ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.04.2017 Справа № 905/461/17

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», Донецька область, м. Краматорськ

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС», Донецька область, с. Комар

про: стягнення заборгованості за кредитним лінії №2 від 25.02.2014р. у розмірі 709670,93 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 03.02.2017р.;

від відповідача: не з`явився.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», Донецька область, м. Краматорськ звернувся до господарського суду Донецької області із позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС», Донецька область, с. Комар про стягнення заборгованості за кредитним лінії №2 від 25.02.2014р. у розмірі 709670,93 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 619529,09 грн., прострочена заборгованість за комісійними винагородами у розмірі 2370,96 грн., 3% річних за основним боргом у розмірі 12537,05 грн., 3% річних за простроченим процентам у розмірі 58,30 грн., 3% річних по комісійним винагородам у розмірі 38,95 грн., інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості за основним договором у розмірі 72462,33 грн., інфляційні витрати по простроченим процентам у розмірі 2494,72 грн., інфляційні витрати по простроченої комісії у розмірі 179,53 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов Договору кредитної лінії №2 від 25.02.2014р., Іпотечного договору №1 від 25.02.2014р., додатку 2, додаткових договорів: №1 від 30.03.2015р., №2 від 02.06.2015р., №3 від 11.05.2016р., банківські виписки.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Через канцелярію суду надав заяву від 22.03.2017р., в якому просить долучити до матеріалів справи додаткові документи. Також, через канцелярію суду надав пояснення від 12.04.2017р., в якому не заперечує проти задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду та наполягає на встановленні графіку погашення заборгованості строком на 5 місяців, відповідно до наданого до суду клопотання відповідача. Також, через канцелярію суду надав заяву від 30.03.2017р. про зменшення розміру позовних вимог, в порядку ст. 22 ГПК України, в якій просить стягнути з відповідача 684997,09 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 584169,43 грн., прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 10326,16 грн., прострочена заборгованість за комісійними винагородами у розмірі 2730,62 грн., 3% річних за основним боргом у розмірі 12537,05 грн., 3% річних за простроченим процентам у розмірі 58,30 грн., 3% річних по комісійним винагородам у розмірі 38,95 грн., інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості за основним договором у розмірі 72462,33 грн., інфляційні витрати по простроченим процентам у розмірі 2494,72 грн., інфляційні витрати по простроченої комісії у розмірі 179,53 грн., у звязку з тим, що відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості.

Суд розглядає справу з урахуванням наданої заяви, відповідно до ст. 22 ГПК України.

Сума заборгованості складає 684997,09 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 584169,43 грн., прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 10326,16 грн., прострочена заборгованість за комісійними винагородами у розмірі 2730,62 грн., 3% річних за основним боргом у розмірі 12537,05 грн., 3% річних за простроченим процентам у розмірі 58,30 грн., 3% річних по комісійним винагородам у розмірі 38,95 грн., інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості за основним договором у розмірі 72462,33 грн., інфляційні витрати по простроченим процентам у розмірі 2494,72 грн., інфляційні витрати по простроченої комісії у розмірі 179,53 грн.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду надав клопотання №51 від 30.04.2017р., в якому не заперечує проти задоволення розміру позовних вимог та просить суд розстрочити виконання рішення суду, відповідно до п.6. ст. 83 ГПК України, строком на 5 (пять) місяців наступним графіком:

- квітень 15000,00 грн.;

- травень 15000,00 грн.;

- червень 15000,00 грн.;

- липень 319895,49 грн.;

- серпень 319895,50 грн.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представника позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

25.02.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (надалі Банк) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС» (надалі Позичальник) був підписаний договір кредитної лінії №2, відповідно до п.2.1. якого Банк зобовязується надати на умовах цього договору, а Позичальник зобовязується отримати, належним чином використовувати, сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.2.2. Договору, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) остаточним терміном повернення не пізніше 24.02.2017р.

Сторони погодили суму Максимального ліміту кредитування і визначили його у розмірі 2000000,00 грн. (п.2.3. Договору).

Відповідно до п. 2.3.3. кредитного договору, позичальник зобов'язався здійснити погашення кожного траншу не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту його отримання незалежно від діючого ліміту кредитування.

Відповідно до п.2.4. Договору, кредит надається траншами з позичкового рахунку в безготівковому порядку на такі цілі (надалі Цільове призначення кредиту): поповнення обігових коштів.

Проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 19,0% річних, а з 30.03.2015р. 21,0% річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі та порядку, визначеному цим договором (п.2.7.1 Договору).

Згідно до п.2.9.1. Договору, сторони погодили послідовність погашення зобовязання позичальником:

- прострочені проценти за користування кредитом;

- прострочена основна сума боргу за кредитом;

- сплата прострочених комісійних винагород, які не надійшли у строки, визначені договором;

- строкові нараховані проценти за користування кредитом;

- комісійні винагороди за кредитом, визначені цим договором;

- пеня за непогашення у строк основної суми боргу за кредитом;

- пеня за непогашення у строк процентів;

- інші платежі та/або штрафні санкції, що будуть належати до сплати відповідно до умов цього договору;

- строкова основна сума боргу за кредитом.

За змістом п. 2.7.3. кредитного договору, нараховані за період з першого дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по останній день повернення позичальником кредиту (або його частини) проценти (з урахуванням положень п. 2.7.4. цього договору) повинні бути сплачені позичальником щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а в разі дострокового погашення кредиту одночасно з погашенням кредиту. Перший раз позичальник сплачує проценти не пізніше 10.03.2014р.

25.02.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (надалі Банк) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС» (надалі Позичальник) був підписаний Іпотечний договір №1, згідно якого предметами іпотеки є ряд будівель, що належать Позичальнику.

Оцінивши договір, з якого виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором кредиту, який підпадає під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) та ст.345-346 ГК України.

Відповідно до ч.1. ст. 67 Господарського кодексу України (надалі ГК України), відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 584169,43 грн., простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 10326,16 грн., простроченої заборгованості за комісійними винагородами у розмірі 2730,62 грн., 3% річних за основним боргом у розмірі 12537,05 грн., 3% річних за простроченим процентам у розмірі 58,30 грн., 3% річних по комісійним винагородам у розмірі 38,95 грн., інфляційних витрат від прострочених сум заборгованості за основним договором у розмірі 72462,33 грн., інфляційних витрат по простроченим процентам у розмірі 2494,72 грн., інфляційних витрат по простроченої комісії у розмірі 179,53 грн.

Підставою звернення є невиконання позичальником умов щодо повернення кредитних коштів за Договором кредитної лінії №2 від 25.02.2014р.

Факт видачі кредиту підтверджується банківськими виписками, належним чином засвідчені копії яких містяться у матеріалах справи та не заперечується відповідачем.

Згідно ст. 1048 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1. ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3. ст. 1049 ЦК України).

Позивач доводить банківськими виписками та розрахунком заборгованості, що станом на 27.03.2017р. заборгованість за кредитом складає 584169,43 грн., прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 10326,16 грн., прострочена заборгованість за комісійними винагородами у розмірі 2730,62 грн., 3% річних за основним боргом у розмірі 12537,05 грн., 3% річних за простроченим процентам у розмірі 58,30 грн., 3% річних по комісійним винагородам у розмірі 38,95 грн., інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості за основним договором у розмірі 72462,33 грн., інфляційні витрати по простроченим процентам у розмірі 2494,72 грн., інфляційні витрати по простроченої комісії у розмірі 179,53 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідачем до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором, в результаті чого господарський суд робить висновок, що сплату цих сум заборгованості не здійснено до теперішнього часу.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем до прийняття рішення по справі №905/461/17 не надано доказів погашення даних сум, у звязку з чим, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 584169,43 грн., прострочена заборгованість за комісійними винагородами у розмірі 2730,62 грн., 3% річних за основним боргом у розмірі 12537,05 грн., 3% річних за простроченим процентам у розмірі 58,30 грн., 3% річних по комісійним винагородам у розмірі 38,95 грн., інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості за основним договором у розмірі 72462,33 грн., інфляційні витрати по простроченим процентам у розмірі 2494,72 грн., інфляційні витрати по простроченої комісії у розмірі 179,53 грн. є доведеними та підлягають задоволенню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 10326,16 грн. з відповідача на користь позивача, суд зазначає, що на день подання позовної заяви №22-6/583/854 від 13.02.2017р. позивачем не заявлялася вимога, тому суд в цій частині відмовляє.

Відповідно до заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду по справі №905/461/17, встановлено наступне.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на важке фінансове становище підприємства, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, наявність надзвичайних подій. Крім того, відповідач зазначає, що отримання розстрочки надасть боржнику можливість здійснення погашення заборгованості без негативного впливу на експлуатаційну діяльність та фінансовий стан підприємства.

При наявності перелічених обставин, відповідач просить суд розстрочити виконання рішення по справі №905/461/17 строком на 5 (пять) місяців по наступному графіку:

- квітень 15000,00 грн.;

- травень 15000,00 грн.;

- червень 15000,00 грн.;

- липень 319895,49 грн.;

- серпень 319895,50 грн.

Всього: 684790,99 грн., з урахуванням судового збору у розмірі 10120,06 грн.

За приписами п.6. ч.1. ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно п.7.2. Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012р. вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Згідно п.10. Постанови Пленуму ВГСУ «Про судове рішення» №6 від 23.03.2012р. результати розгляду господарським судом заяв (клопотань) учасників судового процесу повинні зазначатися в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення суду, прийнятого по суті справи, за винятком тих випадків, коли суд вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову (статті 67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку виконання рішення (стаття 83, 121 ГПК).

Суд задовольняє заяву відповідача про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Донецької області по справі №905/461/17 строком на 5 (пять) місяців по наступному графіку:

- квітень 15000,00 грн.;

- травень 15000,00 грн.;

- червень 15000,00 грн.;

- липень 319895,49 грн.;

- серпень 319895,50 грн.

Всього: 684790,99 грн., з урахуванням судового збору у розмірі 10120,06 грн.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у розмірі 10120,06 грн.

На підставі вищенаведеного, згідно ст.ст. 525, 526, 629, 1048, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 67, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 21-22, 28, 33-34, 43, 44, 49, п.6. ст. 83, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», Донецька область, м. Краматорськ до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС», Донецька область, с. Комар про стягнення заборгованості у розмірі 684997,09 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 584169,43 грн., прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 10326,16 грн., прострочена заборгованість за комісійними винагородами у розмірі 2730,62 грн., 3% річних за основним боргом у розмірі 12537,05 грн., 3% річних за простроченим процентам у розмірі 58,30 грн., 3% річних по комісійним винагородам у розмірі 38,95 грн., інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості за основним договором у розмірі 72462,33 грн., інфляційні витрати по простроченим процентам у розмірі 2494,72 грн., інфляційні витрати по простроченої комісії у розмірі 179,53 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЕС» (85520, Донецька область, с. Комар, вул. Єгорова, буд. 7; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м.Київ, вул. Госпітальна, буд.12-Г, ) в особі філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» (84302, м. Краматорськ, вул. Люксембург Рози, буд.54; ) прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 584169,43 грн., прострочена заборгованість за комісійними винагородами у розмірі 2730,62 грн., 3% річних за основним боргом у розмірі 12537,05 грн., 3% річних за простроченим процентам у розмірі 58,30 грн., 3% річних по комісійним винагородам у розмірі 38,95 грн., інфляційні витрати від прострочених сум заборгованості за основним договором у розмірі 72462,33 грн., інфляційні витрати по простроченим процентам у розмірі 2494,72 грн., інфляційні витрати по простроченої комісії у розмірі 179,53 грн., судовій збір у розмірі 10120,06 грн.

В вимогах в частині стягнення простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 10326,16 грн. відмовити.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Донецької області по справі №905/461/17 строком на 5 (пять) місяців по наступному графіку:

- квітень 15000,00 грн.;

- травень 15000,00 грн.;

- червень 15000,00 грн.;

- липень 319895,49 грн.;

- серпень 319895,50 грн.

Всього: 684790,99 грн., з урахуванням судового збору у розмірі 10120,06 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99