РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2017Справа №910/2480/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства «ПАВО ГРУП»
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА» визнання права користування нерухомим майном
Представники:

від Позивача: Марченко М.М. (представник за Довіреністю);

Рисик Р.М. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Заболотна Ю.С. (представник за Довіреністю);

Просіна О.Д. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне підприємство «ПАВО ГРУП» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА» (надалі також - «Відповідач») про визнання права користування нерухомим майном.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА» (Орендодавець) та Приватним підприємством Донецька Асоціація Незалежних Підприємців «Авіакомпанія АНП», правонаступником якого є Приватне підприємство «ПАВО ГРУП», (Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна №МА 360/15, відповідно до умов якого в порядку і на умовах цього Договору Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення ангару, що знаходиться на пероні Аеропорту «Київ» (Жуляни), загальною площею 115,00 кв.м. для розміщення складу. Як зазначає Позивач, після 30.11.2016 року він продовжував користуватися орендованим майном. 01.12.2016 року Позивач отримав від Відповідача рахунок - фактуру за оренду нежитлового приміщення за грудень 2016 року і рахунок фактуру за гарантійний платіж за два місяці, які були сплачені Приватним підприємством «ПАВО ГРУП». Позивач зазначає, що рахунок - фактура №10806 від 01.12.2016 року є пропозицією укласти Договір №МА 360/15 від 01.12.2015 року на новий строк, оскільки він відповідає умовам статті 641 Цивільного кодексу України. За таких підстав, просить Суд визнати за Приватним підприємством «ПАВО ГРУП» право користування орендованим на підставі Договору оренди нерухомого майна №МА 360/15 від 01.12.2015 року нежитловим приміщенням ангару, що знаходиться на пероні Аеропорту «Київ» (Жуляни), загальною площею 115,00 кв.м., на строк до 30.11.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2017 року порушено провадження у справі № 910/2480/17, судове засідання призначено на 01.03.2017 року.

27.02.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

01.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 16.02.2017 року та пояснення щодо відзиву.

01.03.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) сторін надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо припинення дії Договору №МА 360/15 від 01.12.2015 року на підставі п 9.4 та повернення об'єкту оренди за Актом №2 відповідно до п. 4.3. Договору;

2) Позивача надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо виявлення бажання продовжити строк оренди не менш ніж за 60 календарних днів до закінчення строку дії Договору №МА 360/15 від 01.12.2015 року відповідно до п. 4.6.;

3) Відповідача надати належним чином оформлений лист №М-1.1-14-950 від 07.12.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 року відкладено розгляд справи на 29.03.2017 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

24.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли письмові пояснення та документи на виконання вимог ухвали суду від 01.03.2017 року.

27.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 01.03.2017 року.

29.03.2017 року в судове засідання з'явились представники сторін.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Сторін:

- надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо визначення правового статусу орендованого майна - нежитлового приміщення ангару, що знаходиться на пероні Аеропорту "Київ" (Жуляни), загальною площею 115,00 кв.м і власника спірного майна;

- надати належним чином оформлений Акт приймання-передачі нежитлового приміщення ангару, що знаходиться на пероні Аеропорту "Київ" (Жуляни), загальною площею 115,00 кв.м.

2) Позивача надати докази на підтвердження належного виконання всіх положень п. 4.6. Договору №МА360/15 від 01.12.2015 року.

3) Відповідача:

- надати докази на підтвердження направлення листів №М-1.1-14-950 від 07.12.2016 року, №М-1.1-14-999 від 22.12.2016 року та №М-1.1-14-75 від 01.02.2017 року на адресу Приватного підприємства "ПАВО ГРУП" та їх отримання;

- журнал вхідної кореспонденції за період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року;

- докази на підтвердження розгляду листа Приватного підприємства "ПАВО ГРУП" №281 від 27.10.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2017 року відкладено розгляд справи на 12.04.2017 року, у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

07.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів та письмових пояснень.

10.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли додаткові пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 12.04.2017 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву на 19.04.2017 року.

19.04.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

В судовому засіданні 19 квітня 2017 року представники Позивача підтримали вимоги та доводи позовної заяви, просили Суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представники Відповідача заперечили проти позову з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях на позовну заяву, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 19 квітня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

01.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА» (Орендодавець) та Приватним підприємством Донецька Асоціація Незалежних Підприємців «Авіакомпанія АНП», правонаступником якого є Приватне підприємство «ПАВО ГРУП», (Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна №МА 360/15, відповідно до умов якого в порядку і на умовах цього Договору Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення ангару, що знаходиться на пероні Аеропорту «Київ» (Жуляни), загальною площею 115,00 кв.м. для розміщення складу.

Об'єкт оренди передається Орендарю в орендне користування за Актом приймання - передачі об'єкта оренди (п.1.2 Договору)

У пп.2.3.2 Договору зазначено, що Орендар зобов'язаний повернути Орендодавцю об'єкт оренди на умовах та в строки, передбачені даним Договором, і не ухилятись від підписання Акту приймання - передачі об'єкта оренди №2.

Договір вступає в силу з 01.12.2015 року і діє по 30.11.2016 року. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення, які мали місце під час його дії. (п.3.1 Договору)

Відповідно до п.4.1 Договору об'єкт оренди передається Орендодавцем та приймається Орендарем протягом 1 робочого дня з моменту підписання Акту №1 уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками Сторін.

Згідно з п.4.2 Договору у разі, якщо Орендодавець та Орендар не дійшли згоди про продовження Договору оренди відповідності до п. 4.6. даного Договору, даний Договір не може бути подовжений ні за яких умов.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що Орендар передає Орендодавцю об'єкт оренди в день закінчення строку дії даного Договору або дострокового розірвання даного Договору. Передача оформлюється Актом № 2, який укладається в двох примірниках та уповноваженими представниками Сторін і скріплюється печатками Сторін.

Відповідно до п.4.6 Договору у випадку належного виконання усіх положень даного Договору, Орендар має переважне право на укладення нового договору оренди на новий строк або на продовження строку даного Договору. Якщо Сторони не дійдуть згоди стосовно умов нового Договору або умов продовження даного Договору в строк не пізніше, ніж за 30 календарних днів до закінчення строку оренди, то таке право Орендаря припиняється і Орендар зобов'язаний звільнити Об'єкт оренди відповідно до умов даного Договору в день закінчення строку дії Договору. Про своє бажання скористатися переважним правом або про бажання продовжити строк оренди Орендар повинен повідомити Орендодавця не менш, ніж за 60 календарних днів до закінчення строку дії Договору.

Об'єкт оренди вважається повернутим Орендодавцю з моменту підписання Сторонами Акту №2 або Акту про звільнення приміщення. (п.4.7 Договору)

Згідно з п.5.2.1 Договору вартість оренди встановлена в еквіваленті до долару США і складає 10,00 дол. США (без урахування ПДВ) за 1 квадратний метр Об'єкту оренди. Всього вартість оренди складає 1150 дол. США (без урахування ПДВ) за місяць. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним законодавством України.

Рахунки виставляються у національній валюті України. Для перерахування розміру орендної плати в гривні щомісяця застосовується курс НБУ на кінець останнього дня місяця за курсом продажу безготівкового долара США на момент закриття торгів на міжбанківському валютному ринку України. (п.5.2.3 Договору)

У п.5.2.4 Договору передбачено, що Орендар зобов'язується сплачувати орендну плату не пізніше 5 числа поточного місяця, згідно рахунку-фактури. У разі відсутності у Орендаря рахунку-фактури на оплату Орендної плати з будь-яких причин Орендар зобов'язаний сплатити Орендну плату у зазначені у пунктах 5.2.1 і 5.2.4 термін і розмірі.

Відповідно до п.9.4 Договору дія цього Договору припиняється внаслідок, зокрема. закінчення строку, на який його було укладено, і недосягнення Сторонами згоди щодо умов продовження строку його дії.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нерухомого майна №МА 360/15 від 01.12.2015 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення ангару, що знаходиться на пероні Аеропорту «Київ» (Жуляни), загальною площею 115,00 кв.м., що підтверджується Актом приймання - передачі нерухомого майна від 01.12.2015 року.

01.12.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА» виставило Приватному підприємству «ПАВО ГРУП» рахунок - фактуру №10806 від 01.12.2016 року на суму 36 106 грн. 51 коп. зі сплати оренди нежитлового приміщення за грудень 2016 року (ангар на пероні Аеропорту), пені за 02.11, 16-30.11.16 року, підставою якого визначено Договір №МА360/15 від 01.12.2015 р., який був сплачений останнім 02.12.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням №528 від 02.12.2016 року.

Крім того, 05.12.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА» виставило Приватному підприємству «ПАВО ГРУП» рахунок - фактуру №11106 від 05.12.2016 року на суму 65 803 грн. 92 коп. зі сплати гарантійного платежу за 2 місяці оренди, підставою якого визначено Договір №МА360/15 від 14.12.2015 р.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що після 30.11.2016 року він продовжував користуватися орендованим майном. 01.12.2016 року Позивач отримