячменю, прийнятого від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес Лоджистік», оскільки з наданих до матеріалів справи актів та товарно-транспортних накладних вбачається, що зерно приймалося від інших осіб;

- неузгодженого з ним переміщення позивачем зерна ячменю у кількості 1692,6 тон зі складів підприємства на плаваючі ємності ДМ-098, ДМ-230, що стало підставою для збільшення вартості замовлених та узгоджених послуг по доставці та зважуванню вантажу;

- неправомірного визначення позивачем кількості вантажу, який було прийнято та завантажено на судно по варіанту «автомашина (бортова) склад судно», а саме за його розрахунками згідно приймальних актів завантажено 1689,91 тон, а тому при застосуванні ставки 5,5 доларів США вартість такої послуги складає 9294,50 доларів США (без ПДВ);

- неправомірного визначення позивачем кількості вантажу, який було прийнято та завантажено на судно по варіанту «автомашина (самоскид) склад судно», а саме за його розрахунками згідно приймальних актів завантажено 541,25 тон, а тому при застосуванні ставки 5,5 доларів США вартість такої послуги складає 2976,87 доларів США (без ПДВ);

- неправомірного (без попереднього погодження) визначення позивачем вартості наданих послуг (ставки) щодо доставки до вагів та зважування зерна ячменю на авто-вагах, у звязку з чим за його розрахунками правильною ставкою є 0,5 доларів США, а тому відповідним розрахунком є: 3723,606 тон х 0,5 доларів США за 1 тону = 1863,80 доларів США;

- з урахуванням названих розрахунків загальна вартість наданих позивачем послуг складає 27550,194 доларів США (з ПДВ), а не 44672,17 доларів США, у звязку з чим, з урахуванням сплати ним 29412,05 доларів США, заборгованість за надані послуги, на його думку, відсутня. Зокрема, в додаткових поясненнях від 20.04.2017 відповідач зазначив, що позивачем неправомірно нараховано 16445,78 доларів США і таке нарахування здійснене у звязку зі збільшеними, неузгодженими з ним тарифами.

Під час судового розгляду справи представники відповідача підтвердили надані заперечення, надавши усні та письмові пояснення, та просили суд відмовити у позові.

Розгляд справи судом проведено в судових засіданнях, які відбулися 14, 21, 28, 31 березня, 7, 14 та 21 квітня 2017 року.

Крім викладеного судом встановлено, що 18.12.2014 між Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт» та Приватним підприємством «Віатранс» укладено договір № 7/92Д на виконання робіт, з додатками №№ 1 5, за умовами якого позивач зобовязався надавати відповідачу послуги з перевантаження зернових вантажів через зерновий перевантажувальний комплекс, криті склади, плав-ємності, а також забезпечити короткочасне зберігання вантажів для накопичення суднової партії і подальшого його відвантаження на водний або інший вид транспорту.

До вказаного договору сторонами неодноразово вносилися зміни та доповнення згідно з додатковими угодами № 1 від 23.02.2015, № 2 від 13.03.2015, № 3 від 07.04.2015, № 4 від 20.07.2015, № 5 від 04.12.2015, № 6 від 29.02.2016, № 7 від 25.03.2016, № 8 від 18.04.2016, № 9 від 04.05.2016, № 10 від 23.05.2016, № 11 від 02.06.2016, № 12 від 30.06.2016, № 13 від 03.08.2016.

З тексту договору та названих додаткових угод вбачається, що основними їх істотними умовами, які впливають на суть наявного між сторонами спору, є наступні:

- за виконання робіт відповідач здійснює оплату відповідно до умов договору (пункт 1.4);

- види робіт, їх обсяг, умови виконання, вартість, супутні послуги та інші умови стосовно вантажу в межах договору зазначаються в додатках, які є невідємною його частиною (пункти 2.3., 2.4.);

- роботи виконуються на підставі письмових заявок відповідача в терміни, які письмово узгоджуються сторонами (пункт 3.1.);

- позивач зобовязаний: організувати розвантаження вантажу з різних видів транспорту та навантажити його на судна своїми силами і засобами (пункт 4.3.1); забезпечити приймання і здавання вантажів, ведення його обліку (пункт 4.3.2.); за письмовою заявкою відповідача проводить зважування вантажу на вагах підприємства (пункт 4.27.); по факту виконання робіт складає акт виконаних робіт та направляє його відповідачеві для підписання (пункт 4.28.);

- відповідач зобовязаний: забезпечувати своєчасність надходження на рахунок позивача платежів за виконані роботи і надані послуги (пункт 5.7.); письмово погоджувати з позивачем місце зберігання (ЗПК, криті склади чи плаваючі ємності), терміни зберігання вантажу (пункт 5.21.); здійснювати оплату наданих послуг відповідно до умов розділу 6 договору (пункт 5.26.); підписати надані йому акти виконаних робіт, а у випадку відмови або неповернення вважається, що акти є погодженими (пункт 5.29.);

- розрахунки за послуги та їх вартість здійснюються згідно тарифів позивача, діючих на момент надання послуги (виконання робіт) (пункти 6.1., 6.2.1.1.);

- відповідач здійснює оплату платежів за надані послуги в доларах США (пункт 19.7. додатку № 4 до договору;

- розрахунки проводяться шляхом здійснення попередньої оплати та остаточної оплати згідно рахунків позивача, остаточна оплата проводиться з урахуванням суми попередньої оплати (пункт 6.2.);

- остаточний розрахунок здійснюється по кожній судновій партії вантажу після його відвантаження на судно (пункт 6.3.1);

- послуги не передбачені договором надаються підприємством за письмовою заявкою та за рахунок клієнта за тарифами підприємства, діючими на момент надання послуг (пункт 20 додатку № 4 до договору в редакції додаткової угоди № 5 від 04.12.2015);

- термін дії договору - з 01.01.2015 по 31.12.2016 (пункт 11.1. зі змінами відповідно до додаткової угоди № 5 від 04.12.2015).

Аналіз правовідносин за таким договором свідчить, що за своєю юридичною природою між сторонами укладено договір про надання послуг.

Зокрема, згідно до приписів статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг виконавець зобовязується за завданням замовника надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, а за частиною 1 статті 903 того ж Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі у строки та в порядку, що встановлені договором.

Поряд з цим, згідно з частиною 2 статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, за статтями 1 та 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 № 15-93 у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України .

Статтею 21 Закону України «Про морські порти України» встановлено, що тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту субєктами природних монополій, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту субєктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на інші послуги, крім визначених у частині першій цієї статті, є вільними та визначаються договором між субєктом господарювання, який надає відповідні послуги, та їх замовником.

В даному випадку, предметом спору є послуги, які тарифікуються за вільними цінами (тарифами), встановленими між сторонами, оскільки вони не встановлені як обовязкові у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 405 від 03.06.2013 «Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб'єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню», а також наданими нерезиденту для завантаження судна.

Надання послуг нерезиденту опосередковано через відповідача (резидента) унормовано приписами статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», зокрема, у разі залучення експедитором до виконання його зобовязань за договором іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта, а також підтверджується договором-дорученням № 52-07/12 від 12.07.2012, укладеним між Приватним підприємством «Віатранс» та компанією Smart Trade Overseas Corp, за яким ПП «Віатранс» виступає експедитором вказаної компанії у взаємовідносинах щодо перевалки вантажів (т. 1, а.с. 66).

В межах дії договору відповідач 12.12.2016 надав позивачу ОСОБА_7 на навантаження № 1678 (т. 1, а.с. 59) щодо виконання комплексу робіт і послуг по завантаженню на судно «Altenavi» ячменю в кількості 4238 метричних тон, належного експортеру Товариству з обмеженою відповідальністю «Гермес Лоджистік», а також листом за вих. № 1285 від 11.12.2016 (т. 1, а.с. 65) надав відповідні інструкції щодо такого навантаження, а саме просив здійснити навантаження через стовідсоткове зважування ячменю в обємі 4237,790 метричних тон.

