ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р. Справа № 914/3009/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

ОСОБА_1

при секретарі Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, м. Львів, №01-05/1432/17 від 23.03.2017 року

на ухвалу господарського суду Львівської області від 06.03.2017 року

у справі №914/3009/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, м. Львів

до відповідача: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Фотосервіс Плюс, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, м.Львів

про: стягнення 134367,48 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 3479481,77 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4-представник на підставі довіреності № 1486 від 13.11.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_5-представник на підставі довіреності б/н від 12.12.2016 року;

від третьої особи: не зявився;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Львівської області від 06.03.2017 року провадження у справі №914/3009/16 (суддя Гоменюк З.П.) за позовом Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Фотосервіс Плюс, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, про стягнення 134367,48 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 3479481,77 грн. зупинено та призначено у справі судову економічну експертизу документів фінасово-кредитних операцій.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Львівської області від 06.03.2017 року у справі №914/3009/16, позивач Публічне акціонерне товариство ВіЕс Банк, подав апеляційну скаргу.

Зокрема, скаржник у поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням експертизи, господарський суд зобов'язаний навести мотиви необхідності вчинення такої процесуальної дії з викладенням обставин, які входять до предмету доказування у справі та не можуть бути встановлені судом, оскільки потребують спеціальних знань. При оцінці правомірності зупинення провадження у справі дослідженню підлягає і факт обґрунтованості підстав такого зупинення, тобто, фактично, мова йде саме про дослідження підставності та обґрунтованості необхідності призначення судової експертизи у даній справі. Водночас, зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи, а отже ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку одна з одною. Апелянт зазначає про те, що у клопотанні про призначення експертизи не має обґрунтованого мотивування необхідності призначення судової експертизи, призначення якої зумовило зупинення провадження у даній справі. Як і не вказано, які саме спеціальні знання необхідні для перевірки розрахунку боргу за кредитним договором, не визначено конкретних підстав для проведення експертизи, доцільність її проведення.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 06.03.2017 р. у справі № 914/3009/16 та скерувати справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2017р. справу №914/3009/16 призначено судді-доповідачу ОСОБА_6 та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям: Марку Р.І. та Желіку М.Б..

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.03.2017 р. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 11.04.2017 р..

Представникам сторін розяснено їх права та обовязки згідно ст.22 ГПК України.

В судове засідання 11.04.2017 року зявився представник апелянта, подану апеляційну скаргу підтримав повністю з мотивів, наведених у ній. Надав також усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.04.2017 року проти апеляційної скарги заперечив, надав усні пояснення щодо оскаржуваного процесуального документу. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, причин неявки суду не довів, хоч був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду спору, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті та з метою забезпечення дотримання вимог законодавства в частині додержання процесуальних строків відповідно до вимог ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, предметом спору у даній справі є стягнення з ТзОВ Фотосервіс Плюс на користь ПАТ ВіЕс Банк заборгованості в сумі 134367,48 доларів США, з яких 120961,76 доларів США заборгованості по кредиту, 12087,69 доларів США заборгованості по відсотках та 1318,03 доларів США пені.

Проте, відповідач заперечує таку суму заборгованості перед банком, стверджуючи, що банком в розрахунку не враховано всіх здійснених платежів та здійснено такий розрахунок відповідно до підвищеного розміру процентної ставки за користування кредитом.

Беручи до уваги також і те, що між позичальником і банком укладено значну кількість додатків та додаткових угод до кредитного договору, яким погоджувались суми траншів, що видавалися позичальнику, змінювались графіки повернення кредиту, терміни повернення кредиту, терміни нарахування та сплати нарахованих процентів за користування кредитними коштами, змінювались розміри процентної ставки за користування кредитними коштами, а також інші умови договору; з метою встановлення повного розрахунку заборгованості та визначення того чи відповідає наданий позивачем розрахунок заборгованості та інші документи умовам кредитного договору; зважаючи на те, що суд не володіє спеціальними знаннями для визначення документальної обгрунтованості оформлення та відображення в обліку операцій з видачі, використання та погашення кредитів, а висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування; з метою вирішення спору по суті з прийняттям законного, обґрунтованого та обєктивного рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для призначення у справі судової експертизи. Зазначеним спростовуються посилання скаржника на відсутність дійсної потреби у спеціальних знаннях.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 41 ГПК України, для розяснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №4 Про деякі питання практики призначення судової експертизи розяснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

При підготовці питань, що підлягають вирішенню експертизою, судом першої інстанції проаналізовано подані представником відповідача питання, а також вимоги Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. №53/5.

Відповідно до п.1.6. Інструкції, експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції.

Поставлені судом першої інстанції питання експерту, а саме: чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника (по сплаті процентів за кредит, погашення основної суми боргу та нарахуванні пені) умовам укладеного між Відкритим акціонерним товариством Електрон Банк, правонаступником якого є ПАТ ВіЕс Банк, та ОСОБА_7 кредитного договору №KF34409 від 22.02.2005 р. (з додатками і додатковими угодам до нього) та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за вказаним кредитним договором, беручи до уваги розмір заборгованості зазначений у позовній заяві, долучений до позовної заяви розрахунок загальної заборгованості станом на 21.11.2016 р. та доданий до клопотання (вх.№50443/16 від 15.12.16р.) розрахунок боргу за кредитним договором станом 21.11.2016 р.? якщо не відповідає, тоді якою є сума заборгованості позичальника (по сплаті процентів за кредит, по сплаті основної суми боргу та пені), що підтверджується документально, враховуючи умови укладеного між Відкритим акціонерним товариством Електрон Банк, правонаступником якого є ПАТ ВіЕс Банк, та ОСОБА_7 кредитного договору №KF34409 від 22.02.2005 р. (з додатками і додатковими угодам до нього) та розрахункові документи щодо видачі та погашення кредиту за вказаним кредитним договором? підставно були поставлені судом першої інстанції та мають безпосереднє значення для правильного вирішення справи.

Поряд з тим, як вбачається з апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, м. Львів, останній оскаржує ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.03.2017р. у справі №914/3009/16 в повному обсязі, в тому числі і в частині призначення судової експертизи.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

У п.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012р. Про деякі питання практики призначення судової експертизи розяснено, що ГПК не передбачено можливості оскарження ухвал про призначення судової експертизи. Водночас за приписами пункту 1 частини другої статті 79 названого Кодексу господарський суд має право зупинити провадження у справі у випадку призначення судової експертизи, а згідно з частиною п'ятою цієї ж статті ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено. Отже, у вирішенні питань, пов'язаних з оскарженням відповідних ухвал, господарським судам необхідно враховувати таке:

Якщо апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується виключно ухвали про призначення судової експертизи у справі, така скарга з урахуванням вимог частини першої статті 106 та частини першої статті 11113 ГПК не може бути розглянута господарським судом. У разі коли апеляційна чи касаційна скарга за своїм змістом стосується ухвали про зупинення провадження у справі, вона може бути розглянута господарським судом у загальному порядку виключно з точки зору наявності чи відсутності передбаченої законом підстави для такого зупинення (згаданий пункт 1 частини другої статті 79 ГПК). Якщо ж в апеляційній чи касаційній скарзі йдеться про оскарження як призначення експертизи, так і зупинення у зв'язку з цим провадження у справі, то відповідна скарга може бути прийнята і розглянута в частині зупинення провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з ч.2 ст.106 ГПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України (зі змінами та доповненнями) наслідки подання апеляційних скарг на ухвали місцевого господарського суду, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, визначено частиною другою статті 106 ГПК. У разі помилкового прийняття апеляційним господарським судом до провадження скарги на ухвалу, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, таке провадження підлягає припиненню на підставі статті 80 та частин першої і другої статті 106 ГПК.

Враховуючи наведені вище розяснення та положення Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на помилкове прийняття Львівським апеляційним господарським судом апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, м. Львів на ухвалу господарського суду від 06.03.2017р. у справі №914/3009/16 в частині призначення судової експертизи, з метою уникнення порушення апеляційним судом норм процесуального права, зокрема, ст.106 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про припинення апеляційного провадження в цій частині на підставі ст.80 та ч.ч.1, 2 ст.106 ГПК України.

Аналогічні висновки викладено у постанові Вищого господарського суду України від 07 березня 2017 року по справі №914/4200/15.

Щодо оскарження ухвали господарського суду від 06.03.2017р. у справі №914/3009/16 в частині зупинення провадження у справі, то в цій частині оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, м. Львів, без задоволення, оскільки місцевий господарський суд, дійшовши висновку про необхідність призначення судової експертизи, керуючись правом, передбаченим ч.2 ст.79 ГПК України, правомірно ухвалив зупинити провадження у справі.

Оскаржувана ухвала місцевого господарського суду в частині зупинення провадження у справі прийнята у відповідності з вимогами діючого законодавства, а підстави для скасування такої ухвали відсутні.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги, у відповідності до ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Львівської області від 06.03.2017 року у справі № 914/3009/16 прийнята на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Львівської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для її скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційне провадження у справі № 914/3009/16 в частині перегляду ухвали господарського суду Львівської області від 06.03.2017р. про призначення судової експертизи - припинити.

2.Ухвалу господарського суду Львівської області від 06.03.2017р. у справі № 914/3009/16 в частині зупинення провадження залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, м. Львів, №01-05/1432/17 від 23.03.2017 року без задоволення.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

4.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 18.04.2017 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.