ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.04.2017 Справа № 904/2895/17

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Дніпро

до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м.Дніпро

про стягнення 67950,00грн.

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_2 - довіреність № б/н від 12.04.17р.;

від відповідача: представник Гайворонський О.Г. - довіреність № 7753-К-О від 27.12.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м.Дніпро (далі по тексту - позивач) звернулася до господарського суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк", м.Дніпро (далі по тексту - відповідач) про стягнення 67950,00грн. Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

16.01.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір оренди нежитлового приміщення №б/н (далі по тексту - договір оренди).

16.01.2017 сторони підписали акт прийому-передачі, за яким орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нежитлове приміщення, яке є предметом договору оренди.

Позивач перерахував на користь відповідача орендну плату за перший та останній місяці оренди, що підтверджується платіжним дорученням №103 від 16.01.2017 на суму 67950,00грн.

Позивач вказує, що фактично на наступний день з моменту прийняття приміщення за Актом, до орендаря звернулися власники квартир, що розташовані у цьому багатоквартирному будинку, з вимогами припинити будь-які будівельні роботи у цьому приміщенні та заборону використовувати приміщення за призначенням.

У зв'язку з виникненням вказаних обставин позивач звернувся до відповідача та пропонував достроково припинити дію даного договору за двосторонньою угодою, оформленою додатковою угодою та повернути перерахований аванс у розмірі 67950,00грн.

Відповідач погодився з тим, що не зможе забезпечити безперебійний доступ до використання приміщення та підготував Додаткову угоду №1 від 19.01.2017 до договору оренди, Акт прийому-передачі від 19.01.2017 про повернення приміщення із оренди та передав їх позивачу.

Позивач отримавши від відповідача Акт приймання-передачі приміщення від 19.01.2017, Додаткову угоду №1 від 19.01.2017 до договору оренди підписав їх та відправив на адресу відповідача. З цього моменту, як зазначає позивач, приміщенням не користується, будівельні роботи не проводяться.

Позивач звернувся до відповідача з Вимогою від 22.02.2017 про повернення у встановлений семиденний термін на рахунок орендаря орендну плату за перший та останній місяць оренди в сумі 67950,00грн. і про надіслання на адресу позивача підписані з боку відповідача Додаткову угоду №1 від 19.01.2017 та Акт прийому-передачі від 19.01.2017 про повернення приміщення з оренди.

Вимоги позивача з боку відповідача залишено без відповіді та задоволення.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2017 справу №904/2895/17 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

За результатами розгляду позовної заяви від 14.03.2017 за вих.№25 ухвалою суду від 20.03.2017 порушено провадження по справі та призначено слухання на 13.04.2017.

13.04.2017 отримано відзив за яким відповідач зазначає, що спірний договір укладався для провадження господарської діяльності. Отже, враховуючи положення статті 42 Господарського процесуального кодексу України саме позивач несе ризики її здійснення. Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 3.2 укладеного між сторонами договору, останній діє до 16.01.2018.

Суд оголошував перерву з 12год. 10хв. 13.04.2017 до 14год. 00хв. 13.04.2017.

13.04.2017 отримано письмові пояснення позивача в яких вказує, що відповідач є особою, яка безпідставно збагатилася, у зв'язку з чим, посилаючись на положення статей 607, 1212 Цивільного кодексу України, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Враховуючи явку представників сторін в судове засідання господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду заяви судом.

В судовому засіданні, яке відбулося 13.04.2017, враховуючи, що сторони належним чином повідомлення про час та місце його проведення, розпочато розгляд справи по суті. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити; представник відповідач позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 13.04.2017 в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2017 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (далі по тексту - відповідач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого орендодавець зобов'язується передати, а орендар зобов'язується прийняти у тимчасове користування (оренду) нежитлове приміщення, за плату та на обумовлений строк, на умовах, зазначених у даному договорі.

Пунктом 1.2 договору визначено, що загальна площа, яка передається в оренду за договором (далі по тексту - об'єкт оренди або приміщення), складає 226,5кв.м., знаходиться на першому поверсі 15 поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 яке належить орендодавцеві на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.12.2014, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. за реєстровим номером 10870.

Відновна вартість об'єкту оренди, з урахуванням індексації, становить 2754240,00грн. (пункту 1.3 договору).

Передача об'єкту оренди орендарю та повернення орендодавцю здійснюється на підставі акту приймання-передачі (пункту 1.4 договору).

На виконання пункту 1.4 договору відповідач передав, а позивач прийняв в оренду нежитлове приміщення АДРЕСА_1, що підтверджується актом прийому-передачі від 16.01.2017.

Сторони домовилися, що місячна орендна плата за користування об'єктом оренди становить 33975,00грн. у тому числі ПДВ - 5662,50грн. (далі по тексту - орендна плата). Орендна плата починає нараховуватися з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі та сплачується орендарем за весь час фактичного користування приміщенням. За будь-який неповний місяць оренди орендна плата підлягає пропорційному зменшенню (пункту 3.1 договору).

Відповідно до пункту 3.1.1 договору орендна плата за перший та останній місяці оренди у загальному розмірі 67950,00грн., у тому числі ПДВ 11325,00грн., сплачується у день підписання цього договору.

На виконання пункту 3.1.1 договору позивач перерахував на користь відповідача орендну плату за перший та останній місяці, що підтверджується платіжним дорученням №103 від 16.01.2017 на суму 67950,00грн.

Листом за вих.№19-02/17 від 19.01.2017 позивач звернувся до відповідача в якому просив вважати правильним призначення платежу "Орендна плата за перший та останній місяці згідно договору б/н від 16.01.2017, в тому числі ПДВ 11325,00грн."

Сторони домовилися, що даний договір набуває чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 30.11.2019 (пункт 6.1 договору).

19.01.2017 позивач звернувся до відповідача з листом за вих.№19-02/17 від 19.01.2017 в якому просив розірвати договір оренди від 16.01.2017 та повернути аванс у розмірі 67950,00грн., у зв'язку з тим, що 18.01.2017 проведено збори мешканців будинку, які були категорично проти, щоб в орендованому приміщенні позивачем було відкрито дитячий садок. В протоколі зборів мешканців-власників ж/к "Ворошилов" від 18.01.2017 постановлено підготувати лист власнику приміщення та директору експлуатуючої компанії "Жовтневий 14" про колективний протест проти розміщення в житловому будинку дитячого центра.

В якості доказу направлення листа за вих.№19-02/17 від 19.01.2017 надано лист з описом вкладень.

Обставини на які вказує позивач у листі за вих.№19-02/17 від 19.01.2017 підтверджуються протоколом зборів власників ж/к "Ворошиловъ" №6 від 18.01.2017, листом за вих.№б/н від 20.01.2017 власників.

20.01.2017 позивач направив відповідачу супровідним листом за вих.№20-02/17 від 20.01.2017 додаткову угоду №1 від 19.01.2017 до договору оренди нежитлового приміщення від 16.01.2017; акт приймання-передачі до додаткової угоди №1 до договору оренди нежитлового приміщення від 16.01.2017; протокол зборів власників ж/к "Ворошилов" №6 від 18.01.2017; заяву мешканців директора товариства з обмеженою відповідальністю "Жовтневий-14".

В якості доказу направлення листа за вих.№20-02/17 від 20.01.2017 надано лист з описом вкладень.

З метою досудового врегулювання спору позивач 22.02.2017 направив на адресу відповідача вимогу за вих.№7/17 від 21.02.2017 в якій вимагав впродовж 7 (семи) днів з дня отримання вимоги, надіслати орендарю на його адресу підписані з боку орендодавця додаткову угоду №1 від 19.01.2017 до договору оренди приміщення та акт прийому-передачі від 19.01.2017 про повернення приміщення із оренди та повернути на рахунок орендаря орендну плату за перший та останній місяць оренди у розмірі 67950,00грн.

В якості доказу направлення вимоги за вих.№7/17 від 21.02.2017 надано лист з описом вкладень та фіскальний чек №8102 від 22.02.2017.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Проаналізувавши положення укладеного між сторонами договору строк його дії до 30.11.2019 (пункт 6.1 договору).

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1).

Пунктом 9.1 договору визначено, що сторони домовилися і орендодавець підписанням даного договору підтверджує, що орендар має право на дострокове розірвання даного договору з письмовим попередженням орендодавця за 60 (шістдесят) календарних днів і лише за умови недоцільності подальшої оренди об'єкта оренди.

Сторони домовилися, що у такому випадку вважатиметься, що договір розірваний за взаємною згодою сторін.

З вимогою про розірвання договору оренди від 16.01.2017 позивач вперше звернувся до відповідача з листом за вих.№19-02/17 від 19.01.2017. В якості доказу направлення листа за вих.№19-02/17 від 19.01.2017 надано лист з описом вкладень.

Частиною 2 статті 795 Цивільного кодексу України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Пунктом 4.3 договору визначено, що орендар повертає орендодавцеві об'єкт оренди, а орендодавець приймає об'єкт оренди протягом 10-ти робочих днів після припинення строку дії / розірвання даного договору. Повернення об'єкту оренди оформлюється сторонами Актом приймання-передачі (повернення).

Господарський суд взяв до уваги положення статті 795 Цивільного кодексу України та пункт 4.3 договору і констатує, що матеріали справи не містять підписаного між позивачем та відповідачем акту приймання-повернення спірного майна.

Господарський суд констатує, що позивач не звертався до суду з вимогами пов'язаними з розірванням договору або з прийняттям майна з оренди.

Таким чином, фактично спірне майно знаходиться в користуванні позивача.

При прийнятті рішення господарським судом враховано положення Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна", а саме позовні вимоги, пов'язані з прийняттям майна з оренди (за наслідками припинення відповідного договору оренди), узгоджуються з приписом пункту 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, яким передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як примусове виконання обов'язку в натурі.

Отже, орендар на підтвердження виконання зобов'язання за договором оренди (найму) вправі в судовому порядку вимагати прийняття від нього орендодавцем майна, яке було предметом договору, та документального оформлення такого прийняття згідно з частиною першою статті 545, частиною другою статті 795 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що договір оренди відноситься до відплатних договорів, господарський суд не вбачає правових підстав для повернення відповідачем позивачу орендної плати за перший та останній місяці оренди.

Господарський суд вважає безпідставним застосування позивачем статті 1212 Цивільного кодексу України до спірних відносин, у зв'язку з тим, що об'єкт оренди знаходиться в користуванні позивача на підставі укладеного між сторонами договору, а отже на позивача покладено обов'язок в частині внесення орендної плати.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд визнає необґрунтованими твердження позивача щодо безпідставного збагачення відповідача.

Відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір при відмові в позові покладається на позивача. З урахуванням положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подачу позовної заяви покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, 629, 631, 651, 795 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

18.04.2017

Суддя І.В. Петренко