ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Справа № 922/4081/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 12.12.2016р. № 743,

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю від 10.01.2017р. № 08-11/89/2-17,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Департаменту інфраструктури Харківської міської ради (вх.№1015 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2017р. у справі №922/4081/16,

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Харків,

до Департаменту інфраструктури Харківської міської ради, м. Харків,

про стягнення 1261157,95 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.01.2017р. у справі №922/4081/16 (суддя Светлічний Ю.В.) позов задоволено. Стягнуто з Департаменту інфраструктури Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (61002, м. Харків, вул. Іванова, 7/9, розрахунковий рахунок №4901 в ПАБ "АЛЬФА-Банк" м. Києва, МФО 300346, ; отримувач: ПАТ "Укртелеком") 1187279,59 залишку невідшкодованої заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення згідно вимог чинного законодавства, збитки від впливу інфляційних процесів у розмірі 54614,86 грн., три проценти річних 19263,50 грн. та 18 917,37 грн. судового збору.

Місцевий господарський суд з посиланням на положення ст.ст. 526, 610, 901, 903 ЦК України, а також ОСОБА_3 фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256, дійшов висновку щодо доведеності заборгованості відповідача перед позивачем за послуги звязку, надані на пільгових умовах, в розмірі 1187279,59 грн.

Крім того, господарський суд першої інстанції, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, дійшов висновку, що відповідачем було порушено грошове зобовязання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених ст. 625 ЦК України, зокрема, стягнення 54614,86грн. інфляційних втрат та 19263,50 грн. 3% річних.

Не погодившись з рішенням господарського суду першої інстанції, Департамент інфраструктури Харківської міської ради звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2017р. у справі №922/4081/16 та прийняти нове рішення у справі, яким в задоволенні позову ПАТ "Укртелеком" до Департаменту інфраструктури Харківської міської ради про стягнення заборгованості за надані послуги звязку пільговим категоріям населення відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги відповідач зазначає, що у відповідності до положень ст.ст. 85, 87, 89 Бюджетного кодексу України, а також ОСОБА_3 фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256, компенсація за надання пільг з послуг звязку з Державного бюджету України спрямовується на клірингові розрахунки за спожиту ПАТ "Укртелеком" електроенергію згідно з ОСОБА_3 перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20, за умови наявності такої субвенції у Державному бюджеті України.

Оскільки Законом України "Про Державний бюджет на 2016 рік" субвенція на надання інших пільг, в тому числі з послуг звязку не передбачена, згідно з ст. 22 Бюджетного кодексу України в 2016 році Департамент інфраструктури не призначався головним розпорядником бюджетних коштів на компенсацію пільг окремим категоріям громадян з послуг звязку, тому відсутні підстави компенсувати ПАТ "Укртелектом" кредиторську заборгованість за 2015 рік.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.03.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" просить рішення господарського суду Харківської області від 19.12.2016р. у справі № 922/4081/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (вх.№ 3986 від 11.04.2017р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі позивач вказує, що згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, норма якої є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобовязання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно з законами мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейська України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Також, позивач, що соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено законом щодо реалізації державних гарантій певним категоріям громадян, яким містить норми прямої дії.

За таких обставин, на думку позивача, оскільки ПАТ "Укртелеком" не є учасником бюджетного процесу та не відповідає за зобовязанням держави чи її органів, зважаючи на те, що чинне законодавство України не передбачає обовязковості укладення договору про відшкодування витрат на надані послуги звязку пільговим категоріям громадян, відповідач зобовязаний компенсувати витрати позивача на надання послуг на пільгових умовах не залежно від наявності відповідного договору, а також відсутністю у боржника необхідних коштів.

На підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.04.2017р. у звязку з перебуванням судді Камишевої Л.М. у відпустці для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Бородіної Л.І., судді Плахова О.В.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2017р. у справі №922/4081/16 та прийняти нове рішення у справі, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2017р. у справі №922/4081/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, враховуючи явку в судове засідання представників сторін та надання пояснень з приводу заявлених у справі вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

У відповідності до Статуту Публічного акціонерного товариства Укртелеком предметом діяльності товариства визначено надання телекомунікаційних послуг, в тому числі послуг фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного та рухомого (мобільного) звязку, компютерного звязку, радіозвязку (з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг (а.с. 35,36).

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України Про телекомунікації телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету міністрів України від 11 квітня 2012р. № 295, встановлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

У відповідності до ст. 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії, який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Як зазначає позивач, у період з жовтня 2015 року по січень 2016 року позивачем були надані послуги зв'язку на пільгових умовах населенню м. Харків, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та на яких поширювались дія п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. З ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", ч. 5 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п. 4 ч.3 ст. 13 Закону України "Про охорону дитинства".

Відповідач допустив порушення, як розпорядник бюджетних коштів на компенсацію пільг окремим категоріям громадян з послуг зв'язку, щодо своєчасного відшкодування отриманих послуг, у зв'язку з чим станом на момент звернення із даним позовом до суду за період з жовтня 2015 року по січень 2016 року в нього виникла заборгованість перед позивачем за послуги звязку, надані на пільгових умовах, в сумі 1187279,59 грн.

Невиконання з боку Департаменту інфраструктури Харківської міської ради зобовязань щодо відшкодування втрат, понесених позивачем внаслідок надання населенню міста Харкова послуг звязку на пільгових умовах, стало підставою для звернення Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Харківської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Також, відповідно до пп. б п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено ОСОБА_3 фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - ОСОБА_3 № 256), відповідно до п. 3 якого, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

ОСОБА_3 № 256 встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів і здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету України.

В п. 2 Постанови № 256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ним щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

При цьому згідно п. 3 ОСОБА_3 № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевий держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Як вбачається з матеріалів справи та вказується відповідачем у відзиві на позов в зв'язку з реорганізацією Департаменту телекомунікацій та зв'язку Харківської міської ради шляхом приєднання до Департаменту інфраструктури Харківської міської ради (згідно з рішенням 40 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 24.06.2015 № 1897/15) рішенням 41 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 10.07.2015 № 1963/15 Про внесення змін до рішення 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 21.01.2015 № 1794/15 Про бюджет міста Харкова на 2015 рік головним розпорядником бюджетних коштів з компенсації пільг з послуг зв'язку визначений Департамент інфраструктури Харківської міської ради.

Відшкодування понесених витрат на надання послуг на пільгових умовах повинно здійснюватись головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів ї виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з Державного бюджету.

Міністерство фінансів України в листах від 31.08.2016р. № 31-09010-16-16/24984 та від 11.10.2016р. № 31-05120-13-10/28603 зазначило на можливість надання пільг місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів у випадку відсутності субвенцій з державного бюджету.

Факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо відшкодування позивачу наданих пільговій категорії населення послуг зв'язку у період з жовтня 2015 року по грудень 2015 року в розмірі 1187279,59 грн. підтверджується оформленими сторонами актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги звязку форми 3-пільга, затвердженими наказом Мінпраці України від 28.03.2003р. № 83 (а.с. 23-26), зведеними реєстрами актів звіряння за телефонізацію та користування телефонами громадян пільгових категорій, складеними між Харківською філією ПАТ "Укртелеком" та Департаментом інфраструктури Харківської міської ради (а.с. 122-124), витягами з поіменних списків громадян, яким було надано послуги на пільгових умовах за формою "2-пільга" (а.с. 28-33).

Згідно з п. 4 ОСОБА_3 фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. N 256, перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів мм. Києва та Севастополя;

Згідно з п. 5 ОСОБА_3 № 256 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення).

Пунктом 7 ОСОБА_3 № 256 визначено, що Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати. Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів. Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

В п. 8 ОСОБА_3 № 256 також встановлено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг, у тому числі на оплату пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду належних доказів, якими спростовує наявність заборгованості перед позивачем, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі 1187279,59 грн. правомірна та підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача проти наявності підстав для задоволення позову у звязку з тим, що відповідач, який є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення м. Харків, був зобов'язаний здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення м. Харкова, за рахунок державних субвенцій, правомірно відхилено місцевим господарським судом, оскільки неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання таких послуг.

Так, згідно з вимогами частини першої статті 48 Бюджетного кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Згідно з частиною першою статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 ЦК і статтею 193 ГК встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частини першої статті 530 ЦК якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

При цьому, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем та не може бути підставою для звільнення відповідальності за порушення такого зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 617 ЦК особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що сама по собі відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012р. у справі №3-28гс32 та від 22.03.2017р. у справі № 905/2358/16.

17.07.1997р. Україна ратифікувала Європейську Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і окремі Протоколи до неї, які у відповідності до Закону України від 10.12.1991р. "Про дію міжнародних договорів на території України" стали невід'ємною частиною національного законодавства. У відповідності до Закону України від 22.12.1993р. "Про міжнародні договори України", міжнародні договори мають пріоритет норм у разі їх колізії з національним законодавством. Рішення Європейського Суду, які набрали статусу остаточного, підлягають обов'язковому виконанню державою - відповідачем.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 54614,86 грн. та трьох процентів річних у розмірі 19263,50 грн., нарахованих за період з лютого по серпень 2016 року на підставі ст.625 ЦК України, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003р. № 117, підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

Частиною 2 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо.

На виконання п. 10 зазначеного вище Положення № 117 поіменні списки абонентів за формою 2-пільга щомісячно надсилались позивачем на паперовому носії та електронну адресу відповідача з зазначенням банківських реквізитів Харківської філії ПАТ "Укртелеком" на перерахування відповідних компенсацій, що підтверджується листами позивача від 05.11.2015р. № 18-07/250, від 07.12.2015р. №18-07/277, від 08.01.2016р. № 18-07/306, а також витягами з електронної пошти позивача щодо відправлення вихідних повідомлень на електрону адресу (а.с. 77-82).

Відповідно до п. 11 Положення № 117 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256, відповідач був зобов'язаний щомісяця звіряти інформацію, яка міститься в Реєстрі з отриманою від позивача інформацією та здійснювати з ним відповідні розрахунки на підставі поданих позивачем щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на пільги.

Матеріалами справи також підтверджується направлення Харківською філією ПАТ "Укртелеком" на адресу Департаменту інфраструктури Харківської міської ради письмових претензій щодо наявності заборгованості щодо відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг, за визначений період з вимогою погашення існуючої заборгованості перед позивачем.

Перевіривши нарахування інфляційних в розмірі 54614,86 грн. та 3% річних в розмірі 19263,50 грн. в межах заявленого періоду, судова колегія погоджується з зазначеним вище нарахуванням як таким, що не суперечить вимогам чинного законодавства, у звязку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга Департаменту інфраструктури Харківської міської ради не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2017р. у справі №922/4081/16 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту інфраструктури Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2017р. у справі №922/4081/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 19.04.2017р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя О.В. Плахов