УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.04.2017Справа № 910/6074/17

Суддя Сівакова В.В., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А.

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрхлібпродукт"

про стягнення 229 313 620,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест" про стягнення 229 313 620,87 грн. за кредитним договором № 115-2012 від 15.03.2012.

Позовна заява з доданими до неї документами підлягає поверненню з наступних підстав.

До позовної заяви не додано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, оскільки

Згідно ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації» (затверджена Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «згідно з оригіналом», назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту підпис.

Засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Проте, додані до позовної заяви копії документів не відповідають вищезазначеним вимогам (лише проставлений штапм "копія вірна"), а тому не можуть бути належними доказами в розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору з позовних заяв майнового характеру встановлена у розмірі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Ціна позову, вказана у позовній заяві складає 229 313 620,87 грн. Розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання позву, має становити 240 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем за подання позову не надано доказів сплати судового збору у вказаному розмірі. Натомість, в позовній заяві міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позовудо вирішення справи по суті.

Також до позовної заяви додано заяву про відстрочення сплати судового збору за подання позовудо вирішення справи по суті, в якій зазначає, що ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" віднесено до категорії неплатоспроможніх та розпочато ліквідаційну процедуру банку і дана інформація є публічною, що розміщена на сайтах Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, обставини щодо неплатоспроможності банку та важкого фінансового становища останнього є загальновідомим та не потребують доказуванню. Зазначає, що на сьогодні ліквідаційної маси неплатоспроможних банків у більшості не вистачає на задоволення акцептованих вимог кредиторів третьої черги (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб), сума позову та, відповідно судового збору, будуть досить значними. Зазначена ситуація унеможливлює претензійно-позовну роботу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з метою збільшення ліквідаційної маси неплатоспроможних банків, у тому числі за рахунок коштів пов'язаних з ними осіб, захисту прав вкладників та інших кредиторів неплатоспроможних банків, оскільки суму судового збору по одному позову можна прирівняти до суми гарантованої виплати для відшкодування коштів вкладникам неплатоспроможних банків.

Згідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 розяснено, що клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином суд зауважує, що підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування майнового стану заявника, який унеможливлює сплату судового збору при зверненні з позовом, при цьому на заінтересовану сторону покладається обґрунтування та доведення обставин, котрі свідчать, зокрема, про утруднення здійснення сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Із заявленого клопотання вбачається, що позивач пов'язує обставини, які унеможливили сплату судового збору при зверненні з даним позовом, з тим, що витрати банку мають попередньо, щоквартально включатися до кошторису та затверджуватися виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що не дає змоги в короткий термін вирішити питання про авансування витрат банку на сплату судового збору.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи викладене, у розумінні приписів ст. 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким останній користується за наявності виключних обставин, які у даному випадку позивачем не доведено.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали позовної заяви не містять доказів, які б підтверджували майновий стан позивача та що такий майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до вимог п. 4 частини першої ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню без розгляду.

З огляду на викладене, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущеного порушення, після чого заявник не позбавлений права повторно звернутись з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись п.п. 3,4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України "Про судовий збір", -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору до вирішення справи по суті.

2. Позовну заяву з доданими до неї документами повернути без розгляду.

Суддя В.В.Сівакова