ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2017 р. Справа № 911/5310/14

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс»

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про стягнення 294414586,91,49 грн.

за участю Прокуратури Київської області

Суддя Карпечкін Т.П.

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 30.12.2016 року);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 6-77 від 10.01.2017 року);

від третьої особи: не зявився;

від прокуратури: ОСОБА_4А.(посвідчення № 030760 від 12.12.2014 року).

обставини справи:

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.02.2015 року у справі № 911/5310/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» задоволені частково, присуджено до стягнення з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболинкс» 239509772,55 грн. заборгованості, 9157113,08 грн. процентів річних; 59483538,84 грн. інфляційних втрат, 72734,22 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» задоволено частково, рішення Господарського суду Київської області від 10.02.2015 року № 911/5310/14 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016 року у справі Господарського суду Київської області № 911/5310/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Згідно автоматизованого розподілу справ, справу № 911/5310/14 передано до провадження судді Господарського суду Київської області Карпечкіну Т.П. для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.12.2016 року справу № 911/5310/14 прийнято до провадження судді та призначено до розгляду на 11.01.2017 року.

11.01.2017 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог та письмові пояснення по суті спору. 11.01.2017 року від представника відповідача надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з поданою позивачем заявою про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом, розгляду підлягають позовні вимоги про стягнення 239509772,55 грн. основного боргу, 163038763,12 грн. інфляційних втрат та 14023386,13 грн. процентів річних у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за ОСОБА_5 про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року.

В судове засідання 11.01.2017 року відповідач та третя особа не зявились, вимог ухвали Господарського суду Київської області від 16.12.2016 року не виконали, третя особа про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. У звязку з чим, розгляд справи відкладався до 23.01.2017 року.

23.01.2017 року через канцелярію суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по суті спору. В судове засідання 23.01.2017 року третя особа не зявилась, вимоги ухвали Господарського суду Київської області від 16.12.2016 року не виконала, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. У звязку з чим, розгляд справи відкладався до 27.02.2017 року. Також, ухвалою від 23.01.2017 року продовжено строк розгляду справи.

Враховуючи обставини спору, в тому числі вказівки касаційної інстанції, під час нового розгляду спору, суду необхідно дослідити документи в підтвердження здійснення господарських операцій та документації конкурсних торгів, організації закупок, проведення конкурсів, висновку Торгово-промислової палати щодо ринкових цін на спірний товар, сертифікатів якості, які супроводжували товар.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповідей сторін на вимогу суду щодо надання оригіналів первинних документів спірних господарських операцій, такі документи, в тому числі і щодо призначення та проведення тендерних процедур, були вилучені в ході досудового розслідування кримінальної справи № 0000259.

У звязку з чим, судом було витребувано у Прокуратури Київської області для долучення до матеріалів справи № 911/5310/14 належним чином завірені копії документації конкурсних торгів, документів щодо обґрунтування організації зазначених закупок, підготовки і проведення конкурсів, протоколів розкриття, оцінки, прийнятих кінцевих рішень, що надавали підстави для укладення спірного ОСОБА_5 про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року, експертного висновку Торгово-промислової палати щодо ринкових цін на час закупівлі Товару та сертифікатів якості, які супроводжували товар, в строк до дати призначеного судового засідання - 27.02.2017 року.

В судовому засіданні 27.02.2017 року, у відповідності до ст. 77 ГПК України, судом оголошувалась перерва в розгляді справи на 02.03.2017 року.

В судове засідання 02.03.2017 року позивач не зявився, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Розгляд справи відкладався до 09.03.2017 року.

В судовому засіданні 09.03.2017 року судом, у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва до 15.03.2017 року.

В судове засідання 15.03.2017 року представник третьої особи не зявився, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Розгляд справи відкладався до 29.03.2017 року у звязку з неявкою третьої особи та необхідністю витребування додаткових доказів.

В судове засідання 29.03.2017 року представник третьої особи не зявився, третя особа про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Крім того в судовому засіданні 29.03.2017 року представником позивача та прокуратурою заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи. Розгляд справи відкладався до 05.04.2017 року.

В судовому засіданні 05.04.2017 року позивач пілтримав уточнен позовні вимоги, відповідач та прокуратура проти позову запеерчувавли, представник третьої особи в судове засідання не зявився.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані сторонами докази та пояснення, враховуючи вказівки постанови Вищого господарського суду України від 07.12.2016 року, під час нового розгляду справи судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час попереднього розгляду справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» (позивач) звернулось з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» (відповідач) про стягнення заборгованості по оплаті товару в сумі 239 509 772,55 грн.; 46 712 302,30 грн. інфляційних та 8 192 512,06 грн. 3% річних (позивачем збільшені позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат до 60 948 499,19 грн. та 3 % річних до 9 157 113,08 грн.).

Рішенням Господарського суду Київської області від 10.02.2015 року позовні вимоги задоволені частково, а саме: з відповідача підлягає стягненню 239509772,55 грн. заборгованості; 9157113,08 грн. 3% річних; 59483538,84 грн. інфляційних витрат.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016 року апеляційна скарга відповідача була залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суди дійшли висновку про те, що з урахуванням висновків експертизи, у відповідача наявна прострочена заборгованість за товар, який було поставлено позивачем відповідачу за договором про закупівлю товару № Т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року.

Зазначені судові рішення були оскаржені в касаційному порядку і під час касаційного розгляду Вищим господарським судом України в постанові від 07.12.2016 року було встановлено.

З обставин спору вбачається, що 27.12.2012 року між сторонами у справі (позивач постачальник, відповідач - покупець) укладено Договір про закупівлю товару № Т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року (далі - Договір), згідно умов якого, позивач повинен поставити і передати у власність покупцю товари (вузли до турбін, код згідно ДК 016 97-29.11.3 (запасні частини до газоперекачувальних агрегатів типу ГТК-10-І (ЛОТ №1) зазначені в специфікації).

Як вбачається, з матеріалів справи та ОСОБА_5, Договір є угодою закупівель товару, які було здійснено за державні кошти. Пунктом 3.1 ОСОБА_5 передбачено, що його ціна становить 386 969 426 грн.

Абзацом 3 п.4.1 ОСОБА_5 передбачено,що датою поставки товару, а також моментом переходу права власності та ризиків на товар є дата передачі товару позивачем уповноваженій особі покупця. Згідно додаткової угоди № 1 строк дії ОСОБА_5 встановлений до 31.12.2014 року.

Як вбачається з позовної заяви сума основної заборгованості складається з наступних сум: 26 300 034 грн. (накладна № 1 від 14.05.2013 року); 130 287 718,67 грн. (накладна № 1 від 27.06.2013 року); 82 922 019,88 грн. (накладна № 1 від 21.01.2014 року) повернення відповідачем зі зберігання вказаного товару.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.12.2013 року у справі № 911/3896/13 задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» (позивач у даній справі до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» (відповідач у даній справі) та зобовязано Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» товар на загальну суму 230 381 673 грн. на виконання умов ОСОБА_5.

З матеріалів справи вбачається, що товар зазначений у рішенні Господарського суду Київської області у справі № 911/3896/13, співпадає у сумі 230 381 673 грн. з товаром, вартість якого є предметом даного спору.

До матеріалів справи залучено Висновок судової економічної та товарознавчої експертизи № 5956/5957/15 від 20.07.2016 року Дніпропетровського НДІСЕ (далі експертний висновок), яку проведено на підставі ухвали Київського апеляційного господарського суду від 18.11.2015 року у дані справі.

На вирішення експертів, крім інших запитань, поставлені запитання: Чи підтверджується поставка товару за ОСОБА_5? Чи є підстави для здійснення відповідачем розрахунків з позивачем за договором на суму 239 509 772 грн.?

Згідно експертного дослідження поставка позивачем відповідачу товару підтверджується. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 239 509 772 грн.

05.08.2013 року між сторонами у справі було укладено договір зберігання майна № Х14 32/НОМЕР_2 (далі договір зберігання).

Відповідно до ч. 1 ст. 957 ЦК України за договором складського зберігання товарний склад зобовязується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

Згідно договору зберігання, укладеного між сторонами, відповідач зобовязується зберігати передані йому власником (позивач) запасні частини до газоперекачувальних агрегатів, що зазначені в специфікації (далі Товар) і повернути цей Товар по закінченню терміну зберігання, або на вимогу власника (позивача).

Згідно додаткової угоди до договору зберігання цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 30.06.2014 року.

Як вбачається з додаткової угоди № 2 до договору зберігання від 05.12.2013 року сторони погодили, що загальна сума договору зберігання становить 34 378 грн.

До матеріалів справи залучені специфікації та акти прийому передачі, які свідчать про те, що Товар вартість якого є, у тому числі, предметом даного спору, був переданий на оплатне зберігання позивачем відповідачу, на підставі договору зберігання.

Наведене свідчить про те, що Товар, за погодженням сторін був переданий на зберігання позивачем (власником) - відповідачу (зберігачу).

Таким чином, у звязку з укладанням договору зберігання, повинні були змінитися і строки оплати за поставлений товар, оскільки станом на 05.08.2013 року та станом на 05.12.2013 року (згідно актів прийому-передачі) власником Товару за домовленістю сторін був позивач.

До матеріалів справи залучено копію довіреності відповідача на отримання його працівником від позивача на підставі ОСОБА_5, матеріальних цінностей вартість яких, згідно накладної № 1 позивача від 21.01.2014 року складає 82 922 019 грн.

Як вбачається з експертного висновку, в ньому тільки міститься посилання на договір зберігання.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачу було передано більшу частину товару у власність, який знаходився на зберіганні у відповідача.

До матеріалів справи залучено клопотання прокуратури Київської області про зупинення провадження у справі. У вказаному клопотанні зазначається, що на даний час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000259 від 10.04.2014 року за фактами розкрадання державних коштів службовими особами ПАТ «Укртрансгаз» у період за 2010-2014 роки.

Вказане кримінальне провадження стосується, у тому числі, розкрадання державних коштів, шляхом укладання договорів закупівель товарів, робіт та послуг за державні кошти за завищеними цінами з ТОВ «Турбулінкс».

З урахуванням фактів викладених в клопотанні прокуратури Київської області суду необхідно було перевірити підстави для укладання ОСОБА_5 (документи про проведення відповідного конкурсу щодо закупівлі товарів за державні кошти).

Судами не надано належної оцінки взаємовідносинам сторін після укладання ними договору зберігання, та як це вплинуло на взаємовідносини сторін у даній справі, щодо моменту передачі Товару. Судами не перевірені підстави для укладання ОСОБА_5.

Таким чином, з врахуванням вказівок касаційної інстанції при новому розгляді справи, суду необхідно перевірити підстави для укладання ОСОБА_5 про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року та визначення в ньому ціни товару, дати належну правову оцінку взаємовідносинам сторін, які склалися між ними в звязку з укладанням договору зберігання, а також перевірити де і у кого, фактично знаходиться товар, який був предметом договору зберігання та предметом поставки за ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 11112 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Під час нового розгляду справи, на виконання вказівок касаційної інстанції, судом було витребувано у сторін додаткові докази та пояснення, стосовно обставин, які мають значення для справи. Зокрема, пояснення та докази щодо підстав для укладання ОСОБА_5 про закупівлю товару від 27.12.2012 року № т15-154/НОМЕР_1 та визначення в ньому ціни Товару, в т. ч. документи (оригінали для огляду, копії для залучення до матеріалів справи) про проведення відповідного конкурсу щодо закупівлі товарів за державні кошти; щодо того де і у кого фактично знаходиться Товар, що був предметом спірного ОСОБА_5 зберігання майна від 05.08.2013 року № Х14-32/НОМЕР_2 та спірного ОСОБА_5 про закупівлю товару від 27.12.2012 року № т15-154/НОМЕР_1; щодо обліку спірного товару в момент його придбання та продажу (поставки) відповідачу, а саме інформацію по відповідним рахункам щодо відображення в бухгалтерському та податковому обліку позивача операцій з придбанння та поставки (продажу) товару відповідачу за спірним договором. Також, в ході розгляду спору судом на часткове задоволення клопотань сторін про витребування доказів, витребовувались інші докази, які мають значення для вирішення даного спору.

З наявних у справі доказів, в тому числі які досліджувались під час попрерднього розгляду справи, встановлено, що при укладенні ОСОБА_5 про закупівлю товару від 27.12.2012 року № т15-154/НОМЕР_1 між сторонами договору було підписано специфікацію на поставку товару, в якій узгоджено найменування (технічні вимоги і якісні характеристики товару), креслення, якому повинен відповідати товар, одиниці виміру, кількість, ціна за одиницю без ПДВ та сума з урахуванням ПДВ, що відповідає ціні, погодженій сторонами у договорі в розмірі 386 969 426,09 грн.

За підписом уповноваженої особи відповідача на адресу позивача 24.01.2013 року була виписана та надана позивачеві рознарядка на поставку запасних частин по місяцях року згідно нижче перерахованого договору п.5.1 договору № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року до агрегатів ГТК-10I, а саме: тип ГПА ГТК-10I, діафрагма турбіни 14 шт., палець опорний 56 шт, палець опорний 28шт., ремонтний комплект діафрагми корпусу турбіни, 14 комплектів, вихлопний корпус з тришаровою ізоляцією та ущільнюючим компенсатором задньої панелі 14 комплектів, та зазначено реквізити одержувача.

Спірний Договір, додаткова угода до нього, специфікація та інші документи підписані ОСОБА_6, який згідно довіреності від 20.03.2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, наділений повноваженнями представляти інтереси ДК «Укртрансгаз» перед фізичними та юридичними особами від імені ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» вчиняти правочини, укладати та підписувати договори (в тому числі, але не виключно господарські, договори купівлі-продажу, міни, підряду, страхування, перевезення, про надання послуг, найму (оренди) рухомого і нерухомого майна, договори доручення, підписувати платіжно-розрахункові документи, підписувати акти виконаних робіт, акти про надання послуг та акти прийому-передачі, вчиняти всі інші юридично значимі дії, передбачені чинним законодавством України для такого роду повноважень.

Копія вказаної довіреності надана представником позивача, долучена до матеріалів справи, оригіналу довіреності він не має, оскільки представник позивача не був стороною при її оформленні.

Під час видачі довіреності 20.03.2012 року нотаріусом було перевірено повноваження директора Філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_8, який діяв на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_9, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.12.2011 року на видачу довіреності на імя ОСОБА_6.

Таким чином, судом встановлено наявність у ОСОБА_6 повноважень на підписання від імені відповідача ОСОБА_5 про закупівлію товару від 27.12.2012 року № т15-154/НОМЕР_1 та усіх документів до нього. Відповідні обставини не спростовані належним доказами.

Також, судом під час витребування ориганілів та належним чином засвідчених копій необхідних для розгляду справи документів, зясовано, що оригінали всіх документів, повязаних з укладенням та виконання спірного ОСОБА_5 про закупівлю, було вилучено в ході кримінальної справи № 0000259, що унеможливлює сторонами надати їх засвідчені копії. В той же час, в ході розгляду справи судом витребовувались з матеріалів кримінальної справи належним чином засвідчені копії документів, необхідних для розгляду даної справи. Таким чином, у прокуратури відсутні підстави ставити під сумнів наявні у справі копії документів.

Договір про закупівлію товару від 27.12.2012 року № т15-154/НОМЕР_1 є чинним, з оглядуна норму ст. 204 Цивільного кодексу україни, оскільки доказів визнання його недійсним матеріали справи не містять.

Протягом дії договору позивачем була здійснена поставка товару на суму 239509772,55 грн., про що свідчать залучені до матеріалів справи видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, а саме було поставлено товар: за накладною від 14.05.2013 року №1 на суму 26 300 034,00 грн.; за накладною від 27.06.2013 року №1 на суму 130287 718,67 грн.; за накладною від 21.01.2014 року №1 на суму 82922019,88 грн.

З врахування вказівок касаційної інстанції, сдом досліджено та встановлено, що за накладною № 1 від 14.05.2013 року було поставлено товар (запасні частини та комплектуючі) за спірним ОСОБА_5 на суму 26300034,00 грн., отриманий відповідачем в особі представника ОСОБА_10 за довіреністю № 57 від 14.05.2013 року .

Також, до відповідної накладної додано товарно-транспортні накладні від 13.05.2013 року №№ 001026, 001030, які свідчать, що за замовленням позивача ПП «ІЛК Аверс-Транс» було здійснено перевезення вантажу (частину спірного обладнання) на користь відповідача, яке 14.05.2013 року було видано транспортним підприємством представнику відповідача ОСОБА_10 на складі відповідача №2, про що свідчить відповідний штамп на товарно-транспортній накладній.

Також, за накладеною № 1 від 27.06.2013 року позивач передав відповідачу товар (запасні частини та комплектуючі) за спірним ОСОБА_5 на суму 130287718,67 грн., який отримано відповідачем в особі представника ОСОБА_11 на підставі довіреності № 70 від 27.06.2013 року.

Про фактичну поставку наведеного товару свідчать товарно-транспортні накладні №№ 001031 та 001034 від 26.06.2013 року, згідно з якими за замовленням позивача ПП «ІЛК Аверс-Транс» було здійснено перевезення вантажу (частину спірного обладнання) на користь відповідача, яке 27.06.2013 року було видано транспортним підприємством представнику відповідача ОСОБА_11 на складі відповідача №2, про що свідчить відповідний штамп на товарно-транспортній накладній.

Таким чином, вищенаведені документи свідчать про факт приймання-передачі від позивача уповноваженому представнику відповідача товару за спірним ОСОБА_5 на суму 156587752,67 грн. Відповідні документи містять всі необхідні реквізити, достатні для встановлення факту доставки та приймання-передачі товару.

Також, у звязку зі зволіканням відповідачем щодо прийняття решти виконання за спірним ОСОБА_5, рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/3896/13 від 24.12.2013 року було зобовязано відповідача прийняти від позивача поставку товару на суму 230381673,42 грн.

Як вбачається зі встановлених під час розгляду справи № 911/3896/13 обставин, спір у відповідній справі виник у звязку з безпідставною відмовою відповідача від прийняття здійсненого позивачем виконання (поставки товару) за ОСОБА_5 про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року.

Зокрема, у справі № 911/3896/13 встановлено, що відповідачем було фактично прийнято виконання 14.05.2013 року та 27.06.2013 року, на загальну суму 156587752,67 грн., що також підтверджується на явними у справі №911/5310/15 вищенаведеними доказами.

Відповідно до наданої відповідачем рознарядки № 135/15 від 24.01.2013 року до ОСОБА_5 у серпні 2013 року позивач повинен був поставити відповідачу частину товару загальною вартістю 63196994,38 грн., а саме: діафрагма турбіни (GE827Е0705G001) кількості 3 шт. на загальну суму 35307000,00 грн.; пальці опорні (GE138C8020G001) в кількості 12 шт. на загальну суму 3109996,80 грн.; пальці опорні (GE138C8020G003) в кількості 6 шт. на загальну суму 1679997,60 грн.; ремонтний комплект діафрагми корпусу (GE827Е0705Р001) в кількості 3 шт. на загальну суму 23099999,98 грн.

Листом № 1278/14 від 02.08.2013 року відповідач повідомив позивача про те, що у звязку зі змінами режимів роботи Газотранспортної системи ПАТ «Укртрансгаз», які призвели до зменшення обємів ремонтів ГПА, у відповідача виникла необхідність зменшення поставки кількості запасних частин згідно Специфікації до договору № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року, в звязку з чим просив позивача призупинити поставку за ОСОБА_5.

У відповідь на вказаний лист позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 357/02/08-1 від 02.08.2013 року, в якому просив приймати партії обладнання згідно графіка поставок та рознарядки до договору. При цьому, позивач зазначив, що в звязку з тим, що технологія виробництва запасних частин до ГПА, які зазначені в специфікації до договору, становить близько 6-ти місяців, то ним було профінансовано, замовлено та виготовлено обладнання згідно договору № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року, яке розмитнене та знаходиться на території України, а тому позивач готовий своєчасно поставити відповідачу замовлені запасні частини.

Крім того, позивачем було направлено відповідачу лист вих. № 357/03/08-1 від 03.08.2013 року, в якому позивач, в звязку з неможливістю зберігання значного обсягу запчастин, які були завезені згідно рознарядки до ОСОБА_5, просив відповідача прийняти запчастини на відповідальне зберігання до врегулювання сторонами питання.

05.08.2013 року між сторонами було укладено Договір № х14-32/НОМЕР_2 зберігання майна, відповідно до якого відповідач зобовязується зберігати передані йому позивачем запасні частини до газоперекачувальних агрегатів, що зазначені в специфікації, і повернути це ж майно по закінченню терміну зберігання або на вимогу позивача (п. 1.1. ОСОБА_5 зберігання майна).

В подальшому, листами № 1332/14 від 14.08.2013 року, № 1445/14 від 10.09.2013 року відповідач звертався до позивача з проханням не поставляти продукцію та припинити поставки згідно з договором № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року.

Позивач, в свою чергу, листом № 357/10/09-1 від 10.09.2013 року просив відповідача здійснити прийняття обладнання згідно підписаного ОСОБА_5 та графіку поставок за рознарядками до договору, у тому числі заплановане на жовтень 2013 року.

Відповідно до рознарядки № 135/15 від 24.01.2013 року до ОСОБА_5 у жовтні 2013 року позивач повинен був поставити відповідачу частину товару загальною вартістю 167184679,04 грн., а саме: діафрагма турбіни (GE827Е0705G001) кількості 7 шт. на загальну суму 82383000,00 грн.; пальці опорні (GE138C8020G001) в кількості 28 шт. на загальну суму 7256659,20 грн.; пальці опорні (GE138C8020G003) в кількості 14 шт. на загальну суму 3919994,40 грн.; ремонтний комплект діафрагми корпусу (GE827Е0705Р001) в кількості 7 шт. на загальну суму 53899999,94 грн.; вихлопний корпус з тришаровою ізоляцією та ущільнюючим компенсатором задньої панелі (SMО0875823) в кількості 3 шт. на суму 19725025,50 грн.

В звязку з чим, позивачем 01.10.2013 року було надіслано відповідачу лист № 357/01/10-1 з проханням прийняти весь товар.

Однак, на момент прийняття рішення у справі № 911/3896/13 відповідач передбачений умовами договору № т15-154/7 від 27.12.2012 року товар не прийняв, а тому позивач просив суд зобовязати відповідача прийняти товар загальною вартістю 230381673,42 грн., яки мав бути поставлений відповідачу у серпні та жовтні 2013 року.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, детально встановлені в сукупності у справі № 911/3896/13, переданий позивачем відповідачу товар на відповідальне зберігання, належав на праві власності позивачу у звязку з відмовою відповідача його приймати, і одночасно цей товар був товаром, призначеним для поставки відповідачу, прийняти яку відповідач був зобовязав за результатами розгляду справи № 911/3896/13.

Як вбачається з ОСОБА_5 зберігання, Актів приймання-передачі майна та товарно-транспортних накладних № 001037 від 02.08.2013 року, № 001039 від 03.12.2013 року наведений товар було фактично прийнято відповідачем на своєму складі на зберігання.

Однак, враховуючи зобовязання за судовим рішенням від 24.12.2013 року у справі № 911/3896/13, яке набрало законної сили в січні 2014 року, оскільки товар фактично було передано відповідачу на відповідальне зберігання, тобто товар перебував у фактичному володінні відповідача, судовим рішенням у справі № 911/3896/13 було змінено статус такого товару з товару позивача, який передано на відповідальне зберігання на товар відповідача прийнятий на виконання умов ОСОБА_5 та судового рішення.

У звязку з чим, сторонами складено та підписано Акт прийому-передачі від 21.01.2014 року для засвідчення факту повернення майна зі зберігання з одночасним оформленням накладної № 1 від 21.01.2014 року про передачу позивачем відповідачу (в особі представника ОСОБА_11 за довіреністю № 2 від 21.01.2014 року) такого товару на суму 82922019,88 грн.

При цьому, оскільки товар фактично перебував на складі відповідача, в доставці такого товару не було необхідності і доказами фактичної доставки та передачі товару у володіння відповідача є товарно-транспортні накладні, які свідчать про доставку товару під час його передачі на зберігання також на склад №2.

Вищезазначені видаткові накладні оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення «Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку» затверджене наказом Міністерства Фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 щодо зазначення обовязкових в них реквізитів, а саме: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ; назву документа(форми); дату і місце складення документа; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі); посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші данні, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2. Інструкції «Про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 року № 99, сировина, матеріали, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, відпускаються покупцям тільки за довіреністю одержувачів. При відпуску цінностей довіреність залишається у постачальника.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що поставлений товар був отриманий уповноваженими представниками відповідача, повноваження яких підтверджуються довіреностями №57 від 14.05.2013 року, № 70 від 27.06.2013 року, № 2 від 21.01.2014 року (належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи), про що свідчать їх підписи на накладних та товарно-транспортних накладних, що також не заперечується відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

З вищенаведеного вбачається, що позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на суму 239 509 772,55 грн. без будь-яких зауважень щодо кількості, якості чи інших умов поставки.

Вказане також підтверджується актами приймання продукції по кількості та якості від 24.06.2013 року, від 21.01.2014 року, за травень 2013 року, наявних у матеріалах справи, які складені та підписані уповноваженою комісією відповідача, згідно яких в результаті огляду запасних частин та вивчення супроводжуючих документів наявних дефектів не виявлено, кількість запасних частин відповідає договору № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року, сертифікати якості додаються. За висновком комісії запасні частини придатні до використання за призначенням.

Відповідачем належними та допустими доказами вказані факти не спростовані.

Для оплати отриманого товару позивачем було виставлено покупцю (відповідачу) відповідні рахунки на оплату, а саме рахунки від 14.05.2013 року №1 на суму 26300034,00 грн., від 27.06.2013 року № 1 на суму 130287718,67 грн., від 21.01.2014 року №1 на суму 82 922 019,88 грн., належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Однак, відповідач в порушення умов ОСОБА_5 своєчасно та в повному обсязі отриманий від позивача товар не оплатив.

Згідно п. 1.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з пункту 4.1 ОСОБА_5 сторонами погоджено, що розрахунки проводяться шляхом оплати фактично поставленої партії після предявлення рахунку протягом 45 календарних днів після дати поставки кожної партії товару.

За таких обставин товар, поставлений за накладною від 14.05.2013 року №1 на суму 26 300 034,00 грн. мав бути оплачений відповідачем в період з 15.05.2013 року по 28.06.2013 року включно; товар, поставлений за накладною від 27.06.2013 року №1 на суму 130 287718,67 грн. мав бути оплачений в період з 28.06.2013 року по 11.08.2013 року включно; товар, поставлений за накладною від 21.01.2014 року №1 на суму 82922019,88 грн. мав бути оплачений відповідачем в період з 22.01.2014 року по 07.03.2014 року включно. Таким чином, прострочення по кожній з сум настає з 29.06.2013 року, 12.08.2015 року та 08.03.2014 року відповідно.

Оскільки відповідач отримав товар згідно вищевказаних видаткових накладних на загальну суму 239 509 772,55 грн., та рахунки для його оплати, то у відповідності до положень п.4.1 договору № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року, укладеного між сторонами, та ст. 692 Цивільного кодексу України, настав строк його оплати.

Згідно висновку комплексної судової економічної та товарознавчої експертизи №5956/5957-15 від 20.07.2016 року, документально підтверджується поставка ТОВ «Турболінкс» за ОСОБА_5 про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року на суму 199591477, 12 грн. без ПДВ та на суму 239509772, 55 грн. з ПДВ.

Ринкова вартість товару, поставленого ТОВ «Турболінкс» за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р., станом на 27.12.2012 р. на території України становить 199 591 477, 12 грн. без ПДВ.

Встановити вартість товару, поставленого ТОВ «Турболінкс» за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р., за межами України не надається за можливе через відсутність ринкових цінових пропозицій на ринку купівлі продажу за кордоном станом на 27 грудня 2012р.

Визначення відповідності якості товару, поставленого ТОВ «Турболінкс» за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р., вимогам стандартів, технічних умов передбачає визначення технологічних параметрів обладнання і виходить за межі компетенції експертів.

Документально підтверджується заборгованість ПАТ «Укртрансгаз» за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р. на суму 239509772, 55 грн. з ПДВ.

Вартість поставленого товару за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012р. відповідає ринковій вартості товару.

Крім того, експертами встановлено, що надані на дослідження первинні документи (накладні) на поставку ТОВ «Турболінкс» товарно-матеріальних цінностей ПАТ «Укртрансгаз» ВРТП «Укргазенергосервіс» по договору № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року оформлені відповідно до вимог п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Експерти зазначають, що відповідно до наданих на дослідження видаткових накладних підтверджується поставка ТОВ «Трейд груп стиль» товарів (а саме: діафрагма турбіни GE 827EO705G001, палець опорний GE 138C8020G001, палець опорний GE 138C8020G003, ремонтний комплект діафрагми корпусу турбіни GE 827EO705P001, вихлопний корпус з тришаровою ізоляцією та ущільнюючим компенсатором задньої панелі SMO 0875823) на адресу ТОВ «Турболінкс» по договору №2012/28/12-1 від 28.12.2012, укладеного між ТОВ «Турболінкс» (покупець) та ТОВ «Трейд груп стиль» (продавець).

З огляду на викладене, вбачається, що позивач не закуповував товар у іноземної компанії, а тому розмитнення цього товару і не могло ним здійснюватися, що спростовує доводи прокурора в цій частині.

Доводи і міркування прокурора і відповідача щодо укладення спірної угоди за завищеними цінами не узгоджуються з матеріалами справи та спростовуються висновком комплексної судової економічної та товарознавчої експертизи №5956/5957-15 від 20.07.2016 року.

Враховуючи висновки комплексної судової економічної та товарознавчої експертизи №5956/5957-15 від 20.07.2016 року, якою документально підтверджується поставка ТОВ «Турболінкс» за договором про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року на суму 199 591 477, 12 грн. без ПДВ та на суму 239509772,55 грн. з ПДВ.

Крім того, посилання прокуратури та відповідача на укладення ОСОБА_5 за завищеними цінами, не доведені, оскільки не наведеного обґрунтованого розрахунку, які ціни є реальними ринковими і підлягають оплаті. Укладення ОСОБА_5 за завищеними цінами є підставою для визнання його недійсним в установленому законодавством порядку, однак сам по собі факт завищення ціни за наявності чинного ОСОБА_5, не звільніє від обовязку його виконання доки договір не буде визнано недійсним.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, заперечення відповідача мотивовані тим, що при здійснені своєї фінансово-господарської діяльності в 2013-2014 роках, в тому числі, при виконані ОСОБА_5 про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року в частині оплати за отримане обладнання (вузли до турбін, запасні частини до газоперекачувальних агрегатів), відповідач був зобовязаний використовувати власні кошти, в порядку, встановленому чинним законодавством та затвердженими НАК «Нафтогаз України» фінансовими планами. Фінансові плани відповідача підлягають затвердженню в порядку, встановленим наказом Міністерства економіки України «Про затвердження Порядку складання, затвердження та контролю фінансових планів державних підприємств, акціонерних, холдингових компаній та інших субєктів господарювання, у статутному фонді яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) належать державі та їх дочірніх підприємств» від 21.06.2005 року №173. Фінансові плани відповідача на 2013 та 2014 роки до сьогоднішнього дня не затверджені.

Однак, відповідні обставини не звільняють відповідача від необхідності оплати отриманого товару на умовах, визначених господарським договором з третьою особою, якої не стосуються особливості внутрішнього фінансування однієї з сторін такого договору.

Щодо клоптань про зупинення провадження у справі до розгляду кримінальної справи № 0000259 та направлення матеріалів справи до слідчих органів, які неодноразово заявлялись прокуратурою та відповідачем, суд зазначає про неможливість та безпідставність такого зупинення.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'яза ний зупинити провадження у справі (ч. 1 ст. 79 ГПК), і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів (п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК).

Однак, виходячи зі змісту норми ст. 79 ГПК України, необхідною передумовою для застосування такого необовязкового виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розглядові по суті заявлених позовних вимог, а надіслання матеріалів справи до слідчих органів можливо відповідно до ст. 90 ГПК України якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки дії, переслідуваної у кримінальному порядку.

Факти, встановлені у порядку кримінального розслідування можуть бути обовязковими для господарського суду лише у випадках, коли предметом спору є цивільно-правові наслідки винних дій.

Суд не вбачає правових підстав для зупинення провадження у справі до розгляду кримінальної справи, оскільки з огляду на ст. 79 Господарського процесуального кодексу України підставою для зупинення провадження у справі визначено лише розгляд повязаної з нею справи (в тому числі кримінальної) судом. Однак, суду не надано доказів передачі матеріалів кримінальної справи до суду.

Також суд не вбачає підстав для направлення матеріалів справи до слідчих органів, скільки обставини, які розслідуються в кримінальній справі, зокрема, щодо заволодіння посадовими особами відповідача державними коштами, не мають безпосереднього відношення до спору, що розглядається між юридичними особами.

Обставини щодо злочинний дій наведених осіб, в разі їх встановлення у передбачений законодавством спосіб, і якщо такі обставини впливають на чинність ОСОБА_5 про закупівлю, можуть бути підставою для визнання його недійсним і в кінцевому підсумку слугувати нововиявленими обставинами для даної справи. Крім того, суд враховує, що кримінальна справа розслідується вже більше трьох років і в ній ще не виявлено винних осіб та не встановлено жодних обставин, які мають значення для даного спору.

Встановлені в ході досудового слідства в кримінальній справі обставини, які стосуються наявності чи відсутності в діях посадових осіб відповідача (чи позивача) ознак злочину (є доказами в кримінальній справі), однак відповідні обставини не досліджені і не визнані встановленими судом за наслідками розгляду кримінальної справи, не можуть вважатись достовірними і прийматись в якості доказів під час інших судових розглядів.

Доказів зловживання з боку підписантів договору з метою заволодіння державними коштами матеріали справи не містять.

Одне лише порушення кримінального провадження щодо посадових осіб відповідача, згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України не може свідчити про відсутність підстав для виконання ОСОБА_5 та оплати відповідачем отриманого ним товару, до визнання недійсним такого ОСОБА_5.

Щодо посилань прокуратури на те, що триває досудове розслідування кримінального провадження № 0000259 від 10.04.2014 року за фактами розкрадання державних коштів службовими особами ПАТ «Укртрансгаз» у період 2010-2014 роки шляхом організації закупівель товарів, робіт та послуг у підконтрольних підприємствах за значно завищеними цінами. Вказане кримінальне провадження в тому числі стосується і відносин за договорами з ТОВ «Турболінкс», стверджує, що за специфікацією на поставку, виробником запасних частин є MJB International, LTD, OAE, відомості про поставку яких на територію України та розмитнення не підтверджуються.

У звязку з чим, суд зазначає, що згідно з товарно-транспортними накладними товар доставлено та прийнято на складі Філії ВРТП «Укртрансгаз» № 2. Специфікація до ОСОБА_5 поставки визначає виробника товару MJB International, LTD, OAE як ідентифікуючу ознаку, однак у мови ОСОБА_5 не містять застереження, що товар має постачатись позивачу безпосередньо від виробника.

Судом досліджено наявний в матеріалах справи Договір № 2012/28/12-1 від 28.12.2012 року, укладений між позивачем та ТОВ «Трейд груп стиль» про поставку позивачу запасних частин до газоперекачувальних апаратів, умовами якого передбачено самовивоз позивачем товару зі складу постачальника на території України, жодних відомостей про поставку товару чи про його походження, зокрема, виробництва MJB International, LTD, OAE Договір не містить. До наведеного ОСОБА_5 надано докази його фактичного виконання в частині передачі товару.

Безпідставними також є посилання прокурора на довідку від 22.06.2015 року №209/10-13-22-02-12/00156127, складену ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області, оскільки постановою Київського окружного адміністративного суду від 19.02.2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.04.2016 року визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Держапвної фіскальної служби у Київській області щодо оформлення за результатами документальної позапланової виїзної перевірки філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укртрансгаз» довідки №209/10-13-22-02-12/00156127, в якій відображено порушення вимог податкового законодавства філією «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укртрансгаз».

Зокрема, в постанові зазначено, що «довідка, яка оформлюється за результатами документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків, не може бути носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, та не може мати відповідні висновки щодо фінансово-господарської діяльності плавтника податків».

Крім того вказано про не доведення податковою інспакцією правомірності своїх дій щодо оформлення за результатами перевірки вищевказаної довідки.

Посилання прокуратури на довідки податкової інспекції не приймається судом, оскільки відповідні документи можуть містити лише висновки про порушення податкового законодавства, в тому числі які ґрунтуються на сумнівності товарності операцій, однак відповідні документи не є підтверджуючими доказами про безтоварність операцій.

Також, посилання прокуратури на фіктивність укладеного позивачем з постачальником товару ТОВ «Трейд груп стиль» ОСОБА_5 № 2012/28/12-1 від 28.12.2012 року, у звязку з тим, що за наслідками податкової перевірки встановлено відсутність у ТОВ «Трейд груп стиль» ознак господарської діяльності, від так неможливості поставити товар, також не приймаються судом. Зокрема, в разі фіктивності ТОВ «Трейд груп стиль», відповідні обставини мають бути підтверджені не лише припущеннями, які ґрунтуються на даних податкової перевірки, а встановлені у передбаченому чинним законодавством порядку судом.

Крім того, фіктивність договору є підставою для визнання його недійсним в судовому порядку. В разі, якщо договір не визнаний недійсним в судовому порядку, з огляду на ст. 204 Цивільного кодексу України він є чинним і правомірним.

Щодо посилань прокуратури на необхідність перевірки первинних документів про поставку товару умовам ОСОБА_5 та вимогам законодавства, суд зазначає, що відсутність в первинних документах певних реквізитів, які не впливають на визначення факту поставки, не спростовує факту такої поставки.

Як встановлено судом, первинні документи містять достатньо інформації, зокрема, щодо постачальника та покупця, повноважень осіб, дат, номерів, сум, найменувань товару та фактів, які мають значення для встановлення фактичної передачі товару позивачем відповідачу.

Також, суд зазначає, що обставини розгляду кримінальної справи, досудове слідство в якій станом на момент нового розгляду триває понад три роки і до цього часу не встановлено винних осіб, не перешкоджає розгляду даної справи. Зокрема, прокуратурою та відповідачем не обґрунтовано в діях яких саме посадових осіб містяться ознаки злочинів і як відповідні протиправні дії впливають на законність укладення та виконання ОСОБА_5 про закупівлю. Не обґрунтовано, що особи, які причетні до укладення та виконання ОСОБА_5 про закупівлю (наведені в договорі, накладних, довіреностях) вчинили протиправні діяння, які є підставою для відміни відповідного ОСОБА_5.

Крім того, навіть в разі встановлення в діях посадових осіб ознак злочинів, відповідні обставини є підставою для відміни тендеру та визнання недійсним ОСОБА_5 про закупівлю, який на даний час згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним до визнання його недійсним в судовому порядку.

Також, з огляду на наявні у справі докази, у суду відсутні підстави для визнання недійсним ОСОБА_5 про закупівлю в порядку ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, оскільки підстави для його недійсності потребують додаткового встановлення і зясування, що можливе лише в межах окремого спору по суті відповідних вимог (в тому числі в зустрічному позові, який у справі не заявлявся).

Судом на виконання вказівок касаційної інстанції було витребувано та досліджено документацію конкурсних торгів при укладенні спірного ОСОБА_5 про закупівлю. Судом встановлено її наявність та факт проведення відповідних торгів, що є підставою для укладення ОСОБА_5 про закупівлю.

При цьому, недоліки документації конкурсних торгів, які свідчать про порушення процедури, мають досліджуватись і встановлюватись по суті питання про відміну конкурсних торгів, що в свою чергу може слугувати підставою для недійсності ОСОБА_5 про закупівлю. Однак, відповідні питання не підлягають дослідженню по суті в матеріалах даної справи, оскільки потребують офіційного встановлення відповідного факту.

Обставини щодо взаємовідносин ТОВ «Трейд груп стиль» з його контрагентами, в тому числі безпосередньо чи можливо опосередковано з MJB International, LTD, OAE, на які посилається прокуратура, мають бути доведені нею в тому числі матеріалами розслідування кримінальної справи, оскільки господарський суд досліджує і перевіряє лише докази, які мають значення для вирішення спору. При цьому, обставини, які покладені сторонами в підтвердження своїх вимог і заперечень і підлягають додатковому встановленню, не підлягають дослідженню судом і не є доказами.

Також, в ході розгяду справи позивач надав відомості щодо обліку спірного товару в момент його придбання та продажу (поставки) відповідачу, а саме інформацію по відповідним рахункам щодо відображення в бухгалтерському та податковому обліку позивача операцій з придбанння та поставки (продажу) товару відповідачу за спірним договором.

Відповідач надав матеріали інвентаризації, а саме протоколи від 26.11.2012 року, 16.11.2013 року, від 28.11.2014 року, які відображають фактичну наявність товару на момент проведення інвентаризації без відображення приходу та відпуску товару. Таким чином, відповідний доказ є неналежним, оскільки не містить фактичних даних, які мають значення для спору, а саме щодо наявності товару в момент його надходження на склад окремими партіями.

Таким чином, за наслідками нового розгляду спору судом встановлено наявність та чинність зобовязання відповідача оплатити отриманий від позивача товар за ОСОБА_5 про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року на суму 239509772,55 грн. та факт прострочення платежу.

Положеннями частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» (з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 05.04.2011р. № 23/466 та на лист Верховного суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997р. № 62-97р) зазначено, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Оскільки 3% річних та інфляційні не є штрафними санкціями, то обмеження нарахування процентів річних та інфляційних терміном 6 місяців відповідно до ст. 232 ГК України не застосовується.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Тому період обчислення інфляційних та річних починається з наступного дня після кінцевої дати, в якій зобовязання мало бути виконано.

Згідно з поданою позивачем заявою про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом, розгляду підлягають позовні вимоги про стягнення 239509772,55 грн. основного боргу, 163038763,12 грн. інфляційних втрат та 14023386,13 грн. процентів річних у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за ОСОБА_5 про закупівлю товару № т15-154/НОМЕР_1 від 27.12.2012 року.

В ході розгляду спору судом встановлено, що товар, поставлений за накладною від 14.05.2013 року №1 на суму 26 300 034,00 грн. мав бути оплачений відповідачем в період з 15.05.2013 року по 28.06.2013 року включно, відповідно прострочення настає з 29.06.2013 року; за накладною від 27.06.2013 року №1 на суму 130 287718,67 грн. мав бути оплачений в період з 28.06.2013 року по 11.08.2013 року включно, тобто прострочення настає з 12.08.2013 року; за накладною від 21.01.2014 року №1 на суму 82 922 019,88 грн. мав бути оплачений відповідачем в період з 22.01.2014 року по 07.03.2014 року включно, тобто прострочення настає з 08.03.2014 року.

Як вбачається з надано позивачем в заяві про збільшення позовних вимог уточненого розрахунку, позивачем враховано зауваження судів під час первісного розгляду справи щодо періоду нарахування, нарахування проведено за фактичні періоди прострочення, за першими двома накладним станом на 26.01.2015 року, за останньою накладною станом на 09.01.2017 року, що входить до періоду прострочення.

Перевіривши наданий позивачем уточнений розрахунок, судом встановлено арифметичні помилки в розрахунку, внаслідок яких нарахування по деяким накладним проведені на завищену суму, за ретою нараховано менше.

Зокрема, на заборгованість за накладною від 14.05.2013 року №1 на суму 26300 034,00 грн. нарахування правомірно проведено за період з 29.06.2013 року по 26.01.2015 року в сумсі суму 6911294,20 грн. інфляційних та 1245108,46 грн. 3% річних. За розрахунком суду інфляційні складають 7658883,66 грн. та 3% річних складають 1247270,11 грн., тобто більше ніж нараховано позивачем. Оскільки, суд не може виходити за межі позовних вимог, інфляційні та річні за відповідною накладною підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі 6911294,20 грн. інфляційних та 1245108,46 грн. 3% річних.

На заборгованість за накладною від 27.06.2013 року №1 на суму 130287718,67 грн. нарахування правомірно проведено за період з 13.08.2013 року по 26.01.2015 року в сумі 34237855,14 грн. інфляційних та 5696964,36 грн. 3% річних. За розрахунком суду інфляційні складають 38109735,46 грн., тобто більше ніж нараховано позивачем, 3% річних складають 5696964,36 грн., що співпадає з розрахунком позивача. Оскільки, суд не може виходити за межі позовних вимог, інфляційні за відповідною накладною підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі 34237855,14 грн., 3% річних підлягають задоволенню згідно розрахунку позивача в розмірі 5696964,36 грн.

На заборгованість за накладною від 21.01.2014 року №1 на суму 82 922 019,88 грн. нарахування правомірно проведено за період з 08.03.2014 року по 09.01.2017 року в сумі 121889613,78 грн. інфляційних та 7081313,31 грн. 3% річних. За розрахунком суду інфляційні складають 82488712,59 грн. та 3% річних складають 7074497,81 грн., тобто менше ніж нараховано позивачем. Таким чином, за наведеною накладною підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду інфляційні в сумі 82488712,59 грн., 3% річних в сумі 7074497,81 грн.

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено, що інфляційні підлягають задоволенню в загальній сумі 123637861,93 грн., 3% річних в загальній сумі 14016570,63 грн., тобто частковому задоволенню.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 36 Кодексу, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналах або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до ч. 3 ст. 4-3Господарського процесуального кодексу України суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, а сторони, в свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення 239509772,55 грн. основного боргу позивачем обґрунтована та доведена, відповідачем та прокуратурою не спростована, тому підлягає задоволенню. Позовні вимоги про стягення нарахованих на суму основного боргу інфляційних та річних правомірні, однак підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду в сумі 123637861,93 грн. інфляційних та 14016570,63 грн. 3% річних. В решті позов задоволенню не підлягає.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог від суми сплаченого позивачем судового збору, яка на момент подання позову становила максимальний рівень, а саме 73080 грн., відповідно не підлягала доплаті при збільшенні позовних вимог. Таким чином, за рахунок відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню 66166,62 грн. витрат по сплаті судового збору. Оскільки, експертиза оплачена відповідачем, витрати на її оплату не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Виробниче ремонтно-технічне підприємство «Укргазенергосервіс» (08151, Київська обл., м. Боярка, вул. Маяковського 49, ідентифікаційний код 00156127) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Турболінкс» (03150, м. Київ, вул. Горького, буд. 48, ідентифікаційний код 35730031) 239 509772,55 грн. основного боргу, 123637861,93 грн. інфляційних, 14016570,63 грн. 3% річних та 66166,62 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.04.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін