номер провадження справи 8/33/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.04.2017 Справа № 908/884/15-г

Суддя Федорова Олена Владиславівна, розглянувши матеріали скарги публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області у справі № 908/884/15-г:

за позовом публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, місто Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14)

до відповідача Державного підприємства Державний проектний інститут Запоріжцивільпроект (69095, м. Запоріжжя, пл.. Пушкіна, 4)

про стягнення 172017,24 грн.

орган державної виконавчої служби відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 6)

Представники сторін:

від позивача (заявника): ОСОБА_1, довіреність № 40 від 06.02.2017р.;

від відповідача (боржника): не зявився;

від ДВС: ОСОБА_2, державний виконавець, довіреність № 09-94/1 від 17.03.2017р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області 28.03.2017 р. від публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго надійшла скарга вих. № 008-32/4865 від 27.03.2017 р. на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області щодо прийняття постанови від 28.02.2017р. про повернення виконавчого документа у справі № 908/884/15-г від 05.05.2015р. стягувачу. Скаржник просив: 1) визнати дії органу виконання щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.02.2017р. у виконавчому провадженні № 48009863 з виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/884/15-г від 05.05.2015р. про стягнення з Державного підприємства Державний проектний інститут Запоріжцивільпроект на користь ВАТ Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких електричних мереж заборгованості в розмірі 49799,86 грн. неправомірними; 2) скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.02.2017р. у виконавчому провадженні № 48009863.

Розпорядженням керівника апарату суду № П-219/17 від 27.03.2017 р., враховуючи звільнення з посади судді-відповідача у справі ОСОБА_3, відповідно до пунктів 2.3.3, 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/884/15-г.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2017 р., справу № 908/884/15-г для розгляду скарги на дії або бездіяльність органів Державної виконавчої служби, передано судді Федоровій О.В.

Ухвалою суду від 28.03.2017 року суддею Федоровою О.В. скаргу у справі прийнято до розгляду, розгляд скарги призначено на 18.04.2017р.

Ухвалою суду від 30.03.2017 р., в порядку ст. 89 ГПК України виправлено описку щодо зазначення дати та часу судового засідання.

Розгляд скарги здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представник заявника (стягувача у справі) підтримав викладені у скарзі обставини просив суд скаргу задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів посилався на те, що державним виконавцем 28.02.2017р., в порядку п. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю зясувати місцезнаходження боржника юридичної особи. Зазначена постанова отримана стягувачем лише 17.03.2017р. Скаржник вважає, дану постанову неправомірною, а дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» такими, що суперечать засадам виконавчого провадження щодо обов'язковості виконання судових рішень, справедливості, неупередженості та об'єктивності.

Представник відповідача (боржника) у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, вимоги суду не виконав.

Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області 12.04.2017р. подав до суду відзив на скаргу, в якому проти скарги позивача заперечував з підстав, зазначених у відзиві, зокрема, зазначав, що державним виконавцем 28.02.2017р. правомірно винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, з огляду на неможливість зясувати місцезнаходження боржника юридичної особи.

Розглянувши матеріали скарги, встановивши всі наявні обставини, суд дійшов висновку про задоволення скарги, виходячи із наступного:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.04.2015р. у справі № 908/884/15-г позовні вимоги відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж до державного підприємства Державний проектний інститут Запоріжцивільпроект про стягнення 125657,72 грн. основного боргу за спожиту активну електричну енергію та 97,97 грн. заборгованості за послуги з компенсації перетоків реактивної електричної енергії, 10865,62 грн. пені, 2653,21 грн. річних процентів, 32742,72 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 3440, 34 грн. судового збору задоволено повністю.

05.05.2015р. на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 08.04.2015р. у справі № 908/884/15-г, видано накази на примусове виконання рішення.

Постановою Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ від 06.07.2015р. відкрито виконавче провадження № 48009863 щодо примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області від 05.05.2015р. по справі № 908/884/15-г про стягнення з Державного підприємства Державний проектний інститут Запоріжцивільпроект на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж суми заборгованості у загальному розмірі 49799 (сорок девять тисяч сімсот девяносто девять) грн. 86 коп.

Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 28.02.2017р. наказ господарського суду Запорізької області по справі № 908/884/15-г від 05.05.2015р. на загальну суму стягнення 49799,86 грн. повернутий стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Основного закону до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (справа ОСОБА_4 проти України). Орган виконавчої служби зобов'язаний вжити усіх заходів до виконання виконавчих документів, оскільки протилежний підхід взагалі знівелював би суть виконавчих документів, так як достатньо було б не виконати протягом шести місяців виконавчий документ і боржник за таким виконавчим документом був би звільнений від майнових зобов'язань. Такий підхід взагалі унеможливив би стягувачу за виконавчим документом стягнути кошти, які боржник зобов'язаний сплатити, що є неприпустимим у правовій державі.

Також відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов'язковість виконання рішень.

Отже, виконання судових рішень у господарських справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та нормами законодавства України. Проте державним виконавцем, в порушення Конвенції, досі не виконано рішення господарського суду Запорізької області, яке винесено ще 08.04.2015р.

Оскаржувана постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві винесена на підставі того, що в результаті вжитих виконавцем заходів неможливо з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до абз. 13 Постанови Вищого господарського суду України від 21.10.2014р. № 9/38-10, висновок щодо «безрезультатності» та/або «неможливості» розшуку боржника буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно.

Доводи ВДВС щодо обґрунтованості повернення виконавчого документу відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» суперечать діючому законодавству та встановленим у судовому засіданні фактам.

Так, відповідно до матеріалів виконавчого провадження державним виконавцем для своєчасного виконання виконавчого документа, який входив до складу зведеного виконавчого провадження № 34040904 в повному обсязі перевірено майновий стан боржника, та з метою виконання зведеного виконавчого провадження вчиненні наступні виконавчі дії: винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої на все рухоме та нерухоме майно боржника накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження; направлено запити до реєструючих органів з метою отримання інформації щодо майнового стану боржника; накладено арешт на кошти боржника, згідно постанов про арешт коштів боржника та протягом 2013-2017 років систематично виставлялись платіжні вимоги в фінансові установи, в яких обліковуються розрахункові рахунки боржника. В ході проведення виконавчих дій направлено вимогу боржнику про надання інформації про перелік рухомого та нерухомого майна, яке не відноситься до основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності підприємства. 06.06.2013р. актом опису та арешту майна державним виконавцем накладено арешт на рухоме майно боржника у кількості 26 найменувань, яке знаходиться за адресою: (м. Запоріжжя вул. Пушкіна, 4), на загальну суму 52306,40 грн. 11.07.2013р. згідно акту опису та арешту майна державним виконавцем накладено арешт на базу відпочинку «Фрегат» яка знаходиться за адресою: м.Бердянськ, вул. Макарова, 27. 22.07.2013р. передано пакет документів на реалізацію рухомого майна, а саме автомобілів НОМЕР_1, яка склала 17303,15 грн., та УАЗ 3303, державний номер НОМЕР_2 та Honda Stream 2.0, ІНФОРМАЦІЯ_1 державний номер НОМЕР_3. Відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів №05/234/13/А-1 від 11.10.2013р. переможцем прилюдних торгів з продажу бази відпочинку «Фрегат», є ТОВ «ПЛАЦ». 17.10.2013р. кошти, які надійшли з реалізації бази відпочинку «Фрегат» у сумі 2028100,00 грн., були розподілені та повністю задоволено вимоги 138 стягувачів з виконання виконавчих документів по стягненню заробітної плати та частково задоволено вимоги за 24 виконавчими документами де стягувачем є УПФУ. 18.10.2013р. на депозитний рахунок надійшли кошти від реалізації рухомого майна, а саме Honda Stream 2.0 у сумі 38456,00 грн. 24.10.2013р. кошти розподіленні, частково задоволено вимоги стягувачів за 8 виконавчими документами. 23.12.2013р. частину майна (5 кондиціонерів) реалізовано за 3840,00 грн. Інше рухоме майно знято з реалізації в зв'язку з відсутністю купівельного попиту. Жоден стягувач не виявив бажання залишити за собою вищезазначене нереалізоване майно, у зв'язку з чим державним виконавцем проведено дії з нереалізованим майном у відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно протоколу проведення електронних торгів № 224499 від 31.12.2016р., нежитлова будівля за адресою: майдан Пушкіна 4, у м Запоріжжі, стартова ціна якої складала 34112660,40 грн., не реалізована, у зв'язку з відсутністю допущених учасників до торгів. Так, в ході проведення виконавчих дій уповноваженого органу або органу управління, керівництва або адміністрації боржника за адресою: м. Запоріжжі майдан Пушкіна, 4, заходами щодо їх розшуку виявлено не було, про що складено акт державного виконавця від 15.02.2017р.

Під час вчинення виконавчих дій (як то арешт майна та його реалізація, погашення заборгованості та ін.) питань щодо неможливості зясування місця знаходження боржника не виникало.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходження юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до витягу з в Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців місцем знаходження юридичної особи (боржника) є: 69095, м. Запоріжжя, площа Пушкіна, буд. 4.

Для визначення місцез находження юридичної особи слід брати до уваги саме місце її державної реєст рації. При цьому слід зауважити, що такий підхід є прийнятним здебільшого для вирішення питань, які виникають в процесі визначення права, яке підлягає застосуванню до зовнішньоекономічних відносин (встановлення особистого закону або «національності» юридичної особи). Коли виникає потреба у точному визначенні місця знаходження юридичної особи, тоді необхідно мати чітке уяв лення про адресу, яка може вважатися місцезнаходженням юридичної особи. Саме ця адреса зазначається в установчих документах юридичної особи. Вона міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і відтак саме на цю адресу необхідно надсилати усі повідомлення, кореспонденцію тощо для юридичної особи.

До того ж, як було зазначено вище, протягом попередніх двох років під час вчинення дій виконавчою службою з примусового виконання судового рішення у даній справі питання щодо місця знаходження боржника у ВДВС не виникало.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відтак, суд дійшов висновку, що скарга публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на дії та бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області у виконавчому провадженні № 48009863 при примусовому виконанні наказу господарського суду Запорізької області від 05.05.2015р. у справі № 908/884/15-г є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу, що питання направлення виконавчого документа до відповідного органу державної влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування повинно вирішуватися Державною виконавчою службою відповідно до законодавства України і не розглядається судом в межах цієї скарги.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області у справі № 908/884/15-г задовольнити.

2. Дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.02.2017р. у виконавчому провадженні № 48009863 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 05.05.2015р. у справі № 908/884/15-г про стягнення з Державного підприємства Державний проектний інститут Запоріжцивільпроект на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж суми заборгованості у загальному розмірі 49799,86 грн. визнати незаконними.

3. Постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.02.2017 р. у виконавчому провадженні № 48009863 з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 05.05.2015 р. у справі № 908/884/15-г про стягнення з Державного підприємства Державний проектний інститут Запоріжцивільпроект на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж суми заборгованості у загальному розмірі 49799,86 грн. визнати недійсною.

Ухвала набрала законної сили 18.04.2017 р.

Суддя О.В. Федорова