В свою чергу, позивач виставив відповідачу для оплати попередній рахунок № 2458 від 05.12.2016 на суму 29412,05 доларів США (з ПДВ), який включав вартість наданих послуг без ПДВ: 1) з перевантаження важких зернових вантажів по варіанту робіт «автомашина (самоскид) плав-ємність судно» в кількості 1375,42 тон на суму 7564,81 доларів США; 2) з перевантаження важких зернових вантажів по варіанту робіт «автомашина (бортова) плав-ємність судно» в кількості 2324,1 тон на суму 13595,99 доларів США; 3) перевантаження за комплексною ставкою важких зернових вантажів за варіантом «автомашина (самоскид) склад судно» в кількості 538,27 тон на суму 2960,49 доларів США; 4) зважування вантажів на 30-60 тонних автомобільних вагах підприємства в кількості 4237,79 тон на суму 127,13 доларів США; 5) видача разової перепустки для вїзду вантажного автотранспорту сторонніх організацій на територію підприємства в кількості 184 шт на суму 261,62 доларів США (т. 1, а.с. 45).

Вказані види послуг та їх вартість наведена у відповідному розрахунку, доданому позивачем до матеріалів справи (т. 1, а.с. 47).

Виконуючи умови договору, відповідач платіжним дорученням № 9804 від 12.12.2016 сплатив позивачу 20831,69 доларів США, вказавши в призначенні платежу оплату згідно рахунку № 2458 від 05.15.2016 (т. 1, а.с. 55), а відповідно до карти взаємних розрахунків (т. 1, а.с. 52-54) позивачем було зараховано наявну переплату по іншим зобовязанням на суму 8580,36 доларів США в якості оплати названого попереднього рахунку, у звязку з чим відповідачем сплачено 29412,05 доларів США.

На виконання умов договору згідно з актами виконаних робіт (наданих послуг) № 1321 від 19.12.2016 (т. 1, а.с. 50) та № 1580 від 19.12.2016 (т. 1, а.с. 51) позивачем надані відповідачу послуги, повязанні із завантаженням судна «Altenavi», на загальну суму 44672,17 доларів США (з ПДВ), зокрема:

- перевантаження вантажів по варіанту «автомашина (самоскид) плав-ємність підприємства судно» в кількості 1068,376 тон на суму 5876,07 доларів США без ПДВ, при ставці 5,5 доларів США за 1 тону;

- перевантаження важких зернових вантажів по варіанту робіт «автомашина (бортова) плав-ємність підприємства судно» в кількості 2116,96 тон на суму 12384,22 доларів США без ПДВ, при ставці 5,85 доларів США за 1 тону;

- перевантаження важких зернових вантажів за варіантом «автомашина (бортова) склад судно» в кількості 443,15 тон на суму 2437,33 доларів США без ПДВ, при ставці 5,5 доларів США за 1 тону;

- перевантаження важких зернових вантажів за варіантом «автомашина (самоскид) склад судно» в кількості 95,12 тон на суму 523,16 доларів США без ПДВ, при ставці 5,5 доларів США за 1 тону;

- зважування вантажів на 30-60 тонних автомобільних вагах підприємства в кількості 3723,606 тон на суму 111,71 доларів США без ПДВ, при ставці 0,03 доларів США за 1 тону;

- видачі разової перепустки для вїзду вантажного автотранспорту сторонніх організацій на територію підприємства в кількості 159 шт на суму 215,99 доларів США без ПДВ, при ставці 1,35843 доларів США за 1 шт;

- доставки важковагових зернових вантажів до борту судна через авто-ваги підприємства при перевантаженні з трюму плаваючої ємності підприємства в кількості 1185,34 тон на суму 4124,98 доларів США без ПДВ, при ставці 3,48 доларів США за 1 тону;

- доставки важковагових зернових вантажів до борту судна через бункерні ваги ЗПК при перевантаженні з трюму плаваючої ємності підприємства в кількості 1999,99 тон на суму 9459,98 доларів США без ПДВ, при ставці 4,73 доларів США за 1 тону;

- доставки важковагових зернових вантажів до борту судна через бункерні ваги ЗПК підприємства при перевантаженні зі складу підприємства в кількості 522,27 тон на суму 2036,85 доларів США без ПДВ, при ставці 3,9 доларів США за 1 тону;

- доставки важковагових зернових вантажів до борту судна через бункерні ваги ЗПК підприємства при перевантаженні зі складу підприємства в кількості 16 тон на суму 20,96 доларів США без ПДВ, при ставці 1,31 доларів США за 1 тону;

- зважування вантажів на 30-60 тонних автомобільних вагах підприємства в кількості 1185,34 тон на суму 35,56 доларів США без ПДВ, при ставці 0,03 доларів США за 1 тону.

Надані позивачем послуги з доставки вантажів та їх зважування в кількості 3723,606 тон безпосередньо підтверджуються залученими до матеріалів справи наряд-завданнями № 00001811 від 13.12.2016 щодо обробки 401,68 тон, № 00001822 від 13.12.2016 134,92 тон, № 00001843 від 17.12.2016 386,944 тон, № 00001820 від 17.12.2016 125,032 тон, № 00001834 від 18.12.2016 203,7 тон, № 00001831 від 18.12.2016 90,52 тон, № 00001813 від 14.12.2016 498,8 тон, № 00001816 від 14.12.2016 486,92 тон, № 00001819 від 15.12.2016 199,62 тон, № 00001818 від 12.12.2016 316 тон, № 00001814 від 12.12.2016 522,27 тон (т. 2, а.с. 39-135), а також акту виконаних робіт від 19.12.2016 з перевантаження 3723,606 тон ячменю (т. 2, а.с. 136).

Як слідує з відомості на навантаження № НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 60) позивачем навантажено на судно «Altenavi» 3723,606 тон зерна ячменю. При цьому ця кількість вантажу підтверджена представником відповідача 19.12.2016 у дорученні на навантаження № 1678, в якому проставлена відповідна відмітка (т. 1, а.с. 59).

З вказаної відомості також вбачається, що 3723,606 тон зерна ячменю завантажувалося на судно «Altenavi» з: теплоходу «Кілія» - у кількості 1492,736 тон та зі складів позивача у кількості 538,27 тон, куди вантаж було розміщено початково при завезенні; а також з плав-ємностей ДМ-098 та ДМ-230 у кількості 1692,6 тон, куди вантаж був переміщений у звязку з виробничою необхідністю зі складів підприємства.

Безпосередньо саме переміщення вантажу у кількості 1692,6 тон на плаваючі ємності ДМ-098 та ДМ-230 підтверджується відомостями на переміщення вантажу (т. 2, а.с. 34-38), а саме відповідно до відомості від 03.09.2016 зі складу № 6 переміщено 629,46 тон на плаваючу ємність ДМ-098, відомості від 05.09.2016 зі складу № 4 переміщено 207,140 тон на плаваючу ємність ДМ-098 та відомості від 03.09.2016 переміщено 856 тон вантажу зі складу № 6 на плаваючу ємність ДМ-230.

Таким чином, вказаними доказами підтверджується надання відповідачем послуг щодо завантаження на судно «Altenavi» 3723,606 тон зерна ячменю та зважування його при цьому, а тому заперечення відповідача про недоведеність позивачем факту завантаження на теплохід «Altenavi» зерна ячменю, прийнятого від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес Лоджистік», а також неправомірного визначення позивачем кількості вантажу, який було прийнято та завантажено на судно по варіанту «автомашина (бортова) склад судно» та по варіанту «автомашина (самоскид) склад судно», до уваги судом не приймаються.

Поряд з цим, з урахуванням наявності спору між сторонами щодо вартості наданих послуг по завантаженню на судно «Altenavi» частини вантажу, а саме 1692,6 тон з плаваючих ємностей підприємства, суд зазначає наступне.

Абзацом 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються сторонами можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Так, сторонами не оспорюється факт розміщення зерна 1692,6 тон ячменю при його отримані позивачем для зберігання та перевалки на складах № 4 та № 6 підприємства, що також встановлено судом при аналізі відомостей про переміщення вантажу зі складів № 4 та № 6 на плаваючі ємності ДМ-098 та ДМ-230, про що зазначено вище.

З наданих позивачем пояснень (т. 2, а.с. 144-145) слідує, що внутрішнє переміщення зерна повязане з виробничою необхідністю його збереження за результатами дій правоохоронних органів по передачі 4200 метричних тон зерна ячменю на відповідальне зберігання позивачу.

Зокрема, у відповідності до ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2016 у справі № 766/9570/16-к слідчому та іншим працівникам надано дозвіл на проведення обшуку серед інших осіб у ДП «Херсонський морський торговельний порт» з метою вилучення ячменю, поданого до митного оформлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Гермес Лоджистік» (т. 2, а.с. 146-147).

Як слідує з протоколу обшуку від 31.08.2016 старшим слідчим з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Херсонській області ОСОБА_8 виявлено на складах ДП «Херсонський морський торговельний порт» № 4 та № 6, теплоході «Кілія» та ДМ-272 зерно ячменю, належного ТОВ «Гермес Лоджистік», в кількості 4200 тон (т. 2, а.с. 148-151).

Вилучене зерно передане на відповідальне зберігання виконуючому обовязки начальника складу ОСОБА_9, про що зроблена відповідна відмітка у названому протоколі, та оформлено ОСОБА_8 приймання-передачі на відповідальне зберігання від 31.08.2016 (т. 2, а.с. 152).

В подальшому за ОСОБА_8 приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від 01.12.2016 (після скасування постанови слідчого про визнання зерна речовим доказом у кримінальному провадженні) 4200 тон зерна ячменю повернуто компанії Smart Trade Overseas Соrр. в особі ПП «Віатранс» (т. 2, а.с. 154).

Таким чином, з 31.08.2016 по 01.12.2016 зерно ячменю, експедитором якого виступав відповідач, у кількості 4200 тон перебувало на зберіганні позивача поза межами укладеного між ними договору № 7/92Д на виконання робіт від 18.12.2014, оскільки таке зберігання здійснювалося на підставі дій та рішень правоохоронних органів.

Вказане переміщення 1692,6 тон ячменю зі складів на плаваючі ємності та подальша його перевалка на судно «Altenavi» збільшили собівартість наданих позивачем послуг, що вбачається з відповідно розрахунку (т. 2, а.с. 177). Так, за цим розрахунком вартість послуг без переміщення на плаваючі ємності складала б: з доставки важковагових зернових вантажів до борта судна через авто-ваги підприємства 249,4 доларів США (498,8 тон х 0,50 доларів США = 249,40 доларів США), з доставки важковагових зернових вантажів до борта судна через бункерні ваги ЗПК 596,90 доларів США (1193,8 тон х 0,50 доларів США = 596,90 доларів США); а з урахуванням факту такого переміщення вона склала: з доставки важковагових зернових вантажів до борта судна через авто-ваги підприємства при перевантаженні з трюму плав ємності ДМ-230 1735,82 доларів США (498,8 тон х 3,48 доларів США = 1735,82 доларів США), з доставки важковагових зернових вантажів до борта судна через бункерні ваги ЗПК при перевантаженні з трюму плав-ємностей ДМ-098, ДМ-230 5646,67 доларів США (1193,8 тон х 4,73 доларів США = 5646,67 доларів США), у звязку з чим собівартість за цими видами послуг збільшилася на 6536,19 доларів США без ПДВ.

Вирішуючи спір щодо відповідальності відповідача за надані додаткові послуги, які збільшили їх собівартість у звязку з переміщенням зерна на плав-ємності, суд зазначає, що відповідно до пункту 13.6. Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України № 348 від 05.06.2013 замовник відповідно до договору перевалки відшкодовує портовому оператору в повному обсязі вартість його послуг, повязаних з проведенням додаткових заходів щодо несвоєчасного вивезення вантажу з метою забезпечення його збереження, та витрати, повязані з переміщенням вантажу, не вивезеного у встановлений строк з морського порту, з метою вивільнення оперативних складських площ, зайнятих цим вантажем.

В свою чергу, згідно з пунктом 7.2. укладеного між сторонами договору № 7/92Д на виконання робіт від 18.12.2014 відповідач несе відповідальність за введення заборон та обмежень на перевезення вантажів, а також несвоєчасний вивіз вантажів з підприємства, виконує повне відшкодування повязаного з цим матеріального збитку лише у випадку коли такі обставини повязані з його виною та виною залучених ним третіх осіб.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Натомість згідно зі статтею 618 того ж Кодексу боржник відповідає за порушення зобовязання іншими особами лише у випадку, коли на таких осіб покладено його виконання, якщо договором або законом не встановлено відповідальності безпосередньо виконавця.

В даному випадку позивачем не доведено шляхом надання відповідних доказів наявності вини відповідача (без урахування інших залучених осіб, оскільки такі особи не залучалися) у діях, які стали підставою для передачі зерна на відповідальне зберігання позивачу правоохоронним органом.

За таких обставин, внутрішнє переміщення 1692,6 тон ячменю на плав-ємності зі складів не замовлялося відповідачем, а тому є неузгодженим з ним у відповідності до пункту 3.1. договору, за яким роботи виконуються на підставі письмових заявок відповідача в терміни, які письмово узгоджуються сторонами, у звязку з чим збільшення вартості послуг по доставці важковагових зернових вантажів до борта судна через авто-ваги підприємства на суму 7843,43 доларів США з ПДВ є позадоговірним.

Відносно наявного між сторонами спору щодо вартості наданих послуг по доставці до вагів підприємства для зважування вантажу при завантаженні на судно «Altenavi» суд зазначає наступне.

Так, як вказано вище, відповідач листом за вих. № 1285 від 11.12.2016 замовив у позивача послуги по зважуванню зерна в обємі 4237,79 метричних тон при завантаженні на судно.

Судом з пояснень представників сторін встановлено, що послузі по зважуванню передує послуга по доставці вантажу до вагів підприємства.

За твердженнями відповідача, він замовляв цю послугу виходячи з приписів пункту 20 додатку № 4 до договору № 7/92Д на виконання робіт від 18.12.2014 в редакції додаткової угоди № 5 від 04.12.2015, за яким послуги не передбачені договором надаються підприємством за письмовою заявкою та за рахунок клієнта за тарифами підприємства, діючими на момент надання послуг. Зокрема, згідно до листа позивача за вих. № 3-28/271 від 30.06.2016 послуга по доставці легковагових та важковагових зернових і харчових вантажів до автовагів з критих складів підприємства (без урахування зважування) починаючи з 01.10.2016 тарифікувалася за тарифом 0,50 доларів США за одну тону вантажу (т. 1, а.с. 205).

Як слідує зі згаданих вище нарад-завдань № 00001811 від 13.12.2016, № 00001822 від 13.12.2016, № 00001843 від 17.12.2016, № 00001820 від 17.12.2016, № 00001834 від 18.12.2016, № 00001831 від 18.12.2016, № 00001813 від 14.12.2016, № 00001816 від 14.12.2016, № 00001819 від 15.12.2016, № 00001818 від 12.12.2016, № 00001814 від 12.12.2016 (т. 2, а.с. 39-135) завантаження судна «Altenavi» (доставка вантажу до борту судна та його зважування) в кількості 3723,606 тон здійснювалося протягом 12 18 грудня 2016 року.

Проте, позивач 19.12.2016 встановив для відповідача іншу ставку за виконання послуг по доставці вантажу до авто-вагів підприємства для зважуванню, повідомивши останнього про вартість таких послуг листом за вих. № 3-28/548 від 19.12.2016 (т. 2, а.с. 202), в якому зазначив, що:

- доставка важковагових зернових вантажів до борта судна через авто-ваги підприємства при перевантаженні через плаваючі ємності підприємства за одну тону складає 3,48 доларів США без ПДВ;

- доставка важковагових зернових вантажів до борта судна через бункерні ваги ЗПК при перевантаженні через плаваючі ємності підприємства за одну тону складає 4,73 доларів США без ПДВ;

- доставка важковагових зернових вантажів до борта судна через бункерні ваги ЗПК при перевантаженні зі складів підприємства за одну тону складає 3,90 доларів США без ПДВ;

- доставка важковагових зернових вантажів до борта судна через бункерні ваги ЗПК при перевантаженні зі складів підприємства за одну тону складає 1,31 доларів США без ПДВ.

Таким чином, позивач змінив ставки вартості послуг по доставці вантажу для зважування з 0,5 доларів за 1 тону на інші, розрізнивши їх за видами, після дня фактичного їх надання, що є неправомірним відносно умов названого пункту 20 додатку № 4 до договору № 7/92Д на виконання робіт від 18.12.2014 в редакції додаткової угоди № 5 від 04.12.2015.

Зміна ставок вартості послуг після їх фактичного надання не узгоджується із правовими приписами діючого законодавства.

Так, за частиною 3 статті 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити серед інших умов ціну договору.

