ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р.Справа № 923/1263/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Ярош А.І.

(Склад колегії суддів змінено на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.03.2017р.)

Секретар судового засідання: Маленкова О.П.

За участю повноважних представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю;

Представник Комунального підприємства Олександрівського сільського комунального підприємства «Ягорлик» в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Херсонській області

на рішення Господарського суду Херсонської області від 12 січня 2017 року

по справі № 923/1263/16

за позовом Державної екологічної інспекції у Херсонській області

до Комунального підприємства Олександрівського сільського комунального підприємства «Ягорлик»

про стягнення 545 586, 49 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року Державна екологічна інспекція у Херсонській області звернулася до Господарського суду Херсонської області з позовом до Комунального підприємства Олександрівського сільського комунального підприємства «Ягорлик», в якому просила стягнути з останнього заподіяну державі шкоду у розмірі 545 586 грн. 49 коп. та перерахувати цю суму до фонду охорони навколишнього природного середовища Олександрівської (Краснознамянської) сільської ради.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на положення ст.ст. 38, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 44, 109, 111 Водного кодексу України та на ст. 1166 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 12 січня 2017 року по справі № 923/1263/16 (суддя Гридасов Ю.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що спеціальне водокористування відповідачем у період з 27.01.14р. по 24.07.2014р. не було самовільним. Також суд дійшов висновку про відсутність вини в діях відповідача щодо спричинення шкоди (збитків) завданої внаслідок самовільного спецводокористуваня в період з 01.01.2014р. по 26.01.14р. (включно).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Державна екологічна інспекція у Херсонській області звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що закінчення строку дії дозволу на спеціальне водокористування за відсутності рішення органу, що його видав, про припинення права відповідача на спеціальне водокористування не позбавляє можливості останнього продовжити строк такого водокористування у встановленому законом порядку. А дії відповідача з користування водою після закінчення строку дії дозволу на спеціальне водокористування без його продовження вважається самовільним водокористуванням, на що суд першої інстанції не звернув уваги.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги від 03.04.2017р. позивач вказує, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту відсутності його вини у здійсненні самовільного водокористування без наявності відповідного дозволу.

Більш детальніше доводи зазначені у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу Комунальне підприємство Олександрівського сільського комунального підприємства «Ягорлик» заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить залишити рішення місцевого суду без змін, а скаргу без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09 лютого 2017 року колегією суддів у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів: Ліпчанської Н.В., Ярош А.І. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В звязку з перебуванням у відрядженні суддів-члена колегії ОСОБА_2 з 12 березня по 18 березня 2017 року, на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів: Гладишевої Т.Я., Ярош А.І., яка прийнята до провадження у зміненому складі суддів відповідною ухвалою від 13.03.2017р.

В судове засідання, яке призначене на 18 квітня 2017 року, представник Комунального підприємства Олександрівського сільського комунального підприємства «Ягорлик» не зявився, не скористався наданим йому ст. 22 ГПК України правом.

14 квітня 2017 року до канцелярії суду надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю надати додаткові докази щодо правомірності проходження процедури отримання дозволу на спеціальне водокористування.

Судова колегія відхилила зазначене клопотання, оскільки обмежена строком розгляду апеляційної скарги, визначеного ст. 102 ГПК України. Клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги сторонами на заявлялось.

При цьому, апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» розяснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутністю вищезазначеного представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки Господарським судом Херсонської області, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступників висновків.

За приписами ст. 101 ГПК України визначено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судовою колегією встановлено, що 02 липня 2014 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Херсонської області відповідно до ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечним хімічними речовинами Комунальним підприємством Олександрівським сільським комунальним підприємством «Ягорлик».

За наслідками перевірки державним інспектором охорони навколишнього природного середовища Херсонської області старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_3 складено акт 04-11/322 (а. с. 8-16).

При перевірці був присутній директор Комунального підприємства Олександрівського сільського комунального підприємства «Ягорлик» - ОСОБА_4, та головний бухгалтер комунального підприємства ОСОБА_5

При проведенні перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства позивачем встановлено, що згідно довідки ЄДРПОУ Серії АБ № 128765 основним видом діяльності відповідача є збирання, очищення та розподілення води; прибирання сміття, боротьба з забрудненням та подібні види діяльності. Водопостачання підприємства здійснюється із свердловин № 8-204, 8-452, 8-266 через башти та водопровідну систему, котрі передані на праві господарського відання за угодою від 10.06.2003р., укладеною з Краснознамянською сільською радою Херсонської області, на підставі дозволу на спеціальне водокористування № УКР 5482-ХРС виданого 23.12.2008р, зі строком його дії до 01.01.2014р. (з урахуванням подовження строку дії зазначеного дозволу). На момент перевірки дозвіл на спеціальне водокористування відсутній.

В ході здійснення перевірки встановлено факт самовільного використання відповідачем водних ресурсів, а саме у період з 01.01.2014р по 02.07.2014р. відповідачем самовільно забрано 34 012 метрів кубічних підземних вод без дозволу на спеціальне водокористування.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія від 24.07.2014р. № 08-12/66 та розрахунок розміру збитків, обумовлених самовільним використанням водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування, з пропозицією добровільно відшкодувати збитки у розмірі 545 586, 49 грн., заподіяні державі внаслідок порушення ст.ст. 44, 111 Водного кодексу України та ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (а. с. 6-7).

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Відповідно до дозволу на спеціальне водокористування, відповідач є водокористувачем, використовує підземну воду (водний об'єкт) для задоволення господарсько-питних потреб населення (650 чоловік) та установ с. Краснознамянка Голопристанського району Херсонської області з водозабірних споруд та випусків стічних вод з свердловин №№ 8-204, 8-452, 8-266, 8-268 та 8-30 (а.с. 58-59)

Вказаний дозвіл на спеціальне водокористування № УКР 5482-ХРС видано відповідачу 23.12.2008р, зі строком його дії до 01.01.2014р. (з урахуванням подовження строку дії зазначеного дозволу).

В подальшому відповідачем було отримано дозвіл на спеціальне водокористування № УКР 8.43 ХРС терміном дії з 01.10.2017р. (а.с. 64-65).

Позивач вважає, що відповідачем в період часу з 01.01.2014р по 02.07.2014р. забір підземних вод із свердловин № 8-204, 8-452, 8-266 здійснювався без дозволу на спеціальне водокористування та самовільно забрано 34 012 метрів кубічних підземних вод, чим заподіяно державі збитки у сумі 545 586, 49 грн.

З урахуванням того, що Комунальне підприємство Олександрівського сільського комунального підприємства «Ягорлик» не відреагувало на заявлену позивачем претензію, а також в добровільному порядку суму збитків не відшкодувало, Державна екологічна інспекція у Херсонській області звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача завданих збитків.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не допустив порушення водного законодавства, здійснює спеціальне водокористування з відповідним дозволом, а позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт наявності шкоди.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про відмову у позові, однак вважає, що ця відмова має гуртуватись на інших підставах.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Положеннями ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що в порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

За приписами п. 9 ст. 44 Водного кодексу України визначено, що водокористувачі зобовязані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Пунктом першим статті 111 Водного кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобовязані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

За змістом ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювала шкоди.

Комунальне підприємство Олександрівського сільського комунального підприємства «Ягорлик», не оспорює факт здійснення спеціального водокористування за відсутності дозволу, проте, вважає, що таке порушення відбулося не з його вини.

Пунктом девятим статті 44 Водного кодексу України встановлено, що водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу, який у разі використання води водних об'єктів місцевого значення відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 49 цього Кодексу видається, зокрема, обласними радами за погодженням із обласними державними адміністраціями.

У разі використання підземних вод видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за клопотанням водокористувача з обґрунтуванням потреби у воді, погодженим з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр (ч. 3 ст. 49 Водного кодексу України, у редакції станом на момент звернення відповідача із заявою про отримання погодження).

Таким органом на той час була Державна служба геології та надр України (далі - Держгеонадра).

Пунктом 3 ОСОБА_6 погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002р. № 321, у редакції станом на момент звернення відповідача із заявою про отримання погодження, зазначено, що дозволи видаються за клопотанням водокористувачів з обґрунтуванням потреби у воді, яке погоджується у разі використання підземних вод - з Держгеонадрами або дочірніми підприємствами НАК «ОСОБА_3 України», за переліком, який затверджує Мінприроди.

Отже, перед поданням пакету документів для отримання дозволу на спеціальне водокористування водокористувач обов'язково мав звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр - Держгеонадра із клопотанням про отримання погодження.

Таке клопотання відповідно до абз. 2, 3 п. 4 ОСОБА_6 № 321, Держгеонадра зобов'язане було розглянути у місячний термін і у разі відмови у погодженні клопотання мало надати відповідь з обґрунтуванням причин відмови. Без отримання такого погодження або обґрунтованої відмови, яка могла бути оскаржена до суду, суб'єкт господарювання не мав можливість оформити відповідний дозвіл.

Судовою колегією встановлено, що 12.12.2013р., тобто до закінчення дозволу на спеціальне водокористування, відповідач звернувся до Державної служби геології та надр України з клопотанням про погодження умов водокористування з обґрунтуванням потреби у воді для отримання дозволу на спеціальне водокористування (а.с. 60).

Листом Державної служби геології та надр України від 31.12.2013р. № 17238/10/10-13 звернення відповідача про надання погодження на спецводокористування направлені з пакетом документів на адресу Причорноморського ДРГП (а.с. 61).

12 лютого 2014 року за № 115/01 Причорноморським ДРГП надано пропозиції щодо можливості погодження умов та отримання дозволу на спеціальне водокористування (а.с. 62).

Листом-погодженням Державної служби геології та надр України від 01 квітня 2014 року за № 4599/0/10-14 зазначений дозвільний орган погодив клопотання відповідачу про отримання дозволу на спеціальне водокористування (а.с. 63).

З огляду на зазначене, процедура видачі відповідачу дозволу на спеціальне водокористування тривала з 12.12.2013р. по 24.07.2014р. та потребувала погоджень кількох органів, при цьому строки видачі дозволу та погоджувальних процедур не дотримувались, як це передбачено у абз. 3 п. 4 ОСОБА_6 № 321, у редакції станом на момент звернення, суду не надано.

Наведені обставини свідчать, що відповідач зробив усе від нього залежне, щоб отримати своєчасно дозвіл.

Крім того, судовою колегією приймається до уваги наступне.

Згідно Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, відповідач не вправі був зупинити здійснення водопостачання населенню.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправної поведінки; шкоди (збитків); причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що у діях відповідача не вбачається складу цивільного правопорушення, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги відносно недодержання відповідачем ОСОБА_6 отримання дозволу на спеціальне водокористування, який змінений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012р. не приймається судовою колегією до уваги, оскільки зазначені обставини не свідчать про навмисні дії відповідача, спрямовані на завдання шкоди державі.

Отже, враховуючи викладене, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та наданим доказам, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у звязку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

У зв'язку з таким апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись cm.cm. 99, 101, 103 п. 1, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Херсонській області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 12 січня 2017 року по справі № 923/1263/16 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 21.04.2017р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя А.І. Ярош