РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017Справа №910/22226/16

За позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
простягнення 20 872,36 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_3, представник за довіреністю;

від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача заборгованості в розмірі 20 872,36 грн., з яких: 3 500,00 грн. основний борг, 11 500,00 грн. пеня, 5 512,00 грн. штраф за договором про надання юридичної допомоги від 18.01.2016, а також інфляційні втрати в розмірі 287,00 грн., 73,36 грн. 3% річних нараховані на підставі ст. 625 ЦК України.

Відповідач проти позову заперечив повністю з тих підстав, що відповідачем на підставі підписаного акта виконаних робіт від 17.02.2016 було сплачено на користь позивача 4 250,00 грн. за надані послуги за договором. Окрім того, відповідач зазначив, що останнім додатково було сплачено позивачу 7 250,00 грн., за надання послуг, але позивач не надав для підписання акт прийому-передачі наданих послуг. Також, відповідач вказав, що позивачем неналежно були надані послуги згідно умов договору від 18.01.21016. У відзиві відповідач також заперечив проти нарахування пені та штрафу.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення , об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2016 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - Замовник) було укладено Договір на надання юридичної допомоги (надалі - Договір), відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання надавати Замовнику юридичну допомогу щодо справи про усунення перешкод з боку НМУ ім. О.О. Богомольця в користуванні майном за договорами оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4566 від 13.11.2009 р. та № 4567 від 13.11.2009 р. та стягнення упущеної вигоди (збитків) та моральної шкоди.

Відповідно до п. 1.2 Договору послуги надаються Замовнику шляхом усного та/або письмового консультування Замовника з правових питань щодо справи, зазначеної п. 1.1 Договору. Складання необхідних правових документів: заяв, позовних заяв, заперечень, пояснень, скарг, клопотань та ін., а також апеляційної скарги (при замовленні її Замовником) чи заперечень на апеляційну скаргу, а також касаційної скарги (при замовленні її Замовником) по справі зазначеній в п. 1.1. Договору. Організація та забезпечення виїздів представника для представництва інтересів Замовника по справі, зазначеній п. 1.1. Договору.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що за надання вказаних послуг, передбачених п.п. 1.2.1, 1.2.2 Замовник (Відповідач) зобов'язується сплатити виконавцю (Позивачеві) суму в розмірі 7 500,00 гривень, яка сплачується наступним чином: 3750,00 гривень в момент підписання договору, 3750,00 гривень в строк до 18 лютого 2016 року.

Згідно з п. 4.2 Договору Замовник зобов'язується оплатити послуги Виконавця, передбачені п. 1.2.3. даного Договору у розмірі 500 (п'ятсот) грн. за кожну представницьку дію, яка буде вчинена Виконавцем на території м. Києва. Сторони досягли домовленості, що представницькою дією за даним Договором вважатиметься виїзд Виконавця чи його представника до суду, органів державної виконавчої служби, правоохоронних чи інших органів у зв'язку із веденням справи, вказаній у п. 1.1. Договору, або ж окремий виїзд для участі Виконавця чи його представника у переговорах з зацікавленими особами. Технічний виїзд Виконавця оплачується у розмірі 250 (двісті п'ятдесят) грн. Під технічним виїздом розуміється виїзд Виконавця чи його представника з інших причин, окрім вказаних вище, наприклад - до канцелярії суду, судді з метою отримання документів (рішень, ухвал та ін.), передачі документів нарочним, чи отримання інформації (про призначення справи та ін.). Представницька дія та/чи технічний виїзд мають бути попередньо узгоджені з Замовником. Факт їх оплати означає, що Замовник замовив виконання цих дій і - навпаки. Оплата представницької дії/технічного виїзду здійснюється не пізніш як за 3 (три) дні до дня її/його виконання.

Відповідно до п. 2.1.4 Договору Замовник зобов'язується вчасно та в повному обсязі сплачувати послуги Виконавця у відповідності з п.п.4.1-4.3 даного Договору.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що на виконання умов вищевказаного Договору, Виконавцем було виконано свої зобов'язання з надання юридичних послуг за договором.

Так, зокрема позивачем на виконання умов договору було підготовлено та подано до Господарського суду міста Києва дві позовні заяви про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення збитків.

У справі №910/2825/16 07 квітня 2016 року ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог: суд зобов'язав Національний медичний університет ім. О.О.Богомольця усунути Відповідачеві перешкоди у користуванні майном, переданим йому на підставі Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4566 від 13 листопада 2009 року.

У справі №910/1058/16 Господарським судом м. Києва 24 березня 2016 року ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог: суд зобов'язав Національний медичний університет ім. О.О.Богомольця усунути та не чинити Відповідачеві перешкоди у користуванні майном, переданим йому на підставі Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №4567 від 13 листопада 2009 року, стягнув на його користь збитки в сумі 2922,53 гривні та 1426, 01 гривень - витрат по сплаті судового збору.

Після закінчення розгляду справи в суді першої інстанції, позивач не здійснював представництво інтересів відповідача, зворотного суду не доведено.

Згідно Акту виконаних робіт, підписаного сторонами спору 17 лютого 2016 року, за договором про надання юридичних послуг б/н від 18.01.2016 р. Виконавець надав, а Замовник прийняв роботу у вигляді таких юридичних послуг: Проведення юридичного аналізу ситуації та документів, наданих Замовником; Проведення п'яти робочих зустрічей для узгодження правової позиції, консультації з Замовником; Підготовка та написання позовних заяв на виконання п. 1.1. Договору. Технічний виїзд до суду для подачі позовної заяви 22.01.2016 р.

Відповідно до акту наданих послуг Замовник підтвердив факт отримання від Виконавця юридичних послуг та їх належну якість.

Виконавець підтвердив факт отримання оплати у розмірі: 2 000 (дві тисячі) грн. 12.01.2016 року, згідно п. 4.1. Договору, 250 (двісті п'ятдесят) грн. 22.01.2016 р. згідно п. 4.2. Договору.

2 000 (дві тисячі) грн. 17.02.2015 р. згідно п. 4.1. Договору.

Сторони одна до одної претензій не мають.

Отже, обумовлені Договором обов'язки Позивач виконав в повному обсязі, надав послуги, передбачені п. 4.1 Договору, проте Відповідач обов'язок з оплати отриманих послуг виконав лише частково, заборгувавши Позивачеві 3 500,00 грн., які відповідач повинен був сплатити за умовами договору не пізніше 18 лютого 2016 року.

30.05.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості, про що свідчить опис від 30.05.2016, чек від 30.05.2016 №5722. Вказана претензія отримана відповідачем 08.06.2016, що підтверджується описом вкладення про вручення поштового відправлення.

Твердження відповідача про додаткову оплату послуг позивача в розмірі 7 250,00 грн. суду не підтверджені належними засобами доказування. Суду не доведено факту сплати вказаних коштів в рахунок оплати наданих послуг за договором.

Також, судом не прий маються до уваги твердження про надання позивачем послуг неналежної якості, оскільки підписуючи акт виконаних робіт від 17.02.2016, відповідач підтвердив відсутність претензій щодо якості отриманих послуг.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 3500 грн. суми основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 11 500,00 грн. пені та 5 512,00 грн. штраф.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до пункту 3.6. Договору, в разі допущення прострочення по будь-яким виплатам, без поважної причини (підтвердженої документально), винна сторона сплачує іншій стороні пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (в т.ч. суми штрафної санкції) за кожен день такого прострочення.

Відповідно до п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, суд зауважує, що вказані норми встановлюють граничний розмір договірної неустойки (пені).

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За перерахунком суду, враховуючи приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, ч.2 ст. 343 ГК України, ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" пеня підлягає задоволенню судом частково за період з 19.02.2016-19.08.2016 в розмірі 664,33 грн.

Також, Позивач нарахував відповідачу штраф на підставі п. 3.4 Договору за безпідставну відмову від Договору.

Суд відмовляє у задоволенні штрафу в повному обсязі виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов'язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Згідно із пунктом 3.4. Договору, в разі безпідставної відмови будь-якої сторони від виконання взятих на себе зобов'язань за Договором, така сторона сплачує іншій штраф у розмірі 4 мінімальних заробітних плат (розмір такої заробітної плати встановлюється законодавством і вираховується на день надсилання письмової претензії). Дана сума сплачується протягом 5-ти банківських днів з дня такої відмови.

Обов'язки відповідача (Замовника) визначені п. 2.1 Договору:

2.1.1 Замовник зобов'язується надавати Виконавцю за його запитом чи за власною ініціативою необхідні документи (копії документів) по справі, якщо вони у нього є;

2.1.2 Оригінали документів передаються Виконавцю для вивчення чи для роботи лише за Актом прийому-передачі документів;

2.1.3 Замовник зобов'язується надати Виконавцю інформацію, необхідну для належного виконання обов'язків щодо надання послуг у відповідності до даного Договору - про факти, які мають значення для справи, про час та місце судового слухання (інших представницьких дій та ін.), якщо така у нього є;

2.1.4 Замовник зобов'язується вчасно та в повному обсязі сплачувати послуги Виконавця у відповідності з п.п. 4.14.3. даного Договору;

2.1.6 Замовник зобов'язується вимагати виконання робіт Виконавцем чи його представником, звіту про хід виконання роботи в т.ч. - по телефону в робочий час, (з 9:00 год. до 18:00 год.), в разі необхідності - до 20:00 год. та робочі дні (з понеділка по п'ятницю включно, окрім офіційних святкових днів, встановлені Кабінетом міністрів України).

Укладений між сторонами договір та погоджена сторонами відповідальність за порушення його умов не передбачають умови для нарахування штрафу за безпідставну відмову від договору.

При цьому за порушення зобов'язання щодо сплати послуг Виконавця у відповідності з п.п. 4.14.3. Договору, позивачем вже було нараховано пеню, відтак нарахування штрафу також за порушення того ж зобов'язання двічі є безпідставним, оскільки в даному випадку йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафу за безпідставну відмову від договору суд відмовляє, у зв'язку з тим, що письмовим правочином, укладеним між сторонами не передбачено нарахування штрафу за відмову від договору.

Тим паче, за умовами договору позивач повністю виконав покладені на себе зобов'язання, визначені розділом 1 Договору за які відповідач частково розрахувався, а решту 3 500 грн. суд задовольнив до стягнення з відповідача, що загалом становить ціну договору, відповідно до п. 4.1 Договору (7500 грн.).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами п. 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши наданий суду розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 73,36 грн. та інфляційних втрат в розмірі 287,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2,ідентифікаційний номер код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08131, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість у розмірі 3 500 (три тисячі п'ятсот) грн., 664 (шістсот шістдесят чотири) грн. 33 коп. пені, 287 (двісті вісімдесят сім) грн. інфляційні втрати, 73 (сімдесят три) грн.36 коп. 3% річних, 298 (двісті дев'яносто вісім) грн. 72 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

В решті в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.04.2017

Суддя І.І. Борисенко