номер провадження справи 18/29/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.04.2017 справа № 908/1157/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Осіріс-Вет (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 115-А)

до відповідача приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Кірова, (вул. Героїв України), 175)

про стягнення 504047,44 грн.

зацікавлена особа фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (71100, АДРЕСА_1)

Суддя Носівець В.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2, директор, НОМЕР_1, виданий 23.04.1997 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність б/н від 28.02.2017 р.

від ФОП ОСОБА_1: ОСОБА_4, довіреність № 390 від 10.03.2017 р.

До господарського суду Запорізької області 15.03.2017 р. від товариства з обмеженою відповідальністю Осіріс-Вет та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про заміну сторони у справі № 908/1157/16 на його правонаступника.

Ухвалою суду від 17.03.2017 р. у справі № 908/1157/16 заява прийнята судом до розгляду. В судовому засіданні, призначеному на 30.03.2017 р., оголошувалася перерва на 12.04.2017 р.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до умов укладеного договору від 26.11.2016 р. року, ФОП ОСОБА_1 одержує право замість ТОВ Осіріс-Вет вимагати від ПрАТ Агропромислова компанія належного виконання взятих на себе зобовязань за договором поставки товару № 4 від 01.09.2012 р., а саме: вимагати стягнення на свою користь суми інфляційних втрат у розмірі 445838,87 грн. та 3% річних у розмірі 46598,04 грн. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги положення ст. 25 ГПК України, заявники просили замінити стягувача (позивача, кредитора) у справі № 908/1157/16 товариство з обмеженою відповідальністю Осіріс-Вет, як вибулої сторони, на його правонаступника фізичну особу-підприємця ОСОБА_1.

Відповідач у справі (ПрАТ «Агропромислова компанія») заперечив проти задоволення заяви про заміну сторони у справі № 908/1157/16. У відзиві на заяву зазначив, що рішенням господарського суду Запорізької області від 08.06.2016 р. у даній справі, яким з відповідача на користь позивача стягнуто 46598 грн. 3% річних, 445838,87 грн. інфляційних втрат та 7386,55 грн. судового збору. Вказане рішення ґрунтувалося на рішення господарського суду Запорізької області від 29.05.2013 р. у справі № 908/1641/13, згідно якого з відповідача на користь позивача за договором поставки товару № 4 від 01.09.2012 р. стягнуто вартість поставленого товару 556226,75 грн. 3% річних від простроченої суми 5173,53 грн., втрат від інфляції 897,01 грн., судовий збір № 11245,96 грн. Це судове рішення виконано відповідачем у повному обсязі. З огляду на зміст та суть рішення у даній справі вбачається, що рішення не обґрунтовувалось зобовязаннями відповідача за договором поставки сплатити на користь позивача нараховані ним 3% річних та втрати від інфляції грошових коштів за несвоєчасно сплачену відповідачем суму вартості отриманого товару за договором поставки, оскільки такого зобовязання за договором поставки у відповідача не існувало. Тобто, рішення ґрунтувалося виключно на приписах законодавства. Разом з тим, як вбачається з умов п. 1.2 договору ФОП ОСОБА_1 отримав від позивача за договором право вимоги від відповідача виконання зобовязань по оплаті 3% річних та втрат від інфляції. Відповідач вважає, що у нього за договором поставки таких зобовязань перед позивачем, як сплата 3% річних та втрат від інфляції, нарахованих на несвоєчасно сплачену суму основного боргу не існувало, а також станом на 26.11.2016 р. (дата укладення договору) основний борг за договором поставки повністю сплачений і договір поставки є виконаним та таким, що припинив свою дію. В порушення ч. 1 ст. 514 ЦК України позивач на підставі договору відступив ФОП ОСОБА_1 неіснуючі права вимоги до відповідача за припиненим договором поставки. Також, відповідач зазначав, що позивач просить замінити його в рішенні на ФОП ОСОБА_1 як стягувача, що не передбачається ч. 1 ст. 25 ГПК України. Просив в задоволенні заяви про заміну позивача відмовити.

В судовому засіданні 12.04.2017 р. відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження у справі № 908/1157/16 до розгляду господарським судом Запорізької області справи № 908/699/17 з позовом ПрАТ «Агропромислова компанія» до ТОВ «Осіріс-Вет» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання договору права відступлення вимоги від 26.11.2016 р. недійсним та набрання законної сили рішенням у справі № 908/699/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі, зокрема, в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 908/699/17, суд знаходить заявлене клопотання безпідставним та відхиляє його.

Заслухавши представників сторін та зацікавленої особи, вивчивши надані матеріали, суд встановив:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.06.2016 р. у справі № 908/1157/16 позовні вимоги ТОВ «Осіріс-Вет» задоволено частково та стягнуто на його користь ПрАТ «Агропромислова компанія» 46598,04 грн. 3% річних, 445838,87 грн. інфляційних втрат, 7386,55 грн. судового збору. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.07.2016 р. рішення від 08.06.2016 р. у справі № 908/1157/16 залишено без змін. На виконання рішення від 08.06.2016 р., яке набрало законної сили, видано відповідний наказ від 10.11.2016 р.

Позивач у справі звернувся до господарського суду Запорізької області із заявою про заміну вибулої сторони її правонаступником, в якій просив замінити на підставі ст. 25 ГПК України стягувача (позивача, кредитора) у справі № 908/1157/16 товариство з обмеженою відповідальністю «Осіріс-Вет» як вибулої сторони, на його правонаступника фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у зв'язку з переходом до останнього за укладеним ними договором відступлення права вимоги б/н від 26.11.2016 р. прав вимоги виконання зобовязань ПрАТ «Агропромислова компанія» за договором поставки товару № 4 від 01.09.2012 р., укладеним позивачем та відповідачем у справі.

Як встановлено, товариством з обмеженою відповідальністю «Осіріс-Вет» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (новий кредитор) 26.11.2016 р. укладено договір відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги до приватного акціонерного товариства «Агропромислова компанія» за договором поставки товару № 4 від 01.09.2012 р., що існують на дату укладання даного договору.

Пунктом 1.2 договору про відступлення права вимоги передбачено, що за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від ПрАТ «Агропромислова компанія» належного виконання взятих на себе зобовязань за основним договором, а саме вимагати стягнення на свою користь сум інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання взятих на себе договірних зобовязань та інших вимог, які виникли у звязку із невиконання останнім своїх зобовязань за основним договором, у наступному розмірі: 3% річних за неналежне виконання основного договору за період з 27.04.2013 р. по 16.03.2016 р. в сумі 46598 грн. 04 коп.; інфляційних втрат за неналежне виконання основного договору за період з 01.05.2013 р. по 29.02.2016 р. в сумі 445838 грн. 87 коп.

Право вимоги до ПрАТ «Агропромислова компанія», що передається за даним договором, засновано на господарських договірних правовідносинах поставки (договір № 4 від 01.09.2012 р.) товарно-матеріальних цінностей за видатковими накладними (п. 1.3 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається, договір про відступлення права вимоги від 26.11.2016 р. укладено після прийняття господарським судом Запорізької області рішення у даній справі про стягнення 46598,04 грн. 3% річних, 445838,87 грн. інфляційних втрат, 7386,55 грн. судового збору, яке не виконано станом на час розгляду заяви про заміну сторони. Тобто договір укладено та заміна кредитора відбулась на стадії виконання судового рішення.

Зазначений договір відступлення права вимоги не містить умов щодо передачі первісним кредитором (позивачем у справі) новому кредитору прав вимоги до ПрАТ «Агропромислова компанія» щодо сплати судового збору, який стягнутий за рішенням господарського суду Запорізької області від 08.06.2016 р. та за яким буде здійснюватися примусове виконання рішення органами Державної виконавчої служби на підставі наказу від 10.11.2016 р., у разі його відкриття.

Сторонами у справі не підтверджено та до матеріалів справи не додано доказів відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 10.11.2016 р., виданого на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 08.06.2016 р., що свідчить про те, що позивач не набув прав та обовязків стягувача у виконавчому провадженні. Відповідно до ст. 121-4 ГПК України, приписами якої передбачено порядок заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, позивач не звертався до суду.

Також, суд зазначає, судовий процес з розгляду позовних вимог ТОВ «Осіріс-Вет» про стягнення з ПрАТ «Агропромислова компанія» 3% річних та інфляційних втрат, повязаних з неналежним виконанням договору поставки № 4 від 01.09.2012 р., закінчився з прийняттям відповідного судового рішення, яке підлягає виконанню відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Тому вимога заявника про заміну товариства з обмеженою відповідальністю «Осіріс-Вет» іншою особою саме як позивача на даному етапі є неправомірною.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що заява про заміну стягувача правонаступником задоволенню не підлягає з огляду на те, що заміна кредитора у зобов'язанні, як і саме зобов'язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов'язані з виконанням судового рішення характеру цивільно-правових не мають. Однак, уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена. Крім того статтею 25 ГПК України не передбачено правонаступництво частини прав стягувача, оскільки в межах однієї господарської справи не може існувати двох стягувачів, один з яких не приймав участі у справі на стадії її судового розгляду та не був фактично позивачем у справі.

Оскільки судом не встановлено підстав для заміни сторони її правонаступником, не підлягає задоволенню заява про заміну стягувача (позивача) у справі № 908/1157/16 у звязку з укладенням товариством з обмеженою відповідальністю «Осіріс-Вет» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (новий кредитор) договору відступлення права вимоги від 26.11.2016 р.

Керуючись ст.ст. 25, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Осіріс-Вет» та фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 про заміну стягувача (позивача) відхилити.

Ухвала набрала законної сили 12.04.2017 р.

Суддя В.В.Носівець