ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2017 р.Справа № 916/2560/16

Господарський суд Одеської області

У складі колегії суддів:

Головуючого судді Желєзної С.П.

Судді Малярчук І.А., судді Щавинської Ю.М.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №33/04/1727-17 від 30.03.2017р.

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю № б/н від 23.01.2016р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державної служби зайнятості (Центральний апарат) до приватного підприємства „Строй-Систем про відшкодування збитків у розмірі 308 310,24 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державна служба зайнятості (Центральний апарат) (далі по тексту Державна служба зайнятості) звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до приватного підприємства „Строй-Систем (далі по тексту ПП „Строй-Систем) про стягнення збитків у розмірі 308 310,24 грн. Позовні вимоги Державної служби зайнятості обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань за договором підряду з будівництва адміністративної будівлі Державної служби зайнятості №155 від 22.12.2010р. в частині незабезпечення охорони такого обєкта будівництва.

Відповідач повністю заперечував проти позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Крім того, ПП „Строй-Систем зазначало, що у діях останнього відсутні всі необхідні елементи складу цивільного/господарського порушення, що, в свою чергу, виключає можливість стягнення на користь позивача збитків у розмірі 308 310,24 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

22.12.2010р. між Державним центом зайнятості (Замовник) та ПП „Строй-Систем (Генпідрядник) було укладено договір підряду з будівництва адміністративної будівлі Державної служби зайнятості №155, у відповідності до п. п. 2.1 якого Генпідрядник зобовязався своїми силами і засобами на замовлення Замовника виконати роботи з будівництва адміністративного будинку Державної служби зайнятості за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17, і здати Замовнику у встановлений строк, визначений договором, обєкт відповідно до проектно-кошторисної документації, а Замовник зобовязується забезпечити Генпідрядника затвердженою в установленому порядку проектно-кошторисною документацією, передати по акту будівельний майданчик, прийняти закінчений будівництвом обєкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. п. 6.2, 6.4 договору підряду №155 від 22.12.2010р. Генпідрядник забезпечує і відповідає за охорону будівельного майданчика, його освітлення, дотримання санітарних і пожежних вимог, складування будівельних матеріалів, розміщення техніки і їхню цілісність, охорону праці і техніку безпеки, а також утримує у належному стані зовнішню територію на відстані пять метрів від тимчасової огорожі будівельного майданчика. Замовлення, постачання, приймання, розвантаження, складування, охорона та подача на будівельний майданчик матеріалів, конструкцій, виробів здійснюється силами Генпідрядника. Він контролює якість, кількість, і комплектність ресурсів, на ньому лежить ризик їх випадкової втрати і пошкодження до моменту здачі їх у експлуатацію.

Положеннями розділу 8 договору підряду №155 від 22.12.2010р. сторонами договору було передбачено обсяг прав та обовязків. Так, п. 8.2.5 договору було визначено, що Замовник має право відмовитись від договору та вимагати відшкодування збитків, якщо Генпідрядник своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений договором, стає неможливим.

Приписами п. 15.3 договору підряду №155 від 22.12.2010р. визначено, що термін дії договору встановлюється з моменту його підписання обома сторонами і до виконання зобовязання сторін по договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Шляхом підписання додаткових угод до договору підряду №155 від 22.12.2010р. сторонами по справі було внесено зміни до його окремих положень, які стосуються, зокрема порядку розрахунків, прав та обовязків Генпідрядника тощо. Так, додатковою угодою №1 від 14.04.2011р. до договору підряду №155 від 22.12.2010р. було внесено зміни до найменування Замовника Державний цент зайнятості Міністерства соціальної політики України.

Варто зазначити, що наказом Міністерства соціальної політики „Про питання Державного центу зайнятості від 24.02.2015р. за №213 було вирішено перейменувати Державний цент зайнятості Міністерства праці та соціальної політики на Державну службу зайнятості (Центральний апарат).

Частинами 2 та 4 ст. 849 Цивільного кодексу України передбачено наступне. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

З матеріалів даної справи вбачається, що листом № Д-4-16-1995/0/6-13 від 10.04.2013р. Державним центром зайнятості було повідомлено відповідача по справі про відмову від договору підряду №155 від 22.12.2010р. на підставі ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України та п. 8.2.5 договору.

При цьому, Державна служба зайнятості наголошувала, що відповідач самовільно відмовився від зобовязань за договором підряду №155 від 22.12.2010р., оскільки ПП „Строй-Систем припинило здійснювати охорону, прибирання будівельного майданчика, а обєкт незавершеного будівництва так і не був повернутий позивачу за актом приймання-передачі.

Приписом Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.10.2014р. за №7507/23/2/103 позивача по справі було зобовязано відновити належний санітарно-гігієнічний стан території будівництва будівлі за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17.

Листом від 22.10.2014р. Державним центром зайнятості було повідомлено Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію про спрямування до ПП „Строй-Систем як Генпідрядника, відповідного листа про усунення допущених порушень, оскільки саме ПП „Строй-Систем зобовязаний забезпечувати охорону та належний санітарно-технічний стан будівельного майданчика.

28.10.2014р. комісією Державного центру зайнятості було складено акт обстеження будівельного майданчика, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17, та встановлено, що вказаний майданчик не забезпечений жодною охороною, на обєкті знаходяться сторонні особи, тимчасова огорожа знаходиться у незадовільному стані. Названою комісією було запропоновано укласти угоду про охорону будівельного майданчика, оскільки будівництво проводиться на земельній ділянці, яка була надана Державному центру зайнятості у постійне користування.

04.11.2014р. між Державним центром зайнятості (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю „Одесем-К (Виконавець) було укладено договір про охорону обєкта № 87/05, у відповідності до п. п. 1.1-1.2 якого Замовник передає, а Виконавець приймає під охорону периметр земельної ділянки незавершеного будівництва, огородженого парканом, за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17. Вид охорони за згодою сторін визначається як пересувний цілодобовий пост охорони на автомобілі з цілодобовим режимом роботи, що визначено у дислокації обєкту.

Розділом 2 договору про охорону обєкта № 87/05 від 04.11.2014р. сторонами було визначено, що вартість послуг по охороні обєкта за період з 05.11.2014р. по 31.12.2014р. складає 27 360,00 грн. Замовник перераховує грошові кошти на рахунок Виконавця протягом 15 банківських днів з дня підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг.

31.12.2014р. між Державним центром зайнятості (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю „Одесем-К (Виконавець) було укладено договір про охорону обєкта № 108/05, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17. Умовами договору про охорону обєкта № 108/05 від 31.12.2014р. сторонами було передбачено, що вартість послуг по охороні обєкта за період з 01.01.2015р. по 31.03.2015р. складає 43 200,00 грн. Підставою для оплати є акт здачі-приймання наданих послуг (п. п. 2.1, 2.3 договору). Додатковою угодою №1 від 31.03.2015р. термін дії договору про охорону обєкта № 108/05 від 31.12.2014р. сторонами було продовжено до 30.06.2015р.

З матеріалів справи вбачається, що Державний центр зайнятості та товариство з обмеженою відповідальністю „Одесем-К неодноразово продовжували договірні відносини шляхом укладання договорів про охорону обєкта, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17, протягом періоду з 01.07.2015р. по 30.09.2016р.

На виконання взятих на себе зобовязань за договорами про охорону обєкта, Державною службою зайнятості було переказано на рахунок товариства з обмеженою відповідальністю „Одесем-К грошові кошти у загальному розмірі 308 310,24 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями та виписками по особовому рахунку позивача /а. с. 63-86/ та актами наданих послуг /а. с. 134-152, 159, 188/.

При цьому, з матеріалів даної справи вбачається, що Державний центр зайнятості звернувся до господарського суду із позовними вимогами до ПП „Строй-Систем про розірвання договору підряду №155 від 22.12.2010р., укладеного між сторонами по справі, про зобовязання відповідача повернути за актом обєкт незавершеного будівництва за адресою: м. Київ, вул. Астраханська,9-17 та проектно-кошторисну документацію, отриману відповідно до договору підряду від 22.12.2010р. № 155.

