РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017Справа №910/4206/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Сільпо Рітейл"

до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

про визнання недійсними договорів про внесення змін до договорів поруки

Суддя Демидов В.О.

За участю представників сторін:

від позивача - Тронь І.В., дов. від 11.07.2016;

від відповідача - Курінний С.Ю., дов. № 368 від 19.08.2016;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Сільпо Рітейл" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "ВТБ банк" про визнання недійсними:

- Договору № 5 від 13.03.2014 про внесення змін до Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010, укладеного між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (м. Київ, бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319) та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (08132, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 33870708);

- Договору № 6 від 15.05.2014 про внесення змін до Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010, укладеного між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (м. Київ, бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319) та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (08132, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 33870708);

- Договору № 7 від 30.07.2014 про внесення змін до Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010, укладеного між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (м. Київ, бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319) та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (08132, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 33870708);

- Договору № 8 від 12.09.2014 про внесення змін до Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010, укладеного між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (м. Київ, бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319) та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (08132, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 33870708);

- Договору № 9 від 06.10.2014 про внесення змін до Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010, укладеного між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (м. Київ, бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319) та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (08132, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 33870708);

- Договору № 10 від 26.11.2014 про внесення змін до Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010, укладеного між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (м. Київ, бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319) та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (08132, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 33870708).

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що станом на момент укладення спірних Додаткових договорів про внесення змін до укладеного сторонами Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010 порука була припинена внаслідок зміни відповідачем як Кредитором строку виконання основного зобов'язання за Кредитним договором, у забезпечення якого укладався зазначений договір поруки. Так, позивач зазначив, що пунктом 5.3 укладеного між відповідачем та ТОВ "Сільпо-55" Кредитного договору в редакції Договору від 30.11.2011 № 13 про внесення змін до Кредитного договору встановлено право Банка вимагати від Позичальника дострокового повернення виданого Позичальникові кредиту у повному обсязі зі сплатою плати за кредит, штрафних санкцій та договірних санкцій у випадку виникнення будь-якої несприятливої події (за винятком виникнення Несприятливої події, вказаної у пункті 5.1.15 Кредитного договору). 25.02.2013 листом-вимогою № 1393/1-2 відповідач повідомив Боржника про необхідність повернення отриманого відповідно до умов Кредитного договору кредиту, сплату плати за кредит, штрафних та договірних санкцій і таким чином змінив строк виконання боржником основного зобов'язання. Зазначена вимога отримана боржником 06.03.2013, строк її виконання - до 06.06.2013. За доводами позивача відповідач як Кредитор не звернувся до позивача як Поручителя із вимогою виконання умов Кредитного договору протягом шести місяців з 06.06.2013, а тому на підставі ст. 559 Цивільного кодексу України з 07.06.2013 порука є припиненою, а усі подальші угоди про зміну умов договору поруки є недійсними.

Письмовим відзивом від 04.04.2017 на позовну заяву відповідач проти вимог позову заперечив з викладених у відзиві підстав, зазначивши, зокрема, що відповідно до умов пункту 1.1 Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010 за вказаним договором Поручитель поручився перед відповідачем за виконання Позичальником зобов'язань, що виникли на підставі Кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Також відповідач зазначив, що внаслідок невиконання Позичальником листа - вимоги Банку від 25.02.2013 вся заборгованість за Кредитним договором почала вважатися простроченою з 05.06.2013 і тому на адресу позивача у справі відповідачем було направлено лист - вимогу від 10.07.2013 № 5225/1-2 про повернення отриманого відповідно до умов Кредитного договору кредиту, сплати плати за кредит, штрафних та договірних санкцій. За таких обставин відповідач вважає, що ним у встановленому ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порядку пред'явлено вимогу до позивача як Поручителя, а тому порука не є припиненою. Також відповідач зазначає, що договором від 21.11.2013 № 17 про внесення змін до Кредитного договору та Договором від 21.11.2013 № 4 про внесення змін до Договору поруки було пролонговано дію Кредитного договору та Договору поруки та перенесено повернення кредитної заборгованості на іншу дату, а, отже, сторони договорів досягли мирного врегулювання спірного питання заборгованості.

У задоволенні позову відповідач просить відмовити.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.03.2017 порушено провадження у справі №910/4206/17, розгляд справи призначено на 04.04.2017.

Представник позивача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 04.04.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача судове засідання 04.04.2017 з'явився, надав усні пояснення у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2017 розгляд справи відкладено на 11.04.2017.

В судове засідання 11.04.2017 прибули повноважні представники сторін у справі.

З урахуванням фактичних обставин справи суд вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вислухавши присутніх у судових засіданнях представників учасників судового процесу, суд встановив такі фактичні обставини.

28.03.2006 між ЗАТ "Внєшторгбанк (Україна)", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк", як кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільпо-55" як позичальником укладено Кредитний договір № 10-0604/101к (далі за текстом - Кредитний договір), відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит у вигляді строкового кредиту, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути кредиторові суму кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі згідно умов Кредитного договору та виконати інші зобов'язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором. Сума кредиту за Кредитним договором склала 2500000 грн. та 1980198 доларів США.

24.09.2010 між Банком як Кредитором, ТОВ "Сільпо-55" як Первісним кредитором та ТОВ "Фоззі-Фуд" як Новим боржником було укладено тристоронній Договір про переведення боргу № 41 ( далі за текстом - Договір про переведення боргу), відповідно до умов якого Первісний боржник перевів свої боргові зобов'язання за Кредитним договором на Нового боржника.

Відповідно до умов пункту 9.1 Кредитного договору у раз прострочення Позичальником зобов'язань з погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню в гривні (для кредитів, наданих у гривні) та/або в гривні за офіційним курсом НБУ (ля кредитів, наданих в іноземній валюті) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен календарний день прострочення заборгованості за кредитом, враховуючи день повернення кредиту.

10.09.2010 між Акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" як поручителем та ПАТ "ВТБ Банк" укладений Договір поруки № 10-0604/101к/П-02 (далі за текстом - Договір поруки), відповідно до умов якого позивач поручився перед відповідачем за виконання позичальником (ТОВ "Сільпо-55") умов Кредитного договору.

Відповідно до умов пункту 5.1 Договору поруки він набирає чинності з дати підписання його сторонами та кріплення їх печатками і діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором.

Умовами пункту 1.1 Договору поруки його сторони окремо визначили, що за вказаним договором поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобов'язань, що виникли на підставі Кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

При цьому характер та розмір зобов'язань, що ймовірно можуть виникнути у позичальника у майбутньому, у пункті 1.1 Договору поруки не зазначений.

24.09.2010 між відповідачем як Банком та Поручителем укладено Договір № 1 про внесення змін до Договору поруки, відповідно до якого а сторонами погодження внесення змін до статті "Визначення термінів": в терміні "Позичальник" замість ТОВ "Сільпо-55" зазначено ТОВ "Фоззі-Фуд".

В подальшому між відповідачем як Кредитором та ТОВ "Фоззі-Фуд" як Позичальником укладалися договори про внесення змін до Кредитного договору, якими змінювалися розмір процентів за користування кредитними коштами, строк користування кредитом тощо.

Так, пунктом 1.1.3 Кредитного договору кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитним договором є 11.04.2014.

Пунктом 5.3 Кредитного договору в редакції Договору від 30.11.2011 № 13 про внесення змін до Кредитного договору встановлено право Банка вимагати від Позичальника дострокового повернення виданого Позичальникові кредиту у повному обсязі зі сплатою плати за кредит, штрафних санкцій та договірних санкцій у випадку виникнення будь-якої несприятливої події (за винятком виникнення Несприятливої події, вказаної у пункті 5.1.15 Кредитного договору).

25.02.2013 листом-вимогою № 1393/1-2 відповідачем на адресу ТОВ "Фоззі-Фуд" як Позичальника направлено вимогу про повне повернення отриманого відповідно до умов Кредитного договору кредиту, сплату плати за кредит, штрафних та договірних санкцій.

Таким чином, відповідачем як Кредитором за Кредитним договором змінено строк виконання боржником основного зобов'язання.

Зазначена вище вимога отримана ТОВ "Фоззі-Фуд" 06.03.2013, що сторонами у справі не спростовано і підтверджено відміткою на копії вказаного листа.

В подальшому відповідачем на адресу позивача у справі направлено лист - вимогу від 10.07.2013 № 5225/1-2 про повернення отриманого відповідно до умов Кредитного договору кредиту, сплати плати за кредит, штрафних та договірних санкцій.

Вимога відповідача позивачем виконана не була.

Договором від 21.11.2013 № 17 про внесення змін до Кредитного договору та Договором від 21.11.2013 № 4 про внесення змін до Договору поруки було пролонговано дію Кредитного договору та Договору поруки та перенесено повернення кредитної заборгованості на іншу дату.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із частиною четвертою статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 Цивільного кодексу України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 Цивільного кодексу України, тому в цьому разі слід застосувати норми частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-2056цс15.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців).

Судом встановлено, що Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України та умов Кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, надіславши 25.02.2013 лист-вимогу № 1393/1-2 на адресу ТОВ "Фоззі-Фуд" як Позичальника про повне повернення отриманого відповідно до умов Кредитного договору кредиту, сплату плати за кредит, штрафних та договірних санкцій, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання.

В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 названого Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Строк виконання Позичальником умов кредитного договору щодо повного повернення отриманих кредитних коштів та виконання інших зобов'язань настав 06.06.2013,

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Вказану правову позицію також викладено у постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2662цс15.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, договором чи законом установлено строк її дії, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Таким чином, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

З наведених вище підстав не можуть бути прийняті судом до уваги доводи відповідача у справі щодо направлення позивачеві листа-вимоги вимоги від 10.07.2013 № 5225/1-2 про повернення отриманого відповідно до умов Кредитного договору кредиту, сплати плати за кредит, штрафних та договірних санкцій, оскільки такий лист-вимога не є пред'явленням вимоги в установленому законом порядку.

Відповідач у справі як Кредитор не звернувся до позивача як Поручителя із вимогою виконання умов Кредитного договору протягом шести місяців з 06.06.2013 (моменту спливу строку виконання ТОВ "Фоззі-Фуд" листа-вимоги відповідача від 25.02.2013 № 1393/1-2), а тому на підставі ст. 559 Цивільного кодексу України з 07.06.2013 порука є припиненою.

Також відповідач зазначає, що договором від 21.11.2013 № 17 про внесення змін до Кредитного договору та Договором від 21.11.2013 № 4 про внесення змін до Договору поруки було пролонговано дію Кредитного договору та Договору поруки та перенесено повернення кредитної заборгованості на іншу дату, а, отже, сторони договорів досягли мирного врегулювання спірного питання заборгованості.

Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на "мирне врегулювання" питання заборгованості за Кредитним договором шляхом укладення Договору від 21.11.2013 № 17 про внесення змін до Кредитного договору та Договору від 21.11.2013 № 4 про внесення змін до Договору поруки, оскільки вказані договору були укладені вже після припинення поруки.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних правових наслідків встановлені ст. ст. 215, 216 Цивільного кодексу України.

Зокрема, відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як наголошено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики розгляду справ, пов'язаних з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними" вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов'язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Припинення зобов'язання (в даному випадку правовідносини поруки) має остаточний характер, чинне цивільне законодавство не передбачає можливості відновлення вже припиненого зобов'язання.

Аналогічна позиція наведена у постановах Вищого господарського суду України від 19.02.2009 у справі №19/72пн та від 04.09.2013 у справі № 922/1027/130, а також в ухвалі Верховного Суду України № 6-19076ск10 від 14.07.2010.

За загальними нормами цивільного законодавства зміна договору допускається тільки за існуючим правовідношенням, про що також зазначав Вищий господарський суд України у своїх постановах від 13.01.2016 у справі № 910/11920/15 та від 23.06.2014 у справі № 910/22121/13.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами доведено, що спірні договори про внесення змін № 5, 6, 7, 8, 9, 10 були укладені після припинення Договору поруки.

Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Враховуючи, що спірні Договори про внесення змін Договору поруки не відповідають актам цивільного законодавства, оскільки неможливо внести зміни у правовідносини, які припинились, а також не можуть бути спрямовані на реальне настання наслідків, а саме наслідків щодо зміни умов Договору поруки, правовідносини за яким припинились 06.06.2013, вимоги позивача щодо визнання недійсними вказаних спірних договорів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати у справі покладаються на відповідача у справі відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати недійсним Договір № 5 від 13.03.2014 про внесення змін до Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010, укладеного між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (м. Київ, бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319) та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (08132, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 33870708).

3. Визнати недійсним Договір № 6 від 15.05.2014 про внесення змін до Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010, укладений між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (м. Київ, бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319) та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (08132, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 33870708).

4. Визнати недійсним Договір № 7 від 30.07.2014 про внесення змін до Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010, укладений між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (м. Київ, бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319) та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (08132, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 33870708).

5. Визнати недійсним Договір № 8 від 12.09.2014 про внесення змін до Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010, укладений між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (м. Київ, бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319) та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (08132, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 33870708)

6. Визнати недійсним Договір № 9 від 06.10.2014 про внесення змін до Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010, укладений між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (м. Київ, бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319) та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (08132, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 33870708).

7. Визнати недійсним Договір № 10 від 26.11.2014 про внесення змін до Договору поруки № 10-0604/101к/П-02 від 10.09.2010, укладений між Публічним акціонерним товариством "ВТБ Банк" (м. Київ, бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319) та Приватним акціонерним товариством "Сільпо Рітейл" (08132, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 33870708).

8. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (м. Київ, бульвар Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26; ідентифікаційний код 14359319), на користь Приватного акціонерного товариства "Сільпо Рітейл" (08132, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 33870708), витрати зі сплати зі сплати судового збору у розмірі 9600 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 11.04.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складене та підписане - 18.04.2017.

Суддя В.О. Демидов