ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 квітня 2017 року Справа № 907/572/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівМачульського Г.М. (доповідач), Кравчука Г.А., Коробенка Г.П.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Свалявської міської ради
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду
від06.02.2017
у справі№907/572/16
Господарського судуЗакарпатської області
за позовомСвалявської міської ради
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
простягнення суми,

В С Т А Н О В И В :

Касаційна скарга Свалявської міської ради не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо її подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання або таке клопотання відхилено про відновлення цього строку.

Оскаржувана постанова апеляційного господарського суду від 06.02.2017 була надіслана учасникам судового розгляду 08.02.2017 згідно відмітки на останньому аркуші постанови.

Як вбачається з матеріалів поданої касаційної скарги, вона, згідно поштового конверту, з урахуванням відміток на касаційній скарзі, була надіслана скаржником 06.03.2016, тобто з пропуском двадцятиденного строку, встановленого статтею 110 Господарського процесуального кодексу України для її подання.

При цьому у касаційній скарзі особа, що її подала, зазначає, що оскільки копію оскарженої постанови суду апеляційної інстанції нею було отримано 13.02.2017, а двадцятий день із цієї дати припадає на 05.03.2016 неділю та цей день був вихідним, то вважає, що подачу касаційної скарги 06.03.2016 здійснено в межах визначеного двадцятиденного процесуального строку.

Однак із такими доводами погодитись не можна, оскільки доводи особи, яка подала касаційну скаргу щодо початку перебігу строку на касаційне оскарження суперечать вимогам процесуального закону щодо порядку обрахування строку на касаційне оскарження через те, що статтею 105 Господарського процесуального кодексу України прямо визначений строк набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили - день прийняття постанови, а статтею 110 цього Кодексу строк, в який цю постанову може бути оскаржено - 20 днів з моменту набрання нею законної сили.

При цьому із оскарженої постанови суду апеляційної інстанції та матеріалів справи вбачається, що представник особи, що звернулась із касаційною скаргою, приймав участь у засіданні суду апеляційної інстанції у день оголошення оскарженої постанови.

Відповідно до ч.1 ст.53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

При цьому слід зазначити, що як роз'яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.10.2016 зі справи "Устименко проти України", дійшов до висновку що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

За вказаних обставин суд касаційної інстанції у кожному конкретному випадку повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Отже можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов'язується із наявністю поважних причин пропуску строку, які відсутні, оскільки пропуск строку на касаційне оскарження залежав не від об'єктивних причин, а від суб'єктивних чинників, які особа, що звернулась із касаційною скаргою, могла і повинна була уникнути при подачі касаційної скарги.

Відтак клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку належить відхилити, а касаційна скарга підлягає поверненню згідно п.5 ст.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 5 ч. 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Клопотання Свалявської міської ради про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2016 у справі Господарського суду Закарпатської області №907/572/16 відхилити, касаційну скаргу повернути особі, що її подала.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко