КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Справа№ 910/15865/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Коротун О.М.

Хрипуна О.О.

при секретарі судового засідання: Молокопой І.А.,

розглянувши матеріали апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Земельний капітал" та Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Констеб ЛТД"

на рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2016

у справі № 910/15865/14 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Карбон ЛТД"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Констеб ЛТД"

2. Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Земельний капітал"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Денді - Карбон"

про стягнення 756 426,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Карбон ЛТД" (далі - позивач) звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Констеб ЛТД" (далі - відповідач 1), Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Земельний капітал" (далі - відповідач 2) про стягнення 756 479,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв'язку з неправомірним володінням та користуванням відповідачем-1 та відповідачем-2 нежилими приміщеннями 3 та 4 секцій загальною площею 147 кв.м та 3 000 кв.м у будівлі за адресою: АДРЕСА_1, на думку позивача, останні повинні відшкодувати доходи, які вони отримали чи могли отримати і які, за розрахунками позивача складають 756 479,19 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.10.2014 до участі у справі у якості відповідача 3 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Денді - Карбон".

В ході розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог до 756 426,80 грн., яка прийнята судом до розгляду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/15865/14 провадження в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Денді - Карбон" припинено. Позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Констеб ЛТД" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Констеб ЛТД" на користь позивача заборгованість в сумі 26 639,16 грн., 532,79 грн. витрат по сплаті судового збору, 34,64 грн. витрат по оплаті судової експертизи. В задоволенні решти вимог до ТОВ ,,Констеб ЛТД" відмовлено повністю. Позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Земельний капітал" задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ ,,Комерційний банк ,,Земельний капітал" на користь позивача заборгованість в сумі 720 500,00 грн., 14 410,00 грн. витрат по сплаті судового збору, 9 372,60 грн. витрат по оплаті судової експертизи.

Мотивуючи зазначене рішення, суд першої інстанції, пославшись на встановлені ним обставини, положення ЦК України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх часткового задоволення в частині позовних вимог, заявлених до відповідачів 1 та 2, припинивши провадження у справі в частині вимог до відповідача 3.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/15865/14 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову до ТОВ ,,Констеб ЛТД". В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та неправильно застосовано норми процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Зокрема, скаржник вказує, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України в оскаржуваному рішенні не досліджено хто був законним власником 147 кв.м. нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, в секції 3 та 4 в період, за який відповідачем заявлено позовні вимоги (з 07.02.2012 по 30.03.2012). Також, на думку відповідача 1, оскільки рішення господарського суду м. Києва у справі № 18/492-40/110-61/20, на яке посилається позивач, як на правовстановлюючий документ про своє право власності на нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м. у будівлі за адресою: АДРЕСА_1, не було виконано, тобто, не зареєстровано у встановленому законом порядку, то, відповідно позивач не набув право власності у період, за який заявлено позовні вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Констеб ЛТД" на рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2016 прийнято до провадження та призначено її розгляд.

Крім того, не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач 2 також подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/15865/14 скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову до ПАТ ,,КБ ,,Земельний капітал". В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції, задовольняючи позов, невірно застосував норми матеріального права та зробив висновок щодо наявності у позивача права власності на спірний об'єкт нерухомого майна. Так, на думку відповідача 2, без належної державної реєстрації у ТОВ ,,Карбон ЛТД" не виникло право власності на нерухоме майно лише на підставі рішення господарського суду міста Києва від 28.09.2011 у справі №18/492-40/110-61/20. Також відповідач 2 вказує, що в період з 07.02.2012 по 12.09.2012 він правомірно володів спірним нерухомим майном на підставі іншого правовстановлюючого документу - Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного 07.11.2011. Скаржник, зокрема, звертав увагу на факт відсутності фактичного користування ним нежитловими приміщеннями 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, який встановлений державною виконавчою службою. На думку відповідача 2 , в обґрунтування підстав стягнення доходів, судом покладено факт укладення договору оренди нежитлових приміщень від 25.11.2011 року щодо спірного нерухомого майна. Однак, суд при винесенні рішення не врахував вказаний відповідачем факт визнання зазначеного договору недійсним рішенням господарського суду міста Києва у справі №5011-74/12502-2012 від 03.04.2013, а оскільки договір оренди визнано недійсним, він не створив будь - яких наслідків, в тому числі й щодо одержання будь - яких доходів. Також, на думку відповідача 2, судом при винесення рішення про стягнення неотриманих доходів не врахована відсутність його вини та відсутні правові підстави для відшкодування збитків (упущеної вигоди) позивачу, оскільки з боку відповідача відсутній склад правопорушення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача 2 позивач вказує на її необґрунтованість та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач 3 просить рішення суду першої інстанції про припинення провадження у справі щодо ТОВ ,,Денді - Карбон" залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Земельний капітал" прийнято до провадження, об'єднано розгляд апеляційних скарг ПАТ ,,Комерційний банк ,,Земельний капітал" та ТОВ ,,Констеб ЛТД" та призначено їх до розгляду.

