ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.04.2017 Справа № 904/11754/16

За позовом Прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб", м. Дніпро

третя особа без самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Регіонінвестгрупп", м. Кривий Ріг

третя особа без самостійних вимог на предмет спору Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про витребування майна

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від прокуратури: ОСОБА_1, посв. №023761 від 20.12.2013 року.

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи -1: не з'явився;

від третьої особи -2: не з'явився;

від третьої особи -3: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі позивача: Дніпропетровської міської ради звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" про витребування нежитлового приміщення № 1-а, що розташоване за адресою: вул. Передова, 737 в м. Дніпро.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об'єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі, нежитлового приміщення № 1-а, що розташоване за адресою: вул. Передова, 737 в м. Дніпро.

Ухвалою господарського суду від 19.12.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.01.2017 року.

22.12.2016р. на адресу господарського суду Дніпропетровської області надійшов зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" до Прокуратури Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні власністю.

Ухвалою господарського суду від 26.12.2016 року зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс-Клуб" повернуто без розгляду.

Ухвалою господарського суду від 29.12.2016 року зупинено провадження у справі до повернення справи з Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Ухвалою господарського суду від 02.02.2017 року поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 13.02.2017 року.

Ухвалою господарського суду від 08.02.2017 року зупинено провадження у справі до повернення справи з Вищого господарського суду України.

Ухвалою господарського суду від 23.02.2017 року поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.04.2017 року.

10.04.2017р. відповідач надав заяву про залишення позову без розгляду, заяву про застосування строку позовної давності та клопотання про відкладення розгляду справи для надання додаткових документів.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18, господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи п. 3.9.1. постанови Пленуму №18, господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача та відкладення розгляду справи, оскільки останній не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Також, слід зазначити, що з моменту порушення провадження по справі - 15.12.2016 року, відповідач мав достатньо часу для підготовки та надання додаткових доказів, про які останній зазначає в заяві про відкладення розгляду справи.

В обґрунтування заяви про залишення позову без розгляду №б/н від 10.04.2017р., відповідач зазначив, що прокурором не були наведені підстави для представництва інтересів держави у цій справі.

У відзиві №б/н від 10.04.2017р. та письмових доповненнях до відзиву, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, стверджуючи, що він є добросовісним набувачем спірного майна. Також відповідач зазначає, що вимоги позивача про витребування нерухомого майна на підставі статті 388 Цивільного кодексу України не можуть бути задоволені. З урахуванням частини 2 статті 388 Цивільного кодексу України майно не може бути витребуване як таке, що продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. На думку відповідача, торги з продажу спірного майна були проведені під час провадження у справі про банкрутство КЖЕП "Лівобережжя" на виконання постанови суду, прийнятої у цій справі.

10.04.2017 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 11.04.2017 року Прокурором подано письмові пояснення на подані відповідачем клопотання.

11.04.2017 до канцелярії суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника у зв'язку з необхідністю прийняти участь у іншому судовому засідання.

За клопотанням відповідача здійснювалась фіксація судового процесу

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ

З матеріалів справи вбачається, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об'єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення №1-а, що розташоване за адресою: вул. Передова, 737 в м. Дніпро.

З'ясовано, що рішенням Дніпропетровської обласної ради №232-10/ХХІV від 23.10.2003 "Про підвищення ефективності управління майном спільної власності територіальних громад області" в частині передачі обласних комунальних підприємств до власності територіальної громади м. Дніпропетровська затверджено розпорядження Голови Дніпропетровської обласної ради №159-р від 18.08.2003 "Про передачу із спільної власності територіальних громад області до територіальної громади м. Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства "Лівобережжя".

Рішенням Дніпропетровської міської ради №11/13 від 19.11.2003 "Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста обласних житлово-комунальних підприємств "Південне", "Центральний", "Лівобережжя", до комунальної власності прийнято житлово-комунальне підприємство "Лівобережжя" з майном, будівлями і спорудами, що перебували на його балансі, відповідно до акту приймання-передачі від 18.08.2003.

Територіальна громада міста набула право власності на об'єкти нерухомого майна з часу затвердження актів приймання-передачі, а саме з 18.08.2003.

Розпорядженням голови Дніпропетровської міської ради №159-р від 18.08.2003, рішенням Дніпропетровської обласної рад від 23.10.2003 №232-10/ХХІV, відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 23.05.2013 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлове приміщення № 1-а, що розташоване за адресою: вул. Передова, 737 в м. Дніпро, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (ст. 144 Конституції України).

Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Так, на виконання Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста, рішенням Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011, об'єкти нерухомого майна з балансу комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, зокрема, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство "Лівобережжя" передано на баланс Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю".

Вказане обґрунтовувалось реорганізацією комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, необхідністю забезпечення ефективності управління комунальним майном та пов'язувалось з визначенням єдиного підприємства наділеного повноваженнями з управління комунальним майном та корпоративними правами територіальної громади міста в особі КП Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 відкрито провадження у справі № 38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП "Лівобережжя".

Однак, на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 КЖЕП "Лівобережжя" в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалося на балансі підприємства за відсутності правових підстав.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі №38/5005/6636/2012 КЖЕП "Лівобережжя" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

На підставі вказаної постанови ліквідатором КЖЕП "Лівобережжя" призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2, яким, всупереч нормам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення № 1-а, що розташоване за адресою: вул. Передова, 737 в м. Дніпро, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1), з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому реалізовано шляхом проведення Товарною біржею Регіональна універсальна біржа торгів з продажу нежитлове приміщення № 1-а, що розташоване за адресою: вул. Передова, 737 в м. Дніпро, оформлених протоколом біржових торгів та переможцем яких визначено Товариство з обмеженою відповідальністю РЕГІОНІНВЕСТГРУПП.

На підставі протоколу проведення біржових торгів з купівлі-продажу нежитлового приміщення №1-а, що розташоване за адресою: вул. Передова, 737 в м. Дніпро, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1), 04.06.2013 між КЖЕП "Лівобережжя" Дніпропетровської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю РЕГІОНІНВЕСТГРУПП укладено договір купівлі-продажу нежитлове приміщення № 1-а, що розташоване за адресою: вул. Передова, 737 в м. Дніпро, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1). Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 761, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі №38/5005/6636/2012 про банкрутство КЖЕП "Лівобережжя" задоволено скаргу прокуратури області на дії ліквідатора та визнано неправомірними його дії щодо включення до ліквідаційної маси банкрута ряду об'єктів нерухомого майна комунальної власності, продажу його з відкритих біржових торгів та визнано недійсними договори купівлі-продажу укладені на їх підставі.

Зокрема, рішенням суду визнано неправомірними дії ліквідатора КЖЕП "Лівобережжя" арбітражного керуючого ОСОБА_4 щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нежитлове приміщення № 1-а, що розташоване за адресою: вул. Передова, 737 в м. Дніпро, загальною площею 72,6 кв.м., та продажу його з відкритих біржових торгів, визнано недійсними результати біржових торгів, проведених Товарною біржею Регіональна універсальна біржа з продажу нерухомого майна, оформлених протоколом біржових торгів та визнано недійсним договір купівлі - продажу № 761 від 04.06.2013, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, укладений між ліквідатором-арбітражним керуючим ОСОБА_5 та ТОВ РЕГІОНІНВЕСТГРУПП з відчуження спірного нежитлового приміщення.

З урахуванням, положень ч.4 ст.8 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6636/2012 є такою, що набрала законної сили.

Вказане нерухоме майно Товариством з обмеженою відповідальністю РЕГІОНІНВЕСТГРУПП було відчужено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ренессанс-Клуб за договором купівлі-продажу № 1781 від 28.07.2016, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Таким чином, судом були встановлені як незаконність дій ліквідатора третьої особи-2 щодо реалізації спірного майна, так і недійсність договору купівлі-продажу вказаного майна.

Прокурор вважає, що оскільки при реалізації спірного майна не було дотримано процедуру його відчуження, останнє вибуло від власника поза волею останнього, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпро, що і є причиною виникнення цього спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Зазначеною вище ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6636/2012, встановлено, що спірне майно не належало КЖЕП "Лівобережжя" , в зв'язку з чим, дії ліквідатора щодо включення цього майна до ліквідаційної маси підприємства боржника, та подальша його реалізація, визнані неправомірними, а договір купівлі-продажу, за яким відбулося відчуження майна, визнано недійсним.

Вказані вище обставини, які в силу приписів ч. 3 ст. 35 ГПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, свідчить про вибуття спірного майна з володіння законного власника - територіальної громади міста з порушенням вимог чинного законодавства, та поза його волею.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України", яке є в силу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" джерелом права, визначено, що "право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів ("Брумареску проти Румунії", § 61)".

В силу частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Згідно приписів ст.ст. 319, 321 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, у випадку якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, останній може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами, і має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційним позовом).

Обставини, встановлені ухвалою суду від 29.08.2016 у справі № 38/5005/6636/2012 щодо незаконності відчуження спірного майна, дозволяють стверджувати про те, що майно вибуло з володіння Дніпропетровської міської ради поза волею власника.

На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідача відносно вибуття спірного майна з володіння позивача за його волею, суд вважає безпідставними, й такими, що спростовуються зібраними у справі доказами, які свідчать про відсутність волевиявлення позивач на відчуження спірного майна в рамках процедури банкрутства КЖЕП "Лівобережжя" .

Суд не приймає до уваги заперечення Відповідача з посиланням на те, що спірне майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, оскільки його продаж відбувся в порядку, встановленому для виконання судового рішення (ч. 2 ст. 388), оскільки судовим рішенням у справі № 38/5005/6636/2012 включення спірного майна до ліквідаційної маси боржника та його продаж з відкритих торгів визнано неправомірним, а безпосередньо договір купівлі-продажу майна визнано недійсним. (постанова Верховного Суду України від 3 жовтня 2011, справа № 3-98гс11).

Заява відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Суд враховує, що про недійсність правочину на підставі якого відбулося вибуття спірного нерухомого майна з володіння територіальної громади міста поза її волею, як позивачеві, так і прокуророві стало відомо лише 29.08.2016, після винесення Господарським судом Дніпропетровської області ухвали по справі № 38/5005/6636/2012 щодо задоволення скарги прокурора на дії ліквідатора по включенню вказаного майна до ліквідаційної маси та визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Крім того, Дніпропетровська міська рада була залучена до участі у справі №38/5005/6636/2012 ухвалою суду від 24.09.2015, що також свідчить про те, що позивач раніше не міг дізнатися про порушення його прав у вигляді включення належного йому нерухомого майна до ліквідаційної маси третьої особи-2 та подальшого продажу такого майна.

Наведене виключає можливість для висновку про сплив позовної давності на час звернення прокурора з даним позовом.

Заява відповідача про залишення позову без розгляду задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Прокурор у позовній заяві зазначив, що в ході здійснення представницьких повноважень прокуратурою Дніпропетровської області встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро об'єктів нерухомого майна шляхом їх відчуження на користь приватних підприємств, в тому числі нежитлового приміщення №1-а, що розташоване за адресою: вул. Передова, 737 в м. Дніпро, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Незважаючи на те, що первинна угода визнана недійсною на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016р. у справі №38/5005/5752/2012, будучи залученою до участі у розгляді вказаної справи та достовірно знаючи про існування вказаного рішення суду, Дніпровською міською радою не вжито належних заходів цивільно-правового характеру, направлених на повернення до комунальної власності міста нерухомого майна, яке вибуло з власності територіальної громади поза її волею.

Зазначене свідчить про бездіяльність Дніпровської міської ради, яка є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, у зв'язку з чим перший заступник прокурора області звертається з даним позовом до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Отже, прокурор звернувся із даним позовом до суду, здійснюючи надані законом функції, реалізуючи покладені на нього повноваження, визначені статтею 29 Господарського процесуального кодексу України, статтею 23 Закону України "Про прокуратуру". Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушень чинного законодавства при використанні майна територіальної громади міста Дніпро.

Дана позовна заява, як захід прокурорського реагування, вжита на захист порушених економічних інтересів держави в особі Дніпровської міської ради, яка виступає уповноваженим органом щодо даного спору, однак заходів щодо усунення порушень при використанні комунального майна належним чином не здійснює.

Враховуючи те, що Дніпровською міською радою після винесення господарським судом Дніпропетровської області ухвали від 29.08.2016 по справі № 38/5005/6636/2012 не вжито належних заходів цивільно-правового характеру, направлених на повернення до комунальної власності міста спірного нерухомого майна, що свідчить про неналежне здійснення останньою своїх повноважень, прокурор обґрунтовано звернувся з даним позовом відповідно до вимог частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Заява відповідача про зупинення провадження у справі до перегляду Дніпропетровським апеляційним господарським судом ухвали господарського суду про повернення зустрічного позову у справі №904/11754/16 не підлягає, зважаючи на те, що відповідачем не надано суду доказів наявності незакінченого апеляційного провадження до закінчення якого він просить зупинити провадження по даній справі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

Керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс - Клуб" (ідентифікаційний код: 26510514; місцезнаходження: 496000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, Лоцманський узвіз, 3-б, кімната 35) на користь територіальної громади місто Дніпро в особі Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код: 26510514; місцезнаходження: 496000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 75) нежитлове приміщення № 1-а, що розташоване за адресою: вулиця Передова, 737 в м.Дніпро, (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 1).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренессанс - Клуб" (ідентифікаційний код: 26510514; місцезнаходження: 496000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, Лоцманський узвіз, 3-б, кімната 35) на користь Прокуратури Дніпропетровської області 49001, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, п/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) суму витрат в розмірі 2067,00 грн., повязаних зі сплатою судового збору за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.04.2017

Суддя ОСОБА_7