ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 рокуСправа № 912/686/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/686/17

за позовом: фермерське господарство "Рис-К", с. Недогарки Олександрійського району Кіровоградської області

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, м. Кропивницький

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

- Олександрійської районної державної адміністрації, м. Олександрія Кіровоградської області

- Недогарської сільської ради, с.Недогарки Олександрійського району Кіровоградської області

про визнання поновленим договору, визнання укладеною додаткової угоди.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № 2 від 27.01.2017 р.;

від позивача - ОСОБА_2, довіреність № 2 від 27.01.2017 р.;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність № 31-11-0.61-1183/2-17 від 30.01.2017р.;

від 3-х осіб - участі не брали.

Фермерське господарство "Рис-К" (далі - ФГ "Рис-К") звернулося до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, що містить наступні вимоги:

- визнати поновленим договір оренди землі від 05.12.2006 р., укладений між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ФГ "Рис-К", зареєстрований у Олександрійському районному відділ КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2006 р. за № 48, у редакції додаткової угоди від 08.09.2011 р., зареєстрованої в управління Держкомзему у Олександрійському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.10.2011 р. за № 00966;

- визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 05.12.2006 р., укладеного між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ФГ "Рис-К", у редакції додаткової угоди від 08.09.2011 р., щодо земельної ділянки площею 22,0352 га ріллі, кадастровий номер :02:000:9019, розташованої на території Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області у редакції, запропонованій позивачем у прохальній частині позову (а.с.3-10).

У судовому засіданні 12.04.2017 р. представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, зазначаючи про порушення відповідачем вимог ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та, зокрема, частини 6 зазначеної норми.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у письмових поясненнях та додаткових письмових поясненнях (а.с. 63-64, 77-78).

Так зокрема, відповідач зазначає, що договір оренди землі припинив свою дію у зв'язку із його закінченням.

Відповідач зауважує, що рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 22.12.2016 р. у справі № 912/4396/16 за позовом ФГ "Рис-К" до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яке набрало законної сили, в задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому, зазначеним рішенням господарського суду встановлено, що позивач не звертався до відповідача ані до закінчення договору, ні після закінчення строку дії договору з листом-повідомленням та проектом додаткової угоди про поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк.

Відповідач також акцентує увагу на тому, що позивач не ініціював укладення додаткової угоди в порядку передбаченому ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі"; позивачем не доведено факту зволікання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в укладенні додаткової угоди; у відповідача відсутні будь-які звернення позивача щодо поновлення дії договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що позивачем не було вчинено необхідних та достатніх дій, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", направлених на укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання поновленим спірного договору оренди на підставі наведеної правової норми.

Представники Олександрійської районної державної адміністрації (третя особа 1) та Недогарської сільської ради (третя особа 2) участі в судовому засіданні не брали.

Згідно письмових пояснень від 22.03.2017 р. третя особа 1 просить прийняти рішення у справі на розсуд суду та розглянути справу без участі повноважного представника районної державної адміністрації (а.с. 54).

Третя особа 2 у свої письмових поясненнях від 22.03.2017 р. № 97 зазначає про відсутність заперечень по суті пред'явленого позову та також просить розглянути справу без участі повноважного представника (а.с. 56).

Оскільки участь в судовому процесі є правом, а не обов'язком учасників господарського процесу, явка повноважних представників третіх осіб в засідання суду обов'язковою не визнавалась, господарський суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників Олександрійської районної державної адміністрації та Недогарської сільської ради.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд встановив наступні обставини.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 22.12.2016 р. у справі № 912/4396/16 за позовом ФГ "Рис-К" до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання поновленим договору, визнання укладеною додаткової угоди, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Зазначене рішення господарського суду набрало законної сили.

Частиною 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Таким чином, оскільки рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 22.12.2016 р. № 912/4396/16 встановлено обставини щодо сторін у справі, в силу вимог ст. 35 Господарського процесуального кодексу України зазначені обставини не підлягають доказуванню при розгляді даного спору.

При цьому, господарським судом приймаються до уваги лише фактичні обставини, встановлені у рішенні суду від 22.12.2016, а не правові висновки господарського суду, зроблені ним при вирішення по суті спору у справі № 912/4396/16.

Так, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 22.12.2016 р. № 912/4396/16 встановлено, що 05.12.2006 р. між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської (Орендодавець) та ФГ "Рис-К" (Орендар) укладено договір оренди (далі - Договір, а.с.14-16), відповідно до умов якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Недогарської сільської ради площею 22,03 га, у тому числі ріллі - 22,03 га; кадастровий номер :02:000:9019.

Відповідно до п. 7 вказаного Договору його укладено на 5 років. Після закінчення строку Договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

За умовами п. 18 Договору передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у 10-денний термін після державної реєстрації цього Договору за актом її приймання-передачі.

Договір підписано представниками сторін, підписи яких скріпленні печатками, та зареєстровано в Олександрійському районному відділі КРФ ДП "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.12.2006 р. за №48.

На виконання умов п. 18 Договору земельна ділянка передана Орендарю згідно акта приймання-передачі земельної ділянки ФГ "Рис-К" в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва від 19.12.2006 р. (а.с. 17 зв. бік).

08.09.2011 р. Орендодавцем та Орендарем укладено зміни до Договору (а.с. 18), відповідно до яких:

- в розділі "Об'єкт оренди" п. 4 викладено в редакції:

"4. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить в цінах 1995 р. - 87991,75 грн., проіндексована грошова оцінка на 01.01.2011 р. - 281573,60 грн.";

- в розділі "Строк дії договору" пункт 7 викладено в викладено в редакції:

"7. Договір укладено на 5 років з моменту реєстрації змін до договору оренди № 48 від 19.12.2006 р. Після закінчення строку Договору Орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.";

- в розділі "Орендна плата" пункт 8 викладено в редакції:

"8. Орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі: у грошовій формі в розмірі 4 відсотків нормативної грошової оцінки землі, що становить -11262,94 грн. за рік. Грошова плата вноситься на рахунок власника землі одержувач: місцевий бюджет Недогарської сільської ради."

Зміни до Договору від 08.09.2011 р. були зареєстровані в управлінні Держкомзему у Олександрійському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.10.2011 р. за номером 00966.

Відповідно до положень ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі", у редакції чинній на момент укладення змін до зазначеного Договору, договір оренди землі підлягає державній реєстрації і набирає чинності після його державної реєстрації.

З урахуванням положень вищезазначених статей, умов п. 7 Договору та змін до нього, приписів ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України ФГ "РИС-К" набуло право користуватися (оренди) зазначеною в Договорі земельною ділянкою до 31.10.2016 р.

Також у справі № 912/4396/16 встановлено, що 16.09.2016 р. у строк, визначений Договором та Законом України "Про оренду землі", позивач звернувся до відповідача з листом-повідомленням про поновлення Договору, до якого, зокрема, додав проект Додаткової угоди до Договору, який передбачав внесення змін до п.п. 4, 7, 8 Договору.

Даний лист-повідомлення подано через Центр надання адміністративних послуг, про що на листі про проходження справи містяться відомості про реєстрацію кореспонденції від 16.09.2016 №476.

Листом від 04.11.2016 р. № Ф-17433/0-9941/0/6-16, відповідач повідомив Орендаря про прийняте рішення стосовно заперечення щодо поновлення Договору, оскільки подана Орендарем заява зареєстрована в Головному управлінні 03.10.2016 р., тобто з пропуском встановленого строку, що є порушенням ч. 2 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Також рішенням суду у справі № 912/4396/16 від 22.12.2016 р. встановлено й ту обставину, що позивач не звертався до відповідача ані до закінчення строку дії Договору, ані після закінчення такого строку з листом-повідомленням та проектом додаткової угоди про поновлення Договору на тих самих умовах та на той самий строк.

В силу ч. 3 ст. 35 ГПК України дані обставини господарським судом у даній справі не доводяться.

Господарським судом встановлено, що 01.02.2017 р. позивач звернувся до відповідача з листом, згідно якого просив підписати доданий до звернення проект Додаткової угоди до Договору про поновлення Договору на той самий строк і на тих самих умовах (а.с. 33-36).

Посилаючись на те, що позивач продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою та належним чином виконувати умови Договору, зокрема, в частині своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати, про що Орендарем до суду подано відповідні докази (а.с. 26, 32, 45), враховуючи, що нормами законодавства України, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, прямо встановлена обов'язковість оформлення додаткової угоди до Договору для оформлення факту його поновлення і виникнення за Орендарем права оренди та зважаючи на факт відсутності заперечень з боку відповідача, позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

У відповідності до змін, внесених до земельного законодавства України, та з утворенням територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 5, повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної форми власності здійснюють відповідні територіальні органи Держгеокадастру.

Наказом Держгеокадастру України № 20 від 03.03.2015 р. затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, серед повноважень якого передбачено розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Кіровоградської області.

Відповідно до положень ст. 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Отже, за наведеними вище нормами Орендодавцем землі, що отримана позивачем в оренду за Договором, є Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Вказана зміна не є підставою для припинення дії відповідного Договору.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Одночасно, ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено можливість поновлення договору оренди землі.

Так, за наведеною нормою по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч. 1).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. (ч. 2).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. (ч. 4).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. (ч. 5).

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч. 6).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу (ч. 7).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку (ч. 8).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 9).

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (ч. 10).

Таким чином, ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у частинах 1 - 5 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в частині 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Як вбачається з поданого позову та пояснень позивача, матеріально-правовою підставою позовних вимог позивач визначив, зокрема, ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", яка передбачає умови поновлення Договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Тобто, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належним чином виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 р. № 3-312гс16.

Як визначено Вищим господарським судом України у постанові Пленуму ВГСУ 17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Відтак господарським судам у вирішенні відповідних спорів необхідно з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв орендар орендодавця у встановленому порядку про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк та чи заперечував орендодавець у строк, визначений законом, проти поновлення договору.

Господарський суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами в розумінні процесуального закону обставини користування орендованою земельною ділянкою та належного виконання обов'язків Орендаря за Договором в частині своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати.

Однак, як встановлено господарським судом та підтверджено матеріалами даної справи, Орендар звернувся до Орендодавця з пропозицією поновити дію Договору на той самий строк і на тих самих умовах та надав відповідний проект додаткової угоди лише 01.02.2017 р., тобто з пропуском визначеного ст. 33 Закону України "Про оренду землі" строку.

При цьому, посилання позивача на звернення до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 16.09.2016 р. та доводи, що з ним пов'язані, є недоречними, з огляду на те, що Додаткова угода, додана до листа Орендаря та запропонована для підписання Орендодавцю, містила інші, ніж визначені Договором умови, що суперечить положенням ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

В силу приписів ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", у місячний строк обов'язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору.

Оскільки позивач не звертався у передбачений Законом та Договором строк з пропозицією до відповідача про поновлення Договору на той самий строк і на тих самих умовах і відповідна додаткова угода не була укладена між сторонами у місячний строк, як цього вимагає ч. 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", Договір оренди землі між сторонами не поновився, а припинив свою дію відповідно до положень ст. 31 Закону України "Про оренду землі".

Аналогічну правову позицію міститься у постанові Вищого господарського суду України від 17.05.2016 р. у справі № 912/3019/15.

З огляду на наведене, лист від 01.02.2017 р. був направлений позивачем на адресу відповідача після закінчення строку дії Договору, а, отже, слід дійти висновку, що 31.10.2016 року Договір припинив свою дію.

Господарським судом також встановлено, що на звернення позивача від 01.02.2017 р. відповідачем надано обґрунтовану відповідь від 14.02.2017 р. № Ф-1234/0-1500/0/6-17 про заперечення у поновленні Договору, що, в свою чергу, спростовує доводи позивача в цій частині (а.с. 67).

Ані до закінчення строку Договору, ані протягом місяця після його закінчення, жодна із сторін Договору не пропонувала іншому для підписання Додаткову угоду про поновлення його дії на той саме строк і на тих саме умовах.

А отже сторонами, зокрема, позивачем, не було дотримано визначеної ст. 33 Закону України "Про оренду землі" процедури для поновлення Договору, що виключає можливість його поновлення.

Звернення ж позивача лише у лютому місяці 2017 року до відповідача щодо поновлення Договору на той саме строк і на тих саме умовах свідчить про недотримання позивачем визначеної ст. 33 Закону України "Про оренду землі" спеціальної процедури.

Оскільки додаткова угода до Договору у визначений законом строк сторонами не була укладена, Договір припинив свою дію.

Також господарським судом з'ясовано, що позивач, визначеним законом (ч. 11 ст. 33 Закону України "Про оренду землі") правом на оскарження в суді відмови, а також зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі, не скористався.

Таким чином, за умов відсутності юридичного факту поновлення Договору на той самий строк та на тих самих умовах шляхом укладення між сторонами додаткової угоди у визначений чинним законодавством строк, господарський суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Отже, позивач, всупереч вимог ст.ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України, не довів належними доказами порушення його права, зокрема, обумовленого ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", з метою захисту якого він звернувся до суду з даним позовом.

При цьому, господарський суд вважає безпідставними посилання позивача на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 23.11.2016 р. № 6-2540цс16, від 23.03.2016 р. № 6-146 цс16 з огляду на те, що вказана позиція стосується переважного права Орендаря на укладення договору, наявність та підстави набуття якого врегульовані ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а не правовідносин, які виникають при автоматичній пролонгації договору на той самий строку та на тих самих умовах та врегульовані ч. 6 ст. 33 зазначеного вище Закону.

Недоречним господарський суд вважає також посилання позивача на практику Європейського суду з прав людини, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23.09.1982 р., "Новоселецький проти України" від 11.03.2003 р., "Федоренко проти України" від .01.06.2006 р.). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 р. категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п. 54 рішення).

Всупереч ст. 33-34 позивачем не доведено порушення відповідачем вимог законодавства щодо поновлення договору оренди, "отримання вигоди від своїх протиправних дій або уникнення виконання своїх обов'язків", а також допущення Орендодавцем "помилки" у відносинах, що склалися між сторонами.

Твердження позивача про конклюдентність дій сторін господарський суд також вважає хибними, оскільки вони суперечать вимогам ч.ч. 6, 8 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

З огляду на зазначене вище, господарський суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача та відсутність правових підстав для його задоволення.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача у справі.

На підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 29.03.2017 р. оголошувалась перерва до 12.04.2017 р.

Керуючись ст. ст. 33-34, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.

Копію рішення направити

третій особі 1 (Олександрійська РДА) за адресою: 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Шевченка, 132;

третій особі 2 (Недогарська сільська рада) за адресою: 28033, Кіровоградська область, Олександрійський район, с.Недогарки.

Повне рішення складено 18.04.2017 р.

Суддя Л.С. Вавренюк