В судових засіданнях оголошувались перерви на підставі ст. 77 ГПК України.

На адресу суду надійшло клопотання відповідача 2 про залучення додаткових доказів, а саме: листів, виписок по особовому рахунку, договорів на комунальне обслуговування, договорів оренди (суборенди), які, на його думку, свідчать про фактичне користування спірними приміщеннями ТОВ ,,Констеб ЛТД" та отримання оплати від надання цих приміщень в оренду, а також підтверджують факт утримання нерухомого майна ТОВ ,,Констеб ЛТД". Зазначені обставини, на його думку, мають безпосереднє відношення до визначення особи, яка набула та зберегла майно в розумінні ст. 1214 ЦК України та одержувала або могла одержувати доходи від цього майна з метою визначення належного відповідача у справі. В обґрунтування неможливості подання цих доказів в суд першої інстанції, ПАТ ,,КБ ,,Земельний капітал" вказав на те, що надані документи йому не належать. З метою надання їх суду першої інстанції банк письмово звернувся до ТОВ ,,Констеб ЛТД" листом № 12/1071/1 від 01.12.2016, однак, отримав їх від власника документів лише листом від 19.12.2016, тобто, після прийняття оскаржуваного рішення, що унеможливило їх подання в суд першої інстанції.

Подані відповідачем 2 додаткові докази не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції у якості доказів в силу вимог ст. 101 ГПК України, оскільки такі додаткові докази в суд першої інстанції не подавались, а неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, відповідачем 2 не обґрунтовано, з огляду на ту обставину, що справа перебувала в провадженні господарського суду міста Києва з серпня 2014 року. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач 2 заявляв в суді першої інстанції клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання додаткових доказів.

В судове засідання 18.04.2017 з'явились представник позивача, представники відповідачів 1 та 2, представник відповідача 3 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у порядку, встановленому ГПК України, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення № 850.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними у справі матеріалами за відсутності представника відповідача 3, належним чином повідомленого про час та місце розгляду спору.

В судовому засіданні 18.04.2017 представники відповідачів 1 та 2 підтримали доводи своїх апеляційних скарг, представник позивача проти наведених доводів заперечив.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду м. Києва від 28.01.2008 у справі № 31/543 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Карбон ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Денді - Карбон", Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Констеб ЛТД" про повернення майна та відшкодування завданих збитків, яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 07.02.2012, позов задоволено, зокрема:

- зобов'язано ТОВ ,,Денді - Карбон" повернути ТОВ ,,Карбон ЛТД" 147 кв.м. нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, в секції 3 та 4, а саме: кімнати проти ліфта загальною площею 99 кв.м, приміщення біля сходів загальною площею 28 кв.м. та балкони по боках 3-ї та 4-ї секцій;

- зобов'язано ТОВ ,,Денді - Карбон" та ТОВ ,,Констеб ЛТД" не чинити перешкод ТОВ ,,Карбон ЛТД" щодо спільного користування сходовою частиною, що виходить до 9-го поверху та вхідних тамбурів загальною площею 197,8 кв.м.

Цим же рішенням встановлено факт права власності позивача на 147 кв.м нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, в секції 3 та 4, а саме: кімнати проти ліфта загальною площею 99 кв.м, приміщення біля сходів загальною площею 28 кв. м. та балкони по боках 3-ї та 4-ї секцій.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.06.2013 у справі № 910/9004/13 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ ,,Денді - Карбон", визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - ТОВ ,,Карбон ЛТД", який подав заяву про порушення справи про банкрутство на загальну суму 452 160,26 грн. та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

Рішенням господарського суду м. Києва від 28.09.2011 у справі № 18/492-40/110-61/20, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2011, за позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 27.08.2005 та визнання права власності на нерухоме майно, за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ТОВ ,,Карбон ЛТД" про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу та визнання права власності вирішено, зокрема:

- перевести на ТОВ ,,Карбон ЛТД" права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу від 27.05.2005, що був укладений між ТОВ ,,Денді - Карбон" та ТОВ ,,Констеб ЛТД";

- визнати право власності ТОВ ,,Карбон ЛТД" на нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин у будівлі за адресою АДРЕСА_1.

25.02.2011 між ТОВ ,,Денді - Карбон" (іпотекодавець) та ПАТ ,,КБ ,,Земельний капітал" (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір № 005-2011-1-1, який 25.02.2011 був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чигріним А.О. за реєстровим № 3128, відповідно до якого відповідач-3 передав відповідачу-2 спірні нежитлові приміщення в іпотеку.

Між відповідачем-3 та відповідачем-2 укладено угоду про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.06.2011 посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чигріним А.О., відповідно до якої відповідач-3 передав у власність відповідача-2 спірні приміщення в рахунок виконання вимог за кредитним договором.

Між відповідачем-2 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу від 29.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чигріним А.О. за реєстровим № 10606, відповідно до якого відповідач-2 продав спірні нежитлові приміщення ОСОБА_2

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу від 05.10.2011, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чигріним А.О. за реєстровим № 11254, відповідно до якого ОСОБА_2 продав спірні нежитлові приміщення ОСОБА_4

Між ОСОБА_4 та відповідачем-2 укладено кредитний договір від 05.10.2011 № 128-2011, відповідно до якого відповідач-2 надав ОСОБА_4 кредит в сумі 1 530 000,00 зі строком повернення до 04.10.2026.

Між ОСОБА_4 та відповідачем-2 укладено іпотечний договір від 05.10.2011 № 128-2011-1-1, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чигріним А.О. за реєстровим № 11256, відповідно до якого ОСОБА_4 передав відповідачу-2 спірні нежитлові приміщення в іпотеку.

Між ОСОБА_4 та відповідачем-2 укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.11.2011 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чигріним А.О. за реєстровим № 12152 відповідно до якого ОСОБА_4 передав у власність відповідача-2 спірні приміщення вартістю 65 874 791,00 грн. в рахунок виконання вимог за кредитним договором.

Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за відповідачем-2 зареєстроване право власності на нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3.000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, на підставі договору від 07.11.2011 посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чигріним А.О. за реєстровим № 12152.

В свою чергу, позивач набув права власності на спірні приміщення 08.11.2011 (дата набрання законної сили рішення у справі № 18/492-40/110-61/20).

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.04.2012 у справі № 5011-62/1814-2012, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2012, за позовом позивача до відповідача-3, відповідача-1 та відповідача-2 про визнання договорів недійсними позовні вимоги задоволені повністю, а саме:

- визнано недійсною додаткову угоду від 01.02.2011 про розірвання договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 27.08.2005, яка укладена між відповідачем-3 та відповідачем-1;

- визнано недійсним іпотечний договір № 005-2011-1-1 від 25.02.2011, укладений між відповідачем-3 та відповідачем-2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чигріним А.О. 25.02.2011 за реєстровим номером 3128;

- визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 10.06.2011, укладений між відповідачем-3 та відповідачем-2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чигріним А.О. 10.06.2011 за реєстровим номером 8426.

Також рішенням господарського суду міста Києва від 03.04.2013 у справі № 5011-74/12502-2012 за позовом ТОВ ,,Карбон ЛТД" до ПАТ ,,КБ ,,Земельний капітал", ТОВ ,,Констеб ЛТД", ТОВ ,,Денді - Карбон" про витребування нежилих приміщень з незаконного володіння, визнання недійсним договору оренди нежилих приміщень, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2013 позовні вимоги було задоволено, витребувано нежиле приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м. у будівлі за адресою АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин будівлі за адресою АДРЕСА_1, з незаконного володіння відповідача-2, а саме: вилучено нежиле приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин будівлі за адресою АДРЕСА_1, у відповідача-2 та передано вказане нежиле приміщення позивачу.

21.03.2014 позивачем подано документи до державної реєстраційної служби з метою проведення державної реєстрації права власності на нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин будівлі за адресою АДРЕСА_1.

Однак, 02.04.2014 державним реєстратором прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень № 12105571 на підставі статті 24 Закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у зв'язку із накладенням арешту на вказане майно.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2013 накладено арешт на нерухоме майно: нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, право власності на яке зареєстроване за відповідачем-2.

Спір між сторонами судового процесу виник в результаті неправомірного володіння та користування відповідачем-1 та відповідачем-2 нежилими приміщеннями, а саме: користування відповідачем-2 нежилими приміщеннями 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин будівлі за адресою АДРЕСА_1 в період з 19.07.2012 по 12.09.2012 (55 днів); користування відповідачем-1 нежилими приміщеннями 147 кв.м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, в секції 3 та 4, а саме: кімнати проти ліфта загальною площею 99 кв.м, приміщення біля сходів загальною площею 28 кв.м та балкони по боках 3-ї та 4-ї секцій в період з 07.02.2012 по 30.03.2012 (52 дні), у зв'зку з чим позивач на підставі ст.ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України вимагає у відповідача-1 та відповідача-2 відшкодування доходу, який останні отримали чи могли отримати, і який за розрахунками позивача складає 35 926,80 грн. та 720 500,00 грн. відповідно (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, т. 2, а.с. 69 - 78).

За змістом ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Як вірно вказав суд першої інстанції, про безпідставність набуття майна: нежитлових приміщень 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин будівлі за адресою АДРЕСА_1, відповідач-2 дізнався 19.07.2012 (набрання законної сили рішенням господарського суду м. Києва від 13.04.2012 у справі № 5011-62/1814-2012).

Про безпідставність набуття майна: 147 кв.м нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, в секції 3 та 4, а саме: кімнати проти ліфта загальною площею 99 кв.м, приміщення біля сходів загальною площею 28 кв.м та балкони по боках 3-ї та 4-ї секцій, відповідач-1 дізнався 07.02.2012 (набрання законної сили рішенням господарського суду м. Києва від 28.01.2008 у справі № 31/543).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2013 у справі № 2-3574/12, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.08.2014, зокрема, визнано недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 07.11.2011, укладений між ОСОБА_4 та відповідачем-2, на підставі якого за відповідачем-2 зареєстровано право власності на нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, з моменту його укладення.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що посилання відповідача-2 на те, що він правомірно володів приміщеннями 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин будівлі за адресою АДРЕСА_1, в оспорюваний період (з 19.07.2012 по 12.09.2012) спростовується матеріалами справи.

При цьому, посилання відповідача 2 на ту обставину, що він дізнався про володіння спірним майном без достатньої правової підстави лише 26.08.2014 (дата набрання чинності рішення Печерського районного суду міста Києва, колегія суддів відхиляє, оскільки таке твердження спростовується рішенням господарського суду міста Києва від 13.04.2012 у справі № 5011-62/1814-2012, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2012, за позовом позивача до відповідача-3, відповідача-1 та відповідача-2 про визнання договорів недійсними, в якому, зокрема, було посилання на наявність рішення господарського суду м. Києва від 28.09.2011 у справі № 18/492-40/110-61/20, яким визнано право власності ТОВ ,,Карбон ЛТД" на нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин у будівлі за адресою АДРЕСА_1.

Тобто, дата оголошення рішення Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2013 у справі № 2-3574/12, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.08.2014, не має відношення до визначення правомірності володіння відповідачем-2 спірними приміщеннями, враховуючи те, що останній дізнався про безпідставність набуття спірного майна 19.07.2012, про що зазначалось вище.

Таким чином, відповідач 2 є тією особою, яка набула спірне нерухоме майно на підставі, яка згодом відпала, а позивач є потерпілою особою в розумінні ст. 1212 ЦК України, при цьому, положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Позивач здійснює господарську діяльність із здачі в оренду приміщень в будинку АДРЕСА_1. Так згідно договору оренди від 01.10.2012 № 16/12 надано в оренду приміщення, загальною площею 17,7 кв.м.

Згідно з п. 3.1 вказаного договору орендна плата складає 4 130 грн. за 17,7 кв.м, що за 1 кв.м складає 4 130/17,7 = 233,33 грн.

Також в матеріалах справи наявний висновок судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30.04.2015 № 15628/14-42 за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, відповідно до якого: ринкова вартість оренди 1 кв.м нежитлового приміщення у будівлі за адресою: АДРЕСА_1 становила: у період з 07.02.2012 по 07.03.2012 - 141,00 грн.; у період з 19.07.2012 по 19.08.2012 - 131,00 грн.

В матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії договорів суборенди, укладені в період з 02.05.2011 по 01.07.2012, за якими відповідачем-1 надавалися в суборенду приміщення в будинку АДРЕСА_1, кімнат напроти ліфта, що рішенням господарського суду м. Києва від 28.01.2008 у справі № 31/543 визнані власністю позивача, відповідно до яких сукупна кількість кв.м, які передані в суборенду відповідачем-1 становить 109 кв.м.

Таким чином, судом вірно встановлено факт надання відповідачем-1 в суборенду в будинку АДРЕСА_1, кімнат напроти ліфта, відповідно до яких сукупна кількість кв.м, які передані в суборенду відповідачем-1, становить 109 кв.м. в спірний період (з 07.02.2012 по 30.03.2012).

Враховуючи наявний в матеріалах справи висновок експерта та період користування відповідачем-1 нежилими приміщеннями (109 кв.м), розташованих за адресою: АДРЕСА_1, в секції 3 та 4, з 07.02.2012 по 30.03.2012, позовні вимоги до відповідача-1 підлягають задоволенню частково в сумі 26 639,16 грн. (109 кв.м * 4,70 грн. * 52 дні).

В матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія договору оренди від 25.11.2011 № б/н, за яким відповідачем-2 надавалися в оренду приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин будівлі за адресою АДРЕСА_1; договір про внесення змін та доповнень від 31.05.2012 до договору оренди від 25.11.2011 № б/н, а також угода від 29.03.2013 про розірвання договору оренди від 25.11.2011 № б/н.

Наведене підтверджує факт надання відповідачем-2 в оренду приміщень 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин будівлі за адресою АДРЕСА_1, в спірний період (з 19.07.2012 по 12.09.2012) та спростовує його доводи про те, що фактично не здійснено користування спірними приміщеннями у зв'язку із накладенням на них арешту державною виконавчою службою.

Враховуючи наявний в матеріалах справи висновок експерта та період користування відповідачем-2 нежилими приміщеннями 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин будівлі за адресою АДРЕСА_1, з 19.07.2012 по 12.09.2012, позовні вимоги до відповідача-2 підлягають задоволенню повністю в сумі 720 500,00 грн. (3 000 кв.м * 4,37 грн. * 55 днів).

Заперечення відповідача-2 щодо недоведеності позивачем всіх необхідних складових збитків (упущеної вигоди) обґрунтовано відхилені судом першої інстанції з огляду на ту обставину, що стягнення збитків не є предметом спору в даній справі, а відповідач-2 помилково ототожнює поняття збитків (упущеної вигоди) із заявленими до стягнення коштами в порядку ст. 1214 Цивільного кодексу України.

Щодо посилань відповідачів 1 та 2 на те, що позивач не є власником спірного нерухомого майна у розумінні діючого законодавства України, слід зазначити таке.

Як вже встановлено судом вище, рішенням господарського суду м. Києва від 28.09.2011 р. у справі № 18/492-40/110-61/20, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2011 визнано право власності TOB ,,Карбон ЛТД" на нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин у будівлі за адресою АДРЕСА_1.

Згідно з ч.3 ст. 105 ГПК України постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття, тобто, зазначене рішення набрало законної сили 08.11.2011.

За приписами ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, з 08.11.2011 р. TOB ,,Карбон ЛТД" на підставі судового рішення від 28.09.2011 у справі № 18/492-40/110-61/20, яке набрало законної сили 08.11.2011, є законним власником спірного нежилого приміщення.

Посилання скаржників на те, що позивач не набув права власності на нежиле приміщення згідно вимог ч. 4 ст. 334 ЦК України, оскільки це право не зареєстровано державою, колегією суддів відхиляється, з огляду на таке.

Приписами ст. 334 ЦК України урегульовано момент набуття права власності набувача майна за договором. Проте, право власності TOB ,,Карбон ЛТД" на нежилі приміщення 3 та 4 секцій загальною площею 3 000 кв.м у будівлі за адресою АДРЕСА_1, що складає 42/100 частин у будівлі за адресою АДРЕСА_1 виникло не на підставі договору, а на підставі судового рішення, яке набрало законної сили 08.11.2011, і в силу приписів ст. 124 Конституції України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Крім того, державна реєстрація нерухомого майна не може мати переваги над рішенням суду про визнання права власності на майно, з огляду на приписи статті 124 Конституції України, та враховуючи положення статті 1 першого протоколу до Конвенції ,,Про захист прав людини і основоположних свобод" щодо права особи на мирне володіння майном, а тому доводи відповідачів 1 та 2 щодо відсутності реєстрації за позивачем права власності на спірні нежилі приміщення у даному випадку не спростовують виникнення права власності позивача на спірні приміщення, яке встановлено рішенням суду.

За наведених вище обставин, позовні вимоги у даній справі є обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають частковому задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції.

В частині позовних вимог, заявлених до відповідача 3, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з приписами п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Оскільки позивачем не заявлено позовних вимог до відповідача-3, провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача-3 підлягає припиненню на підставі п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач 2, крім іншого, вказував на те, що в обґрунтування підстав стягнення доходів, судом покладено факт укладення договору оренди нежитлових приміщень від 25.11.2011 року щодо спірного нерухомого майна. Однак, суд при винесенні рішення не врахував вказаний відповідачем факт визнання зазначеного договору недійсним рішенням господарського суду міста Києва у справі №5011-74/12502-2012 від 03.04.2013, а оскільки договір оренди визнано недійсним, він не створив будь - яких наслідків, в тому числі й щодо одержання будь - яких доходів.

Колегія суддів відхиляє дані твердження скаржника, як необґрунтовані з огляду на таке.

Дійсно, рішенням господарського суду міста Києва від 03.04.2013 у справі № 5011-74/12502-2012 за позовом ТОВ ,,Карбон ЛТД" до ПАТ ,,КБ ,,Земельний капітал", ТОВ ,,Констеб ЛТД", ТОВ ,,Денді - Карбон" про витребування нежилих приміщень з незаконного володіння, визнання недійсним договору оренди нежилих приміщень, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2013 позовні вимоги задоволено, та, зокрема, визнано недійсним договір оренди нежилих приміщень, укладений 25 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством ,,Комерційний банк ,,Земельний капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Констеб ЛТД" на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України.

За змістом ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Однак, відповідачем 2 не надано доказів повернення відповідачу 1 одержаного за спірним правочином, та наведене не нівелює наявності орендних правовідносин між сторонами в період, за який позивачем заявлено вимоги про стягнення доходів в порядку ст. 1214 ЦК України. Крім того, слід врахувати, що за приписами ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно, або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати не лише отримані доходи від такого майна, але й доходи, які вона могла одержати від цього майна.

Інші доводи апеляційних скарг є необґрунтованими з підстав наведених вище, а тому колегією суддів відхиляються. У зв'язку з цим апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/15865/14 слід залишити без змін, апеляційні скарги - без задоволення.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржників.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства ,,Комерційний банк ,,Земельний капітал" та Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Констеб ЛТД" - залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/15865/14 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді О.М. Коротун

О.О. Хрипун