В статті 632 ЦК України встановлені основні правові позиції відносно встановлення ціни. Зокрема, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

В контексті наявного спору з викладеного слідує основний правовий висновок зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

У звязку зі зміненими ставками вартості послуг з доставки для зважування вантажу позивачем нарахована вартість послуг з:

- доставки важковагових зернових вантажів до борту судна через авто-ваги підприємства при перевантаженні з трюму плав-ємності підприємства в кількості 1185,34 тон на суму 4124,98 доларів США без ПДВ, при ставці 3,48 доларів США за 1 тону;

- доставки важковагових зернових вантажів до борту судна через бункерні ваги ЗПК при перевантаженні з трюму плав-ємності підприємства в кількості 1999,99 тон на суму 9459,98 доларів США без ПДВ, при ставці 4,73 доларів США за 1 тону;

- доставки важковагових зернових вантажів до борту судна через бункерні ваги ЗПК підприємства при перевантаженні зі складу підприємства в кількості 522,27 тон на суму 2036,85 доларів США без ПДВ, при ставці 3,9 доларів США за 1 тону;

- доставки важковагових зернових вантажів до борту судна через бункерні ваги ЗПК підприємства при перевантаженні зі складу підприємства в кількості 16 тон на суму 20,96 доларів США без ПДВ, при ставці 1,31 доларів США за 1 тону.

Проте, правомірним є нарахування вартості таких послуг на суму 1015,5 доларів США (без ПДВ) з розрахунку: 2031,006 тон (кількість доставленого до зважування вантажу без урахування вантажу, який знаходився на плав-ємностях та обрахований вище) х 0,5 доларів США (ставка вартості послуг за 1 тону, яка існувала з 01.10.2016) = 1015,5 доларів США.

За таких обставин нарахування вартості послуг з доставки вантажу для зважування на суму 8260,28 доларів США без ПДВ, що слідує з розрахунку, наведеного в Порівняльному розрахунку доставки ячменю до борту судна (т. 2, а.с. 177), а саме: 1) 2389,16 доларів США + 3813,31 доларів США + 2036,85 доларів США + 20,96 доларів США = 8260,28 доларів США (загальна сума обрахованих позивачем послуг з доставки вантажу для зважування); 2) 8260,28 доларів США (загальна сума обрахованих позивачем послуг з доставки вантажу для зважування) 1015,51 доларів США (сума вартості наданих послуг з доставки вантажу для зважування за ставкою 0,5 доларів США за 1 тону) = 7244,77 доларів США без ПДВ, або 8693,72 доларів США з ПДВ; є позадоговірним.

Суд також зазначає, що зміна ставок за доставку вантажів до борту судна з 0,5 доларів США на інші (збільшені), фактично вплинула на визначення вартості таких послуг в незалежності від вказаного вище внутрішнього переміщення вантажу на плав-ємності, тобто вартість послуг у звязку з переміщенням загально охоплюється безпідставно застосованими тарифами на доставку вантажу, а тому, підсумовуючи наведені розрахунки, правильним розрахунком вартості наданих послуг з доставки є наступний: 3723,606 тон х 0,5 доларів США за 1 тону = 1861,80 доларів США без ПДВ, або 2234,16 доларів США з ПДВ.

Таким чином, нарахування позивачем 16537,15 доларів США з ПДВ (з розрахунку: 7843,43 доларів США з ПДВ + 8693,72 доларів США з ПДВ = 16537,15 доларів США), частина з яких, а саме 15260,12 доларів США з ПДВ, являється предметом спору, здійснено поза межами договірних відносин. При цьому наведений відповідачем розрахунок безпідставного нарахування 16445,78 доларів США (т. 2, а.с. 182) до уваги судом не приймається, оскільки він є помилковим.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Наведені обставини свідчать, що з виставлених позивачем для оплати 44672,17 доларів США за рахунком № 2625 від 26.12.2016 ним надано послуг лише на суму 28135,02 доларів США (з розрахунку: 44672,17 доларів США (загальна сума за виставленим остаточним рахунком) 16537,15 доларів США (сума нарахована поза межами договірних відносин) = 28135,02 доларів США), а тому, з урахуванням сплачених відповідачем 29412,05 доларів США (сплачених за платіжним дорученням № 9804 від 12.12.2016 на суму 20831,69 та наявної переплати по іншим зобовязанням на суму 8580,36 доларів США), відповідач виконав зобовязання по оплаті правомірно нарахованої вартості послуг.

На підставі викладеного та за результатами оцінки доказів, суд вважає позовні вимоги неправомірними й такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до приписів статті 49 ГПК України суд зазначає, що оскільки спір виник з вини позивача, судовий збір відноситься на нього.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 44, 49, 82-85 ГПК України,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення підписане 21.04.2017

Суддя М.К. Закурін