ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2017 р.Справа № 922/4726/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши справу

за позовом Публічне АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна залізниця", м. Харків
до ДП "Завод ім.В.О. ОСОБА_1", м. Харків
про витребування майна з чужого незаконного володіння
за участю :

редставника позивача - ОСОБА_2, дов.від 28.10.2016р., ОСОБА_3, дов.ід 28.10.2016 р.,

представника відповідача - ОСОБА_4, дов.від 28.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд зобов"язати відповідача в строк 30 календарних днів з моменту набрання чинності судовим рішенням по справі повернути позивачу передане майно, що належить позивачу.

В судовому засіданні 26.01.2017 р. представник позивача в обґрунтування свого позову зазначила, що на підставі укладеного між СТГО "Південна залізниця" та відповідачем договору на модернізацію дизелів 1Д80Б, 4Д80Б тепловозів 2ТЕ-116 , ЧМЕ-3 від 12.06.2008 р. , відповідачу було передано на модернізацію дизелі 1Д80Б, 4Д80Б тепловозів 2ТЕ-116 , ЧМЕ-3 в кількості 8 та 6 штук, однак умови договору відповідачем не виконані, дизелі не модернізовані та не повернуті позивачу.

Представник відповідача заперечувала проти позовної заяви, з тих підстав, що в підтвердження передачі відповідачу дизелів, позивачем не надано належних доказів, що відповідачем не доведено належності його повноважень в частині подання позовів в інтересах ПАТ "Укрзалізниця" та не доведено правонаступництво між СТГО "Південна залізниця" та регіональною філією "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця".

Крім того, представник відповідача надала клопотання про припинення провадження у справі на тій підставі, що на її думку, цей спір повинен розглядатися не в окремому позовному провадженні, а в межах справи про банкрутство.

Заслухавши представників сторін, враховуючи необхідність отримання додаткових доказів по справі, суд відклав розгляд справи на 28.02.2017 р.

24.02.2017 р. від позивача надійшли додаткові пояснення по суті спору з доданими до них документами.

27.02.2017 р. від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні 28.02.2017 р. представник відповідача заявила про застосування строку позовної давності.

Крім того, представник відповідача просила суд залишити позов без розгляду на тій підставі, що позивач не надає витребуваних судом документів, необхідних для вирішення спору по суті.

Також, представник відповідача зазначила, що відсутні будь-які первинні документи щодо передачі відповідачу спірного майна, що керівник ДП "Завод імені ОСОБА_1" не уповноважував заступника генерального директора ОСОБА_5 на підписання акту звірки ремфонду електричних машин, що акт приймання і попереднього зовнішнього огляду дизелів позивачем не наданий , що факт знаходження на балансі позивача спірного майна не є доказом права власності чи законного володіння, та просила відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача надала додаткові докази в обгрунтування позовних вимог.

Представник відповідача надав заяву про продовження строку розгляду справи на 15 днів, яка задоволена судом та продовжено строк розгляду справи на 15 днів, тобто до 15.03.2017 р.

Враховуючи необхідність ознайомлення сторонами з доданими до позову документами, суд відклав розгляд справи на 09.03.2017 р. та зобов"язав позивача надати суду докази виконання спірного договору (акти приймання і попереднього зовнішнього огляду спірних дизелів та інше), докази того, що в наданих до позовної заяви актах звірки зазначені саме спірні дизелі, докази знаходження спірного майна на праві власності позивача, докази передачі відповідачу спірної давальницької сировини, пояснення з приводу наданих відповідачем заяв, клопотань та пояснень.

07.03.2017 р. до суду надійшли від позивача додаткові пояснення по справі, а також заперечення щодо застосування строку позовної давності, оскільки на його думку строк позовної давності не сплинув.

07.03.2017 р. від відповідача також надійшли додаткові заперечення на позов, в яких відповідач наполягає на залишенні без розгляду заяви, а також вказує на відсутність доказів передачі відповідачу спірного майна та відсутність наявності повноважень у начальника регіональної філії "Південна залізниця ПАТ "Укрзалізниця" та першого заступника начальника регіональної філії "Південна залізниця ПАТ "Укрзалізниця" на уповноваження третіх осіб на підписання позовної заяви.

В судове засідання 09.03.2017р. представник позивача надала додаткові пояснення по справі щодо належності позивачу на праві власності спірного майна, а саме: картки складського обліку матеріалів.

В судовому засіданні 09.03.2017 р. оголошено перерву до 13.03.2017 р. для необхідності ознайомлення сторонами з наданими документами та можливістю надати додаткові пояснення та докази.

В судовому засіданні 13.03.2017 р. представник позивача наполягала на задоволенні позову, надала додаткові пояснення стосовно того, що ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" є належним позивачем.

Представник відповідача заперечувала проти позову та вважає його необґрунтованим та недоведеним належними доказами.

Розглянувши клопотання відповідача про припинення провадження у справі суд відмовляє в його задоволенні виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.12.2011 р. порушено провадження у справі № 5023/10655/11 про банкрутство ДП "Завод ім. В.О. Малишева", яке на цей час перебуває на стадії розпорядження майном.

Відповідно до пункту 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» (у редакції, яка набула чинності 19 січня 2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, щодо процедури банкрутства відповідача підлягають застосуванню норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» у редакції, чинній до 19 січня 2013 року, положення якого не встановлюють особливостей підвідомчості спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, що виникли після порушення провадження у справі про банкрутство до визнання його банкрутом.

Однак, пунктом 7 частини 1 статті 12 ГПК (у редакції зі змінами від 18 січня 2013 року) встановлено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах із майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Наведене дає підстави для висновку, що Управління може звернутися у позовному провадженні з вимогами про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій до ДП "Завод ім. В.О. Малишева" , які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство останнього, до господарського суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Таку правову позицію підтверджено постановою Верховного суду України від 02.12.2015 р. по справі № 911/4212/12.

Щодо питання розгляду даної справи в межах справи про банкрутство або в позовному провадженні, то суд виходив з того, що відповідно п.7.4 Засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду Харківської області, справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство розглядає суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Заяви (позовні заяви) розподіляються між суддями в наступному порядку:

7.4.1. судді, в провадження якого перебуває справа про банкрутство, без застосування автоматизованого розподілу передаються:

а) заяви про визнання грошових вимог кредиторів до боржника (банкрута);

б) заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) або майнових дій боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, які заявлені в порядку ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»;

в) позовні заяви про стягнення заробітної плати; про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника (банкрута); інші позовні заяви із майновими та немайновими вимогами до боржника (банкрута).

Позовні заяви, зазначені у п.п. «в» п.п.7.4.1 Засад, передаються судді, який розглядає пов'язану справу про банкрутство. Суддя вирішує, чи розглядати дану справу в порядку позовного провадження в межах окремої справи або об'єднувати її зі справою про банкрутство і розглядати в межах цієї справи.

Суддею вирішено цей спір розглядати в порядку позовного провадження в межах окремої справи, оскільки відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції 1999 року, в процедурі розпорядження майном судом в межах справи про банкрутство розглядаються конкурсні вимог кредиторів, розгляд питання щодо повернення боржником майна іншій особі в межах справи про банкрутство не передбачено.

Щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, то суд відмовляє в його задоволенні виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Підпунктом 4.9 п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Ухвалами суду від 28.12.2016 р., 26.01.2017 р. та від 28.02.2017 р. дійсно було витребувано у позивача акти приймання і попереднього зовнішнього огляду спірних дизелів, проте позивачем вони не надані не з причин небажання їх надати, а у зв"язку з їх відсутністю

Більш того, відповідно до ст. 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд відмовляє в її задоволенні, оскільки позивач довідався про порушення свого права тільки 18.09.2015 року з листа начальника юридичного відділу ДП "Завод імені ОСОБА_1" про необхідність документального підтвердження передачі відповідачу спірного майна. Отже, строк позовної давності з цієї дати не сплинув.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 10.04.2012р. № 212 змінено найменування Статутного територіально-галузевого обєднання "Південна залізниця" на Державне підприємство "Південна залізниця"

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 р. № 200 утворено публічне акціонерне товариство Українська залізниця на базі підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, в тому числі Державного підприємства Південна залізниця (01072609).

Регіональна філія "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" є відокремленим підрозділом ПАТ "Українська залізниця", який не має статусу юридичної особи, філія діє від імені товариства та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством повноваження у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства (п.2.1 Положення про регіональну філію "Південна залізниця" ПАТ "Українська залізниця". Відповідно до п.2.8 Положення філія має право від імені Товариства відповідно до наданих повноважень та довіреності, в тому числі, виступати позивачем у судах всіх інстанцій.

12.06.2008 р. між Статутним територіально-галузевим обєднанням «Південна залізниця» та державним підприємством «Завод ім. Малишева» був укладений договір на модернізацію дизелів 1Д80Б, 4Д80Б тепловозів 2ТЕ116. ЧМЕ-3 № П/Т-081072/НЮ/417дп (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, предметом договору є проведення модернізації дизелів 1Д80Б, 4Д80Б тепловозів 2ТЕ116, ЧМЕ-3 у кількості згідно додатку №1 , який є невід"ємною частиною цього договору. у кількості згдіно Додатку №1, який є невід"ємною частиною цього договору.

Відповідно додатку №1 до Договору кількість дизелів складала 14 шт.

У додатку №2 до договору зазначено графік подачі на модернізацію і здача з модернізації дизелів 1Д80Б, 4Д80Б тепловозів 2ТЕ116, ЧМЕ-3.

Відповідно до п.2.1 Договору, подача виконавцю дизелів проводиться по Графіку подачі на модернізацію та здачі з модернізації дизелів по додатку №2, узгодженим замовником та виконавцем, згідно вимог "Положення про порядок передачі в ремонт і видачі з ремонту рухомого складу", затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 261 від 22.04.2002 р.. Додаток є невід"ємною частиною Договору.

Відповідно до п.2.2 Договору, здача та приймання на модернізацію дизелів 1Д80Б, 4Д80Б оформлюється "ОСОБА_4 приймання і попереднього зовнішнього огляду дизелів 1Д80Б, 4Д80Б" за підписом уповноважених представників замовника та виконавця.

Розділ 3 Договору визначає обов"язки сторін Договору, а саме:

- Виконавець зобовязується виконати модернізацію дизелів 1Д80Б, 4Д80Б в обємах згідно Додатку №1, а також додаткові роботи виявлені при прийманні, розбиранні та дефектації в термін, що встановлений графіком по Додатку №2. Необхідність додаткових робіт оформляється двосторонніми актами, на підставі яких укладається додаткова угода, з дотриманням вимог п.4.2. цього Договору.

- Замовник зобовязується подати Виконавцю на модернізацію дизелів 1Д80Б, 4Д80Б в строки згідно з погодженими графіками (Додаток №2), прийняти після модернізації дизелів 1Д80Б, 4Д80Б від Виконавця, сплатити Виконавцеві всі роботи згідно з умовами цього Договору, а також витрати на пересилання (залізничний тариф, вартість пакування).

Відповідно п.4.4 Договору, Замовник проводить розрахунок за модернізацію дизелів 1Д80Б, 4Д80Б акцептуванням рахунку на підставі акту приймання виконаних робіт в депо, оформляється на протязі 5 календарних днів, від дати надходження дизелів 1Д80Б, 4Д80Б депо, з послідуючою його оплатою протягом 15 банківських днів.

Відповідно п.4.5 Договору, за погодженням Сторін та з метою своєчасного виконання модернізації дизелів 1Д80Б, 4Д80Б можлива поставка Замовником Виконавцю давальницької сирові (турбокомпресори, генератори, збудник і т. ін.).

Відповідно п.4.6 Договору, з урахування Додаткової угоди №2 від 19.12.2008 р. до Договору, сума даного Договору, визначена за погодженими договірними цінами, складає 5196473,00 грн., ПДВ 1039294,60 гра., разом з ПДВ 6235767,60 грн.

Відповідно п.9.2 Договору, даний договір вступає в силу з моменту підписання Сторонами і діє до 31.12.2008 р.

Позивач в позовній заяві просить суд зобов"язати передати відповідачу дизель 4Д80Б №20, головний генератор ТД802 № 1559912 , дизель 1Д80Б № 21АА, генератор синхронний ГС501А, стартер-генератор ПСГУ2 , збудник ВС650, два ротори 4120.06.100-01 , дві тяги , два кожуха соплового апарата 4120.00.060 , два газоприймальних корпуси 4120.03.100, чотири підшипника опорних , два апарата соплових ТК41,00.270сб, чотири корпуси упорного підшипника, два вхідника, два соплових вінця, два дифузори, чотири підпятники, вісім кілець ущільнювальних.

В якості доказів передачі на модернізацію вказаних дизелів та давальницької сировини позивач надав наступні документи:

- акт звірки ремонтного фонду ТЧ Харків - Сортувальний Південної залізниці, який знаходиться у ДП завод ім ОСОБА_1 станом на 01.10.2010р., в якому зазначено найменування :Дизель-генераторна установка в кількості 1 шт, з якого неможливо становити, що це саме та дизель-генераторна установка, яка зазначена в Договорі,

- акт звірки ремонтного фонду ТЧ Харків - Сортувальний Південної залізниці, який знаходиться у ДП завод ім. Малишева станом на 01.10.2011р., в якому зазначено найменування: Дизель-генераторна установка (Д/Г4Д80Б) в кількості 1 шт, з якого неможливо становити, що це саме та дизель-генераторна установка, яка зазначена в Договорі,

- акт звірки ремфонду від 18.01.2013 р. , в якому зазначено найменування ремфонду, який є в наявності на території ДП завод ім. Малишева: Дизель-генераторна установка (Д/Г4Д80Б) в кількості 1 шт., з якого неможливо становити, що це саме та дизель-генераторна установка, яка зазначена в Договорі,

- акт звірки ремфонду електричних машин станом на 01.08.2014 р. , в якому зазначено найменування ремфонду локомотивного депо Гребінка Південної залізниці, який знаходиться на ДП завод ім.Малишева : дизель 1Д80Б № 21 (1шт.), генератор синхронний ГС501А (1 шт.), стартер-генератор ПСГУ2 (номер 4755 1 шт.), збудник синхронний ВС-650 (SАП 1 шт), ротор 4120.06.100-01 (2 шт), тяга (2 шт.), кожух соплового апарата 4120.00.060 (2 шт.), газоприймальний корпус 4120.03.100 (2 шт.), підшипник опорний 3508.00.210сб (4 шт.), апарат сопловий ТК41.00.270сб (2 шт.), корпус упорного підшипника (4 шт.), вхідник (2 шт.), сопловий вінець (2 шт.), дифузор (2 шт.), підпятник (4 шт.), кільце ущільнююче (8 шт.), з якого невідомо за яким договором знаходиться це обладнання на підприємстві відповідача, та найменування вказаного дизеля 1Д80Б № 21 не співпадає з найменуванням спірного дизеля 1Д80Б № 21АА,

- листи позивача до відповідача про повернення дизеля 4Д80Б №20 з головним генератором ТД802 № 1559912 та дизеля 1Д80Б № 21АА,

- телеграма НЗТ Уманця про забезпечення подачі в ремонт ДП Завод ім.Малишева згідно договору П/Т-081072/НЮ від 12.06.2008 р. дизелів 1Д80Б НР 21 24, в якій номер договору не відповідає номеру Договору та найменування дизеля також не співпадає зі спірним,

- акт від 02.07.2008 р. огляду дизелів 1Д80Б № 21, № 24, які зняті з тепловозу 2ТЄ116 № 847 для відправлення з локомотивного депо Гребінка на ДП завод ім. Малишева, в якому не співпадає найменування дизеля та тепловозу,

- акт некомплектності дизель-генератора 1Д80Б № 21, який прибув 09.07.2008 р в цех "430" на ремонт ТР-3, в якому також не співпадає найменування дизеля,

- квитанція про приймання вантажу: дизель генераторна установка 4Д80Б без підтвердження доставки одержувачу - ДП Завод ім.Малишева станція призначення Харків-Балашовський, з якої неможливо становити, що це саме та дизель-генераторна установка, яка зазначена в договорі, а також відсутнє посилання на Договір,

- квитанція про приймання вантажу : дизель генераторна установка 4Д80Б №21 без підтвердження доставки одержувачу - ДП Завод ім.Малишева, станція призначення Харків-Балашовський, в якому також не співпадає найменування дизеля та відсутнє посилання на Договір.

- акт первісного огляду дизель-генератора 4Д80Б № 01 АБ, акт технічного огляду дизель-генератора 4Д80Б №11 ВД, акти приймання для огляду дизеля 1Д80Б №28, акт виконаних робіт від 03.07.2008 р. про установку на 1Д80Б 330ВЛ "регулятора частоти вращения", акт огляду дизеля 1Д80Б№24 при відправленні на ДП завод ім. Малишева, які не містять посилання на Договір та не містять інформації по спірним дизелям,

- довідки без дати, заступника начальника структурного підрозділу "Служба локомотивного господарства" , заступника начальника відділу організації ремонту та начальника служби локомотивного господарства регіональної філії про підтвердження оплати модернізації дизелів 1Д80Б № 28, № 13, № 24, №7, №29, 4Д80Б № 9, №1, №11, №7 не є належним доказом здійсненої оплати, оскільки позивачем не надано первинної документації та банківських виписок з цього приводу,

- лист заст.генерального директора по виробництву ж/д продукції ОСОБА_6, якому повідомлено, що згідно договору № П/Т-081072/НЮ від 12.06.2008 р. дизель-генераторна установка 4Д80Б №20 з головним генератором ТД802 № 1559912, дизель 1Д80Б № 21 АА находяться на ДП завод ім. Малишева в розбірному стані та можуть бути самостійно забрані у випадку сплати витрат на їх розібрання та дефектовку в сумі 53500,0 грн., містить інший номер договору та відсутність доказів пов"язаності дизель-генераторної установки 4Д80Б №20 з головним генератором ТД802 № 1559912 та дизеля 1Д80Б № 21 АА з Договором,

В обгрунтування своїх заперечень, відповідач надав лист головного інженера та головного бухгалтера ДП Завод ім. Малишева про те, що за даними бухгалтерського обліку спірне майно не обліковується на підприємстві, а також залишки ТМЦ в ремонті ДП "Завод ім.Малишева" станом на 06.12.2016 р., залишки товарно-матеріальних цінностей станом на 01.12.2016 р., та листи відповідача до позивача щодо необхідності підтвердження факту передачі в рамках договору № П/Т-081072/НЮ/417дп від 12.06.2008 р. дизелів 1Д80Б, 4Д80Б тепловозів 2ЕУ-116, ЧМЕ-3 та факту підтвердження права власності залізниці на вказані дизеля первинною документацією

Як було зазначено вище, пунктом 2.1 Договору визначено, що подача Виконавцю дизелів 1Д80Б, 4Д80Б проводиться по «Графіку подачі на модернізацію та здачі з модернізації дизелів 1Д80Б, 4Д80Б» (додаток №2 до Договору) згідно вимог Положення про порядок подачі в ремонт і видачі з ремонт рухомого складу, затвердженого наказом Міністерства транспорту України №261 від 22.04.2002р.

Здача та приймання на модернізацію дизелів 1Д80Б, 4Д80Б оформлюється «ОСОБА_4 приймання і попереднього зовнішнього огляду дизелів 1Д80Б, 4Д80Б» за підписом уповноважених представників Замовника і Виконавця.

Відповідно до п.п.2.2-2.4 Положення про порядок подачі в ремонт і видачі з ремонт рухомого складу, затвердженого наказом Міністерства транспорту України №261 від 22.04.2002р. (далі - Положення), графік подачі в ремонт РС, що погоджується сторонами на наступний квартал, повинен включати в себе пономерний список з вказівкою року будівництва, номера та типу, виду ремонту, перелік робіт з модернізації, терміни подачі в ремонт та можливо інші відомості за згодою сторін. Графік подачі в ремонт вузлів та агрегатів повинен включати повну назву, їх кількість, вид ремонту, необхідність проведення модернізацій із зазначенням проекту, терміни подачі. Узгоджені та підписані уповноваженими представниками Замовника та Виконавця графіки додаються до договору на ремонт. Зміни в підписані пономерні графіки вносяться тільки за погодженням сторін.

Як вбачається з наданого до справи Графіку подачі на модернізацію і здачі з модернізації, який є додатком №2 до Договору, він включає тип, серію, кількість та дату подачі на модернізацію та здачі для слідування в депо приписки, з якого вбачається, що передачі підлягали 8 дизелів 1Д80Б та 6 дизелів 4Д80Б.

Інших даних щодо номеру цих дизелів, в тому числі тих, на яких наполягає позивач, а саме: дизель 4Д80Б №20 та дизель 1Д80Б № 21 АА, які повинні були бути направлені на модернізацію ані графік ані Договір з додатками не містить.

Відповідно п.3.4. Положення, на кожний прийнятий в ремонт РС складається акт приймання і попереднього зовнішнього огляду по формі ЗРУ1 для тягового рухомого складу і ЗРУ25 для пасажирських вагонів, в якому відзначаються: номенклатура та комплектність об'єкту ремонту та його складових частин; конструктивні та інші особливості тягового рухомого складу; раніше виконані на об'єкті ремонту (будівними та ремонтними заводами, локомотивними депо) модернізації, конструктивні зміни вузлів та агрегатів; виявленні при здачі та прийманні РС в ремонт відсутні складові частини, деталі або інші відхилення від конструкторської документації, що вимагають їх заміни; наявність супровідної документації; інструмент, інвентар та обладнання для провідників, що приймається на зберігання;

Відповідно п.3.5 Положення, акт приймання і попереднього зовнішнього огляду підписується представником Замовника та представником Виконавця. В разі необхідності залучається представник інспекції Укрзалізниці (там, де вона є). Початком ремонту РС вважається дата підписання Виконавцем акту про приймання рухомого складу в ремонт.

Відповідно п. 3.6 Положення , при здачі кожної одиниці РС Замовник повинен передати Виконавцю такі документи:

- Технічний паспорт, а також паспорти (формуляри або документи, що їх замінюють) на вузли, на які вони передбачені, та інше устаткування, одержане на умовах для провідників, які прибули з РС, які виконавцем приймаються по двосторонній відомості або опису з зазначенням їх стану, зберігаються і повертаються при випуску рухомого складу з ремонту в тій же кількості, в якій вони були здані Виконавцю. При неповерненні - сплачується їх вартість по цінах, що діють на момент здачі.

Позивачем не надано до суду актів приймання і попереднього зовнішнього огляду спірних дизелів, а також будь яких документів стосовно передачі давальницької сировини, а також доказів передачі відповідачу при передачі спірного майна технічної документації по двосторонній відомості чи опису, як цього вимагає Договір та Положення.

Крім того, з наданих позивачем карток складського обліку матеріалів неможливо встановити тотожність зазначеного обладнання зі спірним майном.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов"язки.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

За змістом статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (стаття 901 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з положень ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В п. 2.5 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено: «Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано до суду актів приймання і попереднього зовнішнього огляду спірних дизелів, будь-яких документів стосовно передачі давальницької сировини, доказів передачі відповідачу технічної документації по дизелям по двосторонній відомості чи опису, як цього вимагає Договір та Положення, а також враховуючи недоведеність того, що спірні дизелі відносяться до Договору, суд не вбачає підставі для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 11, 509, 525, 526, 530, 629, 901-903 Цивільного кодексу України , статтею 193 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити відповідачу в задоволенні клопотання (вх. № 2285 від 24.01.2017 р.) про припинення провадження у справі.

Відмовити відповідачу в задоволенні клопотання (вх. № 6632 від 27.02.2017 р.) про залишення позову без розгляду.

Відмовити відповідачу в задоволенні заяви (вх. № 27.02.2017 р.) про застосування строку позовної давності.

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 20.03.2017 р.

Суддя ОСОБА_7