ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" квітня 2017 р. Справа № 911/718/17

За позовом Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, 08170, Київська область, Києво-Святошинський район, село Віта-Поштова, вулиця Боярська, будинок 4

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд", 08114, Київська область, Києво-Святошинський район, село Стоянка, вулиця Київська, будинок 10

про визнання договору укладеним

суддя Шевчук Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. б/н від 03.01.2017);

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. №20/03-1 від 20.03.2017).

суть спору:

Віто-Поштова сільська рада Києво-Святошинського району Київської області звернулась у господарський суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд" про визнання укладеним договору №3 від 03.02.2016 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної системи та соціальної інфраструктури села Віта-Поштова та села Юрівка.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ТОВ "Бакалія-Трейд", як замовник будівництва нежитлової будівлі розважально-торгівельного та оздоровчого центру по вулиці Карла Маркса, 200 Д в селі Віта-Поштова, Києво-Святошинського району Київської області, своєчасно не виконало покладеного на нього законом обовязку, щодо укладення договору пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної системи та соціальної інфраструктури села Віта-Поштова та Юрівка.

Відповідач проти позовних вимог заперечує та зазначає, що обовязок укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури лежить на обох сторонах правочину, а пропозицій щодо укладення договору пайової участі у встановлені законом строки від позивача не надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд" виступало замовником будівництва нежитлової будівлі розважально-торгівельного та оздоровчого центру по вулиці Карла Маркса, 200 Д в селі Віта-Поштова, Києво-Святошинського району Київської області.

31.10.2014 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області зареєстровано декларацію № КС91 про готовність вказаного об'єкта до експлуатації (а.с. 28-33). Кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією 5221,500 тис. гривень. Вартість основних фондів які приймаються в експлуатацію 5221,500 тис. гривень.

14.11.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бакалія-Трейд" отримало свідоцтво №29528011 про право власності на нерухоме майно, а саме: розважально-торгівельний та оздоровчий центр, загальною площею 2618,6 кв.м., який знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Віта-Поштова, вул. Маркса Карла, буд. 200Д.

Листом від 03.02.2016 № 02-11/133 (а.с.34-37) позивач направив відповідачу пропозицію укласти договір №3 від 03.02.2016 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної системи та соціальної інфраструктури села Віта-Поштова та села Юрівка разом з проектом даного договору.

Листом від №06/06-2 від 06.06.2016 (а.с.41-42) відповідач відмовився від укладення договору №3 від 03.02.2016 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної системи та соціальної інфраструктури села Віта-Поштова та села Юрівка у звязку з пропущенням Віто-Поштовою сільською радою передбаченого законом строку на укладення такого договору.

Рішенням Віто-Поштової сільської рада Києво-Святошинського району Київської області №23-6 від 25.03.2013 було затверджено "Порядок визначення розміру пайової участі (внеску) замовників будівництва, його залучення та використання на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Віта-Поштова та с. Юрівка" (далі - Порядок) (а.с.17-23). Разом зі вказаним Порядком був затверджений типовий договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної системи та соціальної інфраструктури села Віта-Поштова та села Юрівка.

Порядок розроблено на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (пункт 1. розділу І Порядку).

Розділом ІІ Порядку регулюється залучення коштів замовників, зокрема Замовник, який має намір здійснити будівництво обєкта містобудування у населеному пункті, зобовязаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Віта-Поштова та села Юрівка. Пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Віта-Поштова та села Юрівка полягає у відрахуванні Замовником до сільського бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Віта-Поштова та села Юрівка. (пункт 1 розділу ІІ Порядку)

Згідно пункту 2 розділу ІІ Порядку Замовник будівництва, який може бути юридичною, фізичною особою, або уповноважена ним особа сплачує пайовий внесок при здійсненні: будівництва (реконструкції); зміни функціонального призначення об'єктів виробничого та невиробничого призначення; переведенні житлових будинків, приміщень (квартир) у нежитлові.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку встановлено, що пайовий внесок сплачується замовником будівництва на підставі відповідного договору, укладеного між ним та сільською радою та з врахуванням норми ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Розмір коштів, які замовник повинен перерахувати на пайову участь у розвитку зерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Віта-Поштова та села Юрівка підставі договору, встановлюється в межах визначеного відсотку від загальної корисної вартості будівництва, а саме:

1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва/об'єкта для нежитлових будівель та споруд;

2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта- для індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею понад 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках.

Відповідно до пунктів 4 та 5 розділу ІІ Порядку, розмір пайової участі (внеску) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села визначається у договору, укладеному з виконкомом відповідно до встановленого сільською радою розміру пайової участі (внеску) замовника з врахуванням вимог даного порядку та ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації сільською радою при зверненні замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва обєкта, з техніко-економічними показниками.

Пунктом 6 розділу ІІ Порядку встановлено, що разом із заявою про затвердження містобудівних умов і обмежень, забудовник подає заяву про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до визнання права власності, або заміну правовстановлюючих документів на обєкт будівництва.

Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін.

Невідємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до визнання права власності, або заміну правовстановлюючих документів на обєкт будівництва або частинами за графіком, що визначається договором.

Частинами першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Так, відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України ).

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки.

Укладення господарського договору за приписами частини третьої статті 179 Господарського кодексу України є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Законом України "Про регулювання містобудівельної діяльності" врегульовані правові та організаційні основи містобудівельної діяльності в Україні.

Згідно частин другої, третьої, пятої, девятої статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Отже, нормами чинного на момент розгляду справи та чинного на момент прийняття об'єкта в експлуатацію законодавства та Порядку встановлено обов'язок замовників будівництва взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та перерахування до відповідного місцевого бюджету розміру внеску пайової участі, визначеного договором.

При цьому, приписи норми, які визначають граничний термін для укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (не пізніше дати прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію), є імперативними, тобто, підлягають обов'язковому виконанню всіма учасниками спірних правовідносин, а не лише відповідачем як замовником будівництва.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Вищого господарського суду України у справі №909/947/15 від 29 березня 2016 року та у справі № 911/4538/15 від 22 березня 2016 року.

Однак ні позивач, ні відповідач не ініціювали укладення спірного договору у визначені законом строки.

Можливість укладення договору на пайову участь після введення об'єкта будівництва в експлуатацію суперечить приписам статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівельної діяльності", яким встановлено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до пунктів 2,11,12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМ України від 13.04.2011 № 461 (в редакції чинній на момент прийняття об'єкта в експлуатацію), прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація). Датою прийняття в експлуатацію об'єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

За приписами частини пятої статті 39 Закону датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Згідно частини першої статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Беручи до уваги, що пропозиція укласти спірний правочин позивачем була ініційована лише 03.02.2016, тобто, після введення обєкта будівництва в експлуатацію 31.10.2014, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав визнання цього договору укладеним.

За наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог не вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при відмові в задоволенні позову покладається на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України суд-

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата складання повного рішення: 18.04.2017