Приписами ч. 3 ст. 35 ГПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

За результатами розгляду позовних вимог Державного центру зайнятості до ПП „Строй-Систем про розірвання договору та зобовязання повернути обєкт незавершеного будівництва та проектно-кошторисну документацію господарським судом Одеської області було постановлено рішення від 12.01.2015р. по справі №916/4529/14, залишене без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.08.2015р., яким позов Державного центру зайнятості було задоволено частково, зобовязано ПП „Строй-Систем повернути позивачу за актом обєкт незавершеного будівництва за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17, та проектно-кошторисну документацію, отриману відповідно до договору підряду від 22.12.2010 р. № 155.

27.01.2015р. господарським судом у порядку ст. 116 ГПК України було видано відповідні накази на виконання рішення від 12.01.2015р.

Під час розгляду справи №916/4529/14 господарським судом було встановлено, що листом від 27.04.2013 р. № 45 ПП „Строй-Систем заперечувало проти розірвання договору підряду, про розірвання якого останній був повідомлений листом № Д-4-16-1995/0/6-13 від 10.04.2013р., та зазначало, що затримка, яка мала місце під час виконання договору підряду №155 від 22.12.2010р., виникла в результаті неправомірних дій замовника. Крім того, господарським судом в межах справи №916/4529/14 було зясовано, що розірвання договору підряду №155 від 22.12.2010р. в односторонньому порядку не потребує згоди ПП „Строй-Систем, а, отже, договір є розірваним у односторонньому порядку внаслідок відмови Державного центру зайнятості від договору підряду шляхом надіслання на адресу відповідача листа № Д-4-16-1995/0/6-13 від 10.04.2013р. Викладене стало підставою для припинення провадження у справі №916/4529/14 в частині позовних вимог Державного центру зайнятості до ПП „Строй-Систем про розірвання договору підряду..

Варто зазначити, що станом на момент вирішення даного спору рішення господарського суду від 12.01.2015р. по справі №916/4529/14, на виконання якого було видано наказ від 27.01.2015р., відповідачем виконане не було, що, в тому числі, підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №50507411 від 30.06.2016р. з примусового виконання наказу №916/4529/14 від 27.01.2015р., яка, за твердженням позивача, оскаржується у судовому порядку.

17.06.2016р. Державна служба зайнятості звернулась до ПП „Строй-Систем із претензією про відшкодування збитків, завданих відповідачем, в результаті неналежного виконання зобовязань, прийнятих на себе за договором підряду №155 від 22.12.2010р., у розмірі 278 024,96 грн.

У відповідь на претензію позивача, ПП „Строй-Систем листом від 22.07.2016р. за №22/07 повідомив Державну службу зайнятості про необґрунтованість та безпідставність заявленої вимоги, у звязку з чим, відповідач відмовився відшкодувати на користь позивача грошові кошти у розмірі 278 024,96 грн.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ПП „Строй-Систем, Державна служба зайнятості наголошувала, що розмір завданих відповідачем збитків складає 308 310,24 грн., проте відшкодувати їх відповідач у добровільному порядку відмовляється, у звязку з чим, Державною службою зайнятості з метою захисту порушеного права і було подано до суду відповідну позовну заяву.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

При цьому, у відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що для притягнення до відповідальності у вигляді стягнення збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

У звязку із викладеними обставинами, суд вважає за необхідне дослідити наявність або відсутність у діях відповідача елементів складу цивільного/господарського порушення для вирішення питання про притягнення до відповідальності ПП „Строй-Систем у вигляді стягнення збитків. Так, першочергово суд вважає за необхідне дослідити наявність або відсутність у діях відповідача факту протиправної поведінки.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Положеннями ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Викладеними вище положеннями чинного законодавства встановлено обовязок сторін договору виконувати прийняті на себе договірні зобовязання під час дії такого договору у відповідності до вимог договору та положень закону. При цьому, як було встановлено господарським судом під час розгляду справи, договір підряду №155 від 22.12.2010р., укладений між сторонами по справі, було розірвано Державною службою зайнятості у односторонньому порядку шляхом надсилання на адресу відповідача відповідного повідомлення, у звязку з чим, господарський суд вважає за необхідне звернутись до положень цивільного законодавства, яким урегульовано правові наслідки розірвання договору.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

З огляду на вище викладене господарський суд зазначає, що правовим наслідком розірвання договору в односторонньому порядку є припинення зобовязання сторін за таким договором, які вважаються припиненими з моменту розірвання договору, тобто в даному випадку момент розірвання договору та припинення зобовязання співпадають у часі. При цьому, господарський суд зауважує, що сторони договору після його розірвання, не звільняються від відповідальності за неналежне виконання прийнятих на себе зобовязань, які мали місце під час дії такого договору.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що витрати, а саме грошові кошти у розмірі 308 310,24 грн., були понесені позивачем після розірвання договору підряду в односторонньому порядку, оскільки відповідач був повідомлений про розірвання договору листом № Д-4-16-1995/0/6-13 від 10.04.2013р., а договірні відносини між Державним центром зайнятості та товариством з обмеженою відповідальністю „Олесем-К розпочались 04.11.2014р., що свідчить про сплив значного часу з моменту розірвання договору. Крім того, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не наводились суду доводи на підтвердження неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань у частині забезпечення охорони будівельного майданчика під час дії договору підряду №155 від 22.12.2010р.

Викладене свідчить про відсутність факту протиправної поведінки відповідача у спірних правовідносинах, а отже, і одного із елементів складу цивільного правопорушення, що виключає можливість притягнення ПП „Строй-Систем до відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Таким чином, з огляду на відсутність у діях відповідача елементів складу цивільного правопорушення, суд доходить висновку і про відсутність підстав для задоволення заявленого в межах даної справи позову.

При цьому, господарський суд відхиляє доводи позивача в частині посилання останнього на непередання відповідачем за актом обєкт незавершеного будівництва за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, буд. 9-17, та проектно-кошторисної документації, отриманої відповідно до договору підряду від 22.12.2010 р. № 155, як на причинно-наслідковий звязок між протиправною поведінкою та завданими збитками, оскільки невиконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань у вказаній частині не свідчить про неналежне виконання ПП „Строй-Систем зобовязань в частині забезпечення охороною будівельного майданчика.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що з наявних в матеріалах справи доказів, а саме акту наданих послуг від 18.01.2013р. з охорони будівельного майданчика протягом періоду з 01.12.2011р. по 01.12.2012р., вбачається, що відповідач під час вказаного періоду, тобто під час дії договору, належним чином виконував прийняті на себе зобовязання з охорони обєкта незавершеного будівництва. При цьому, слід зазначити, що оплата за здійснення охорони обєкту будівництва здійснювалася безпосередньо позивачем, що підтверджується платіжним дорученням №U7303 від 22.01.2013р. на суму 304 189,92 грн., що, в свою чергу, спростовує доводи позивача про покладення договірними умовами обовязку зі здійснення оплати за охорону обєкта будівництва на підрядника. Проте після розірвання договору підряду обовязки відповідача з охорони обєкта будівництва припинились, що, в свою чергу, в тому числі виключає можливість відшкодування на користь позивача грошових коштів у розмірі 308 310,24 грн., які були витрачені позивачем для оплати послуг виконавця за договором про надання послуг охорони, після розірвання договору.

Викладене свідчить про відсутність правових підстав для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення збитків у розмірі 308 310,24 грн., у звязку з порушенням останнім зобовязань за договором підряду від 22.12.2010р. № 155, оскільки у діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Державної служби зайнятості (Центральний апарат) до приватного підприємства „Строй-Систем про відшкодування збитків у розмірі 308 310,24 грн., у звязку з відсутністю у діях відповідача складу цивільного правопорушення.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Підсумовуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 509, 525, 526, 598, 610, 611, 626, 629, 631, 653, 849, 875, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 179, 193, 225 Господарського кодексу України, позов Державної служби зайнятості (Центральний апарат) до приватного підприємства „Строй-Систем про відшкодування збитків у розмірі 308 310,24 грн. задоволенню не підлягає.

Судові витрати зі сплати судового збору розподіляються судом відповідно до приписів ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33,35, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 18 квітня 2017 р.

Головуючий - С.П. Желєзна

Суддя І.А. Малярчук

Суддя Ю.М. Щавинська