ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2017 р. Справа № 917/238/17

за позовом Обласного комунального виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал", вул. Шишацька, 82, м. Миргород, Миргородський район, Полтавська область,37600

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,37600

про стягнення 19 834,48 грн. заборгованості за договором від 24.10.2011 року № 522/1

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: Тимошенко В.В. дов. №1 від 05.01.2017 року

від відповідача: ОСОБА_3 дов. №514 від 14.03.2017 року

Обставини справи: Обласне комунальне виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 19 834,48 грн. заборгованості за договором на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації від 24.10.2011 року № 522/1.

Суд ухвалою від 21.02.2017 року порушив провадження у справі №917/238/17 та призначив її до розгляду на 21.03.2017 року.

17.03.2017 року до господарського суду Полтавської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк. с. 39-40). У своєму відзиві, відповідач вказує на те, що 23.10.2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 522 на водопостачання та водовідведення для задоволення власних санітарно-гігієнічних потреб, як фізичної особи, та встановлений лічильник на воду в орендованому відповідачем приміщенні. В першому договорі відсутнє будь-яке посилання на періодичність повірки встановленого лічильника та за чий рахунок він проводиться. Повторно договір № 522/1 між сторонами укладений 24.10.2011 р., в якому позивач зазначив у п. 5.5., що усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Повірка, ремонт та обслуговування засобів обліку, що належать споживачам, виконуються за їх рахунок. Відповідач стверджує, що за весь період існування договірних відносин середньомісячні обсяги споживання води за період дії договору становили 1-2 кубічних метрів, що говорить про споживання води виключно для власних санітарно-гігієнічних потреб відповідача. Також відповідач зазначає, що з моменту укладення договору позивач не пропонував та не проводив повірку лічильника води. Як вказує відповідач в кінці травня 2016 року він отримав від позивача припис на повірку лічильника холодної води, який належить йому як фізичній особі. Відповідач посилається також на те, що позивач відмовляється зробити повірку лічильника, керуючись тим, що в тариф такі послуги не закладені, (що є прямим порушенням Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність"). Відповідач також наголошує на тому, що він користується встановленим лічильником води, як фізична особа, лічильник встановлений для задоволення його особистих санітарно-гігієнічних потреб при користуванні централізованим водопостачанням, в орендованому ним приміщенні, а не для здійснення підприємницької діяльності. Тому відповідач просить суд визнати недійсними вимоги п. 5.5. договору № 522/1 від 24.10.2011р. в частині повірки, ремонту та обслуговування засобів обліку, що належать споживачеві, за його рахунок, як такі, що суперечать діючому на даний момент вимогам законодавства України, а також відмовити Обласному комунальному виробничому підприємству водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал" в задоволенні позову в повному обсязі. До відзиву додано копію договору від 23.10.2009 року, копію договору від 24.10.2011 року та копію відповіді від 30.06.2016 року, Витяг з ЄДР (арк. с. 41-46).

21.03.2017 року від позивача до суду надійшли пояснення, в яких позивач повідомляє суд, що судові провадження та судові рішення щодо предмету спору, щодо спірних правовідносин чи питань, пов'язаних із спірними правовідносинами відсутні. Також у поясненнях позивач зазначає, що додаткові угоди або додатки до договору від 24.10.2011 року № 522/1 не вносились, дії щодо розірвання (припинення) даного договору сторонами не проводились. До пояснень позивач додав копію статуту та копію виписки (арк. с. 48-65).

В судовому засіданні 21.03.2017 року суд розпочав слухання справи по суті.

Ухвалою від 21.03.2017 року суд відклав розгляд справи на 20.04.2017 року.

20.04.2017 року від відповідача надійшла заява про залучення матеріалів справи договору оренди №1 від 04.01.2016 року.

20.04.2017 року від позивача до суду надійшли заперечення на відзив.

Представник позивача в судовому засіданні 20.04.2017 року підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.04.2017 року проти задоволення позовних вимог заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 20.04.2017 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату складення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

24.10.2011 року між Обласним комунальним виробничим підприємством водопровідно-каналізаційного господарства "Миргородводоканал" (водоканал, позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (споживач, відповідач) було укладено договір №522/1 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації (арк. с. 24-25) .

Умовами даного договору сторони погодили наступне:

- водоканал взяв на себе зобов'язання забезпечувати споживача питною водою, а також приймати від споживача стічні води, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані йому послуги за встановленими тарифами в термін передбачений цим договором (п.1.1. договору);

- облік кількості використаної води здійснюється за показниками водолічильників, які встановлюються працівниками водоканалу за кошти споживача згідно з технічними умовами водоканалу і «Правилами користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» за адресою: АДРЕСА_2 (п.5.1. договору);

- споживач зобов'язаний забезпечити збереження власних приладів обліку. Ремонтувати, повіряти, міняти, налагоджувати та отримувати акт про готовність до експлуатації від водоканалу (п. 3.2.8. договору);

- усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Повірка, ремонт та обслуговування засобів обліку, що належить споживачам, виконуються за їх рахунок. За період проведення держповірки кількість використаної води визначається за середньодобовою витратою за останні два розрахункові місяці за показаннями водолічильників. У випадку тривалої повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п. 3.3. цих правил до дня установки повіреного засобу обліку (п.5.5. договору);

- розрахунки за відпускання води з комунального водопроводу та їх водоспоживання, скидання та приймання стічних вод поводяться виключно у безготівковій формі у національній валюті України гривні, шляхом перерахування грошових коштів, вказаних у відповідних документах, на поточні рахунки відповідно до встановлених та затверджених тарифів (п.6.1. договору);

- споживач до 20 числа кожного місяця, здійснює платіж у сумі вартості 100% договірних величин споживання. Ненадходження коштів до 20 числа є відмовою від сплати і є законною підставою для нарахування споживачу згідно п. 7.5. 5% штрафу та згідно п. 7.2. пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (п. 6.3. договору);

- договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10.3. договору).

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач внаслідок неналежного виконання умов договору №522/1 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації від 24.10.2011 року, укладеного між сторонами, порушення вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», «Правил користування системи центрального комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» затверджених наказам Мінжитлокомунгоспу України від 27.06.2008р. №190 не здійснив своєчасну повірку засобу обліку №029779, що встановлений за адресою: АДРЕСА_2. Позивачем було направлено відповідачу припис вих.№534/05-2 від 19.05.2016р., в якому зазначено, що термін повірки розрахункового засобу обліку № 029779, закінчився і відповідачу необхідно в термін до 01.07.2016 повірити водолічильник. Оскільки припис відповідач не виконав і продовжує користуватись засобом обліку № 029779, що встановлений за адресою АДРЕСА_2 позивачем було зроблено розрахунок витрат води відповідно до пункту 5.5. договору та пунктів 5.14, 3.3. Правил користування .№ 190 (як безоблікового водокористування) за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 годин на добу. Розрахунок проведено позивачем за період з 10.07.2016 року - 06.10.2016 року. Сума боргу за розрахунком склала 19 834,48 грн., що відображено у розрахунках витрат за пропускною спроможністю труби воду, рахунках фактурах та актах здачі прийняття робіт, які разом з супровідними листами напрялися відповідачу для оплати (арк. с. 10-19).

Враховуючи, що відповідач заборгованість за виставленими рахунками на загальну суму 19 834,48 грн., не сплатив, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В даному випадку підставою виникнення господарських зобов'язань є договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації від 24.10.2011 року № 522/1.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення визначається та регулюється "Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (далі Правила № 190).

Пунктом 1.1. Правил №190 визначено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п. 2.1 Правил № 190 договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду та питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги".

Розрахунок за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показів засобів обліку (п. 3.1 Правил № 190).

Пунктом 5.1 Правил № 190, передбачено, що облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Згідно із п. 5.4 Правил № 190, періодична повірка, обслуговування та ремонт засобів обліку проводяться відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", а також ін. нормативно-правових актів, які регулюють цю сферу діяльності. Засоби обліку, які виключені з державного реєстру в період експлуатації засобів обліку, можуть використовуватись до закінчення встановленого граничного строку служби, після чого здійснюється їх заміна.

Статтею 1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" визначено, що періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал).

Згідно ч.3 ст. 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" суб'єкти господарювання зобов'язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.

Відповідно до п. 5.14 Правил № 190, усі засоби обліку в обумовлені законодавством строки підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджують свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п. 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

Повірка, ремонт та обслуговування засобів обліку, що належать споживачам (крім квартирних), виконуються за їх рахунок (п. 5.15 Правил користування № 190).

Відповідно до п.п. 3.3., 3.4. Правил № 190, у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Пунктом 9.2.11 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 року № 30, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 21.07.1995 року за № 231/767, передбачено, що контроль за наявністю і станом обладнання засобів вимірювальної техніки для обліку відпущеної води, а також за дотриманням термінів їх періодичної повірки здійснюється працівниками абонентського відділу виробника послуг з водопостачання.

Отже, обов'язок своєчасно подавати засоби вимірювальної техніки на повірку покладено на споживача (відповідача), в той час як на водоканал покладено обов'язок контролювати наявність і стан обладнання засобів вимірювальної техніки для обліку відпущеної води, а також дотримання термінів їх періодичної повірки.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (пункт 3.2. Правил № 190).

Самовільне водоспоживання - це користування питною водою з міського водопроводу без дозволу Виконавця та/або без оформлення необхідних документів (в т.ч. без реєстрації у Виконавця в якості Споживача, ухилення чи відмова від укладення договору на надання послуг з водопостачання тощо).

Самовільне приєднання до систем водопостачання - приєднання до мереж централізованого комунального водопостачання, здійснене без письмового дозволу виконавця.

Комплексний аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку про те, що чинним законодавством не передбачено норми, відповідно до якої виробник послуг централізованого водопостачання та водовідведення, у разі не проведення споживачем вчасно повірки засобу обліку води, має проводити розрахунок витрат води згідно п.3.3 Правил № 190, оскільки розрахунок витрат води згідно із зазначеним пунктом Правил проводиться виробником у випадку, якщо споживач самовільно (тобто без укладення договору) приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах ВГСУ № 908/1658/13 від 16.07.2014р. та № 908/3025/15 від 23.12.2015р.

Матеріалами справи доведено наявність між сторонами господарських правовідносин, які виникли на підставі договору на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації №522/1 від 24.10.2011 року.

Позивач доказів самовільного приєднання відповідача до системи водопостачання або самовільного водокористування не довів.

За таких обставин, позивачем без достатніх на те правових підстав застосовано пункти 3.3., 5.14 Правил № 190 при розрахунках з відповідача за постачання питної води та приймання стічних вод.

Посилання позивача на п. 5.5. договору також є недоречним у даному випадку, оскільки положеннями вказаного пункту сторони передбачили порядок обрахунку об'єму води за перевищення тривалості повірки приладу обліку, а не за порушення строків подачі ними засобів вимірювальної техніки на повірку, що має місце в даному випадку.

Як підтвердили представники сторін в судовому засіданні повірка на даний час так і не розпочалася.

Враховуючи наведене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сплата судового збору у відповідності до положень статті 49 ГПК України покладається на позивача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 33,43,49,82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 24.04.2017 р.

Суддя Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією