ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
КОЛЕГІЯ З РОЗГЛЯДУ СПРАВ ПРО БАНКРУТСТВО
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про визнання банкрутом

"19" квітня 2017 р. Справа № 5019/104/11

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р.,

при секретарі судового засідання Морозу С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Бистрицька сільськогосподарська машинно-технологічна станція",

за участі представників:

Від кредиторів: НАК "Украгролізинг" - Куляша О. І.;

Від боржника: не з'явився;

Від Головного територіального управління юстиції у Рівненській області - Купчинська Л.Л.;

Ліквідатор: Сокотун В. А.;

За участі органу прокуратури Рівненської області - Кондратюк А.В.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Рівненської області від 24.12.2013 року ВАТ "Бистрицька СМТС" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором боржника Сокотуна В.А.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 03.04.2017 р. продовжено строк ліквідаційної процедури боржника та строк повноважень ліквідатора до 24.06.2017 р.

24.03.2017 року від ОСОБА_6 надійшла заяви про визнання кредиторських вимог до ВАТ "Бистрицька "СМТС", яка ухвалою суду призначена до розгляду в судовому засіданні на 19.04.2017 року.

18.04.2017 року від ліквідатора надійшов відзив на вищевказану заяву про визнання кредиторський вимог, відповідно до якого останній визнав вимоги ОСОБА_6 до боржника в сумі 9 013,36 грн. черговість задоволення перша.

Господарський суд, заслухавши в судовому засіданні учасників провадження у справі, дослідивши матеріали справи та врахувавши обставини по справі, встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 11 Розділу X Прикінцеві та Перехідні положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон про банкрутство) (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 року) передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Отже, суд дійшов висновку про застосування при здійсненні ліквідаційної процедури у даній справі норм Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 року, оскільки ліквідаційну процедуру щодо боржника введено постановою суду від 24.12.2013 року, тобто, після набрання чинності зазначеним Законом, що мало місце 19.01.2013 року.

Пунктом 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 р. № 01-06/606/2013 визначено, що після оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом заяви з грошовими вимогами, що виникли під час проведення процедур банкрутства, надсилаються кредиторами безпосередньо до господарського суду. Розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку що і грошових вимог, заявлених на підставі ст.23 Закону.

В силу вимог ст. 38 Закону про банкрутство з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 23 Закону про банкрутство особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування і на вимоги Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та/або її дочірнього підприємства, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії, щодо сплати заборгованості (у тому числі неустойки, 3 відсотків річних та інфляційних втрат) за поставлений/спожитий природний газ, що утворилася станом на 1 травня 2015 року.

До господарського суду із заявою про визнання кредиторських вимог до ВАТ "Бистрицька "СМТС" звернувся кредитор ОСОБА_6 з грошовими вимогами в сумі 9 013 грн. 36 коп. (підтверджено рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 23.07.2013 року по справі №555/666/13-ц).

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом та мають значення для вирішення спору. Отже, вищезазначені факти є преюдиціальними і для ліквідатора, а вимоги кредитора такими, що обов'язково вносяться ліквідатором до реєстру вимог кредиторів згідно з черговістю.

Згідно ст. 45 Закону про банкрутство кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. Зокрема, у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі.

Грошові вимоги вказаного кредитора є поточними, підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак визнаються судом в повному обсязі та підлягають задоволенню у першу чергу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 38, 40, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд -

УХВАЛИВ :

1. Визнати вимоги ОСОБА_6 в сумі 9 013 грн. 36 коп. - черговість задоволення вимог перша.

2. Ліквідатору внести зміни до реєстру вимог кредиторів ВАТ "Бистрицька "СМТС" згідно п. 1 даної ухвали.

Ухвалу направити всім учасникам провадження у справі.

Суддя Войтюк В.Р.