КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2017 р. Справа№ 910/22062/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Жук Г.А.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Людвик І.В. довіреність № б/н від 12.01.17

від відповідача: Гончарова Г.М. довіреність № 57 від 19.07.16

від третьої особи: Кузіна І.П. довіреність № б/н від 20.02.17

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Бессарабський ринок"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2017 року

у справі №910/22062/16 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо"

до Комунального підприємства "Бессарабський ринок"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-технічна агенція"

про стягнення 1 975 316,48 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Локо" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 1 975 316,48 грн. (суми заборгованості та санкцій у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань розрахуватися з Третьою особою за виконані для нього по Договору №27/09 від 05.12.2013 роботи, та з урахуванням укладеного між Позивачем та Третьою особою Договору факторингу № 1 від 17.08.2016) (а.с. 6-9).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2017 року, позов задоволено частково, стягнуто з КП "Бессарабський ринок" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Локо" 987 000 грн. заборгованості, 748 489 грн. втрат від інфляції, 86 396,30 грн. 3% річних, а також 27 328,28 грн. судового збору (а.с. 72-75).

11 лютого 2017 року КП "Бессарабський ринок" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2017 року у справі №910/22062/16.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2017 року апеляційну скаргу КП "Бессарабський ринок" на рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2017 року у справі №910/22062/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О.

24 лютого 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу КП "Бессарабський ринок" на рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2017 року у справі №910/22062/16 повернуто без розгляду на підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України (а.с.80-82).

10 березня 2017 року КП "Бессарабський ринок" повторно звернулось до суду з апеляційною скаргою рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2017 року у справі №910/22062/16, у якій просило оскаржуване рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному головуючому судді (судді - доповідачу) від 22 березня 2017 року, справа №910/22062/16 передана головуючому судді Чорногуз М.Г.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 22 березня 2017 року для розгляду апеляційної скарги КП "Бессарабський ринок" на рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2017 року у справі №910/22062/16 визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Жук Г.А.

23 березня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну Комунального підприємства "Бессарабський ринок" на рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2017 року у справі №910/22062/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Жук Г.А. та призначено до розгляду на 12 квітня 2017 року.

12 квітня 2017 року у судовому засіданні оголошено перерву до 19 квітня 2017 року.

У судовому засіданні 19 квітня 2017 року представник Комунального підприємства "Бессарабський ринок" надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представники ТОВ "Фінансова компанія "Локо" та ТОВ "Виробничо-технічна агенція" у судовому засіданні 19 квітня 2017 року надали пояснення, в яких заперечували проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

05 грудня 2013 року між ТОВ "Виробничо-технічна агенція" (далі - третя особа), як виконавцем та КП "Бессарабський ринок" (далі - відповідач), як замовником укладено Договір на виконання проектних робіт № 27/09 (далі - Договір), відповідно до п. 2.1. якого виконавець за завданням замовника зобов'язувався виконати комплекс проектних робіт по об'єкту реставрації будівлі Бесарабського ринку (ДК 06-2010:71.12.1.), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити ці роботи, відповідно до умов договору (а.с. 37-41).

Відповідно до п. 4.1. Договору, вартість робіт згідно цього договору погоджується сторонами у протоколі про договірну ціну та загальна вартість першого етапу робіт за цим договором становить: 987 000 грн., в т.ч. ПДВ - 164 500 грн.

Результатом виконання робіт відповідно до умов договору є проектно-кошторисна документація відповідно до завдання замовника (п. 2.3. Договору).

За змістом п. 4.4. Договору вартість робіт може бути змінена тільки за письмовою згодою сторін з оформленням додаткових угод до цього договору.

В подальшому сторонами складено, підписано та скріплено печатками Завдання виконання проектних робіт (Додаток № 3 до договору (а.с. 28), Звередний кошторис на проектні та вишукувальні роботи (Додаток № 2) на загальну суму 987 000 грн. (в т.ч. ПДВ 164 500 грн.) (а.с. 29), Кошторис № 1 (містобудівний розрахунок) на загальну суму 367 957,20 грн., в т.ч. ПДВ 61 326,20 грн. (а.с. 30), Кошторис № 2 (предпроектні пропозиції) на загальну суму 123 806 грн. (в т.ч. ПДВ 20 634 грн.) (а.с. 31-33), Кошторис № 3 (проектно-кошторисна документація, а саме розділ архітектурне рішення, генеральний план, пояснювальна записка) на загальну суму 495 236,40 грн. (в т.ч. ПДВ 82 539,4 грн.) (а.с. 34-36).

На виконання умов вказаного договору, третьою особою та відповідачем складено акт виконаних робіт № 1 у якому зазначено про виконання обумовлених Договором робіт на загальну суму 987 000 грн. (а.с. 25-26).

Поряд з цим, до апеляційної скарги відповідачем долучено Додаткову угоду № 2 (а.с. 131), якою внесено зміни у Додаток № 2 до Договору в частині Кошторису № 2 та Кошторису № 3 (а.с. 132-133, 134-135) та викладено у новій редакції, відповідно до якої загальна вартість проектних робіт становить 518 331,44 грн.

Крім того, відповідачем надано Акт № 2 від 10.11.2014 р., яким визначено, що до сплати підлягає 33 197,64 грн. (в т.ч. ПДВ) згідно з кошторисом № 2 та Акт № 3 від 10.11.2014 р., яким визначено, що до сплати підлягає 485 133,80 грн. (в т.ч. ПДВ) згідно з кошторисом № 3 про виконані роботи за Договором № 27/09, які підписані замовником та виконавцем так скріплені печатками вказаних юридичних осіб (а.с. 136-137). Крім того у вказаних Актах зазначено, що "виконані роботи передані по накладній № 1 від 05.12.2013 р.".

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Отже укладаючи вказану Додаткову Угоду та підписуючи на його виконання Акти виконаних робіт, відповідач погодився з визначеною у вказаних документах новою ціною.

17 серпня 2016 року між ТОВ "Фінансова компанія "Локо" (далі - позивач), як фактором, та ТОВ "Виробничо-технічна агенція", як клієнтом укладено Договір факторингу № 1 (далі - Договір факторингу), відповідно до умов якого фактор зобов'язався передати грошові кошти в сумі 493 500,00 грн. в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язався відступити факторові своє право грошової вимоги до відповідача в розмірі 987000,00 грн. (а.с.17-20).

Відповідно до умов п. 6.1 та п. 6.2 Договору факторингу для здійснення факторингової операції Клієнт передає Факторові документи, визначені Додатком № 1 до цього Договору ("Акт приймання-передачі документів"). Визначені у Додатку № 1 до цього Договору документи Клієнт зобов'язаний передати Фактору в день підписання цього Договору.

17 серпня 2016 року на виконання зазначених умов Договору факторингу, третьою особою за Актом приймання-передачі передано позивачу всі документи щодо відносин з відповідачем по Договору № 27/09 від 05.12.2013 р. (а.с. 16).

Відповідно до п. 2 Акту третьою особою передано позивачу Додаткову угоду від 10.11.2014 р., якою змінено реквізити сторін договору.

При цьому, відповідно до п. 3 Акту приймання-передачі документів до Договору факторингу, третьою особою передано позивачу Додаткову угоду № 2 від 10.11.2014 р. до Договору на виконання проектних робіт з відповідними додатками, якою змінено вартість робіт.

Вказаний Акт було подано разом з позовною заявою, проте суд першої інстанції на його зміст уваги не звернув, а тому припустився неповного з'ясування обставин вказаної справи.

Поряд з цим, п. 3 Акту свідчить про обізнаність третьої особи та позивача про те, що дійсною вимогою є сплата заборгованості за виконані роботи у суму 518331,44 грн., а тому колегія суддів приймає до уваги додані відповідачем до апеляційної скарги Додаткову угоду № 2, якою внесено зміни у Додаток № 2 до Договору в частині Кошторису № 2 та Кошторису № 3, а також Акт № 2 від 10.11.2014 р., згідно з кошторисом № 2 та Акт № 3 від 10.11.2014 р., згідно з кошторисом № 3 про виконані роботи за Договором № 27/09.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 2 ст. 1081 ЦК України, грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.10.2012 р. у справі № 3-42гс12 (23/236), від 01.04.2015 р. у справі № 3-30гс15 (911/2445/14)

Враховуючи викладені обставини, на підставі договору факторингу №1 від 17.08.2016 р. та акта передачі документів від 17.08.2016 р. позивач отримав належне третій особі право вимоги до відповідача щодо невиконаних зобов'язань з оплати виконаних по Договору робіт на суму 518331,44 грн.

18 серпня 2016 року третя особа повідомила відповідача про відступлення позивачу права вимоги за Договором № 27/09 від 05.12.2013 р. (а.с. 14). Направлення вказаного повідомлення підтверджується описом вкладення у цінний лист на ім'я відповідача та фіскальним чеком (а.с. 15).

22 серпня 2016 року позивач направив на адресу відповідача претензією № 1-П, у якій вимагав виконання зобов'язань за Договором № 27/09 від 05.12.2013 р. зі сплати заборгованості у сумі 987 000,00 грн., пеню у сумі 182 837,68 грн. та 3/% річних у сумі 78 554,38 грн. на користь позивача, якому було відступлено право вимоги (а.с. 13). Направлення вказаної претензії підтверджується описом вкладення у цінний лист та поштовим чеком (а.с. 13).

Доказів виконання вказаної претензії матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене та те, що позивачем було набуто належне третій особі право вимоги до відповідача щодо невиконаних зобов'язань з оплати виконаних на суму 518331,44 грн., а тому саме у вказаній частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.2005 р.) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.2004 р.) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності.

Отже, відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках відповідного бюджету не є підставою для звільнення відповідача (від відповідальності за порушення зобов'язання зі сплати виконаних третьою особою робіт, а посилання відповідача на те, що він не отримував бюджетних коштів на вказані роботи у 2013 році не звільнюють його від обов'язку сплатити за виконані третьою особою роботи, вартість яких була погоджена сторонами у Договорі на виконання проектних робіт з урахуванням Додаткової угоди № 2 від 10.11.2014 р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На виконання умов вказаного договору, третьою особою та відповідачем складено та підписано накладну № 1 до Договору № 27/09 від 15.10.2013 р., у яких зазначено про виконання обумовлених Договором робіт та про їх передачу 05.12.2013 р. (а.с. 27). Посилання на вказану накладну також міститься у Акті № 2 та Акті № 3 від 10.11.2014 р. (а.с. 136-137).

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору, розрахунки за виконані роботи здійснюється у порядку передбаченому бюджетним законодавством України та проводяться в національній валюті у безготівковій формі шляхом перерахування належних до сплати сум на поточний рахунок виконавця протягом 30 календарних днів з дати підписання сторонами акту про виконанні роботи. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок з виконавцем здійснюється протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати надходження такого фінансування на реєстраційний рахунок замовника.

Відтак, датою виконання робіт за Актами та передачі їх замовнику є 05.12.2013 р., тому саме з цієї дати рахується 30-ти денний строк наданий відповідачу на оплату виконаних робіт.

Здійснивши перерахунок розміру інфляційних втрат та 3% річних, з урахуванням сум заборгованості, що підлягає до стягнення, колегія суддів приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає до стягнення 514610,47 грн. втрат від інфляції та 45332,18 грн. 3% річних, нарахованих за період з 06.01.2014 р. по 05.12.2016 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Статті 1 та 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" також вказують, що пеня за прострочення грошових зобов'язань встановлюється за згодою сторін, а її розмір, який повинен застосовуватись, не визначається даним законом, а натомість лише обмежується ним (подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня).

Тому, враховуючи відсутність між сторонами вказаного спору письмових домовленостей щодо забезпечення виконання зобов'язань з оплати робіт пенею, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 153431,18 грн. пені.

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти до висновку про неповне з'ясування місцевим господарським судом фактичних обставин справи, а отже, і порушення вимог ст. 43 ГПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна Комунального підприємства "Бессарабський ринок" на рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2017 року у справі №910/22062/16 підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2017 року у справі №910/22062/16 підлягає зміні.

Згідно ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково (на 45,4126%) апелянту належить відшкодувати за рахунок позивача судовий збір у сумі 14801,21 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 4 ч. 1 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104 ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Бессарабський ринок" на рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2017 року у справі №910/22062/16 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01 лютого 2017 року у справі №910/22062/16 змінити, резолютивну частину вказаного рішення викласти у наступній редакції:

"І.Позов задовольнити частково.

ІІ. Стягнути з Комунального підприємства "Бессарабський ринок" (01004, м. Київ, Бессарабська площа, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЛОКО" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 129, )

518 331 (п'ятсот вісімнадцять тисяч триста тридцять одну) грн. 44 коп. заборгованості,

514 610 (п'ятсот чотирнадцять тисяч шістсот десять) грн. 47 коп. втрат від інфляції,

45 332 (сорок п'ять тисяч триста тридцять дві) грн. 18 коп. 3% річних,

та 16174 (двадцять сім тисяч триста двадцять вісім) грн. 11 коп. витрат зі сплати судового збору. У іншій частині позову - відмовити."

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЛОКО" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 129, ) на користь Комунального підприємства "Бессарабський ринок" (01004, м. Київ, Бессарабська площа, 2, ) судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції у сумі 14 801 (чотирнадцять тисяч вісімсот одну) грн. 21 коп.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

5. Справу №910/22062/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

Г.А. Жук