УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.04.2017Справа № 910/6050/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву РОЯЛТОН ОВЕРСІЗ

до Державної служби інтелектуальної власності України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Бергнер Україна", Голан Муртаза

про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів та послуг, зобов'язання вчиниити дії, скасувати рішення

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № б/н від 07.04.2017 (вх. № 6050/17 від 12.04.2017) і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною 1 статті 54 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Приписами ст. 237 ЦК України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до ч.ч 1, 3 якої представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник від імені особи, яку він представляє, здійснює тільки певні юридичні дії внаслідок повноваження. Наявність у представника повноважень є обов'язковою умовою будь - якого представництва.

Документи, що посвідчують повноваження представників, і порядок їх оформлення визначаються ст. 28 ГПК України, відповідно до частини 3 якої представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіренісю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно ст. 1 Закону України "Про інформацію", документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Отже, довіреність - це передбачена законом матеріальна форма фіксації та зберігання інформації щодо конкретно - визначених повноважень, які одна особа надає іншій для представництва перед третіми особами.

Частиною 3 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

До господарського суду з позовною заявою № б/н від 07.04.2017 звернулась компанія РОЯЛТОН ОВЕРСІЗ.

Позовна заява № б/н від 07.04.2017 від імені позивача підписана представником РОЯЛТОН ОВЕРСІЗ Уртаєвим О.І.

На підтвердження повноважень вказаного представника до позовної заяви додано нотаріально засвідчену та апостилізовану копію спеціальної довіреність від 13.03.2017 з перекладом на українську мову (далі - Довіреність).

Зі змісту Довіреності вбачається, що РОЯЛТОН ОВЕРСІЗ (далі - Компанія) уповноважив Уртаєва Олега Ігоревича (далі - Представник) "бути законним представником Компанії з метою управління діяльністю Компанії в Україні з усіма правами й повноваженнями, які включають, зокрема, захист інтелектуальної власності, що належить Компанії".

Разом з тим, суд звертає увагу, що за наведеною довіреністю Представнику надано право лише "подавати позовні заяви" (т.т. здійснювати безпосередні дії, зокрема направляти поштою, подавати нарочно до відповідних судових установ тощо), тоді як право на підписання позовної заяви фактично Представнику не надано.

З огляду на зазначене, суду не доведено, що подана до Господарського суду міста Києва позовна заява № б/н від 07.04.2017 компанії РОЯЛТОН ОВЕРСІЗ підписана особою, яка має права її підписувати.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 частини 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що на позивача покладається обов'язок додати до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви № б/н від 07.04.2017 позивач заявив наступні позовні вимоги:

- визнати недійсним свідоцтво України на знак для товарів і послуг №86828 від 25.01.2008 щодо послуг 21 класу міжнародної класифікації товарів і послуг, видане Товариству з обмеженою відповідальністю "Бергнер Україна" (далі - вимога 1) та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання свідоцтва України на знак для товарів і послуг №86828 від 25.01.2008 р. недійсним повністю щодо послуг 21 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність" (далі - вимога 2);

- скасувати рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 25.10.2016 №20562 про перехід прав власності на знак для товарів і послуг "Веrgпег" згідно з свідоцтвом №86828 від 25.01.2008 (далі - вимога 3).

Отже, позивачем фактично заявлено 3 (три) вимоги немайнового характеру.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 № 1801-VIII прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600,00 грн.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600,00 грн.).

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи викладене, при зверненні до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № б/н від 07.04.2017, яка містить три вимоги немайнового характеру, позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 4800,00 грн. (1600,00 грн. х 3), натомість до вказаної позовної заяви додано квитанцію № ПН1061 від 05.04.2017на суму 3200,00 грн., що свідчить про здійснення позивачем сплати судового збору в меншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів Закону України "Про судовий збір", п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Як роз`яснено господарським судам у п. 2.22. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

За наведених обставин, позовна заява № б/н від 07.04.2017 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В.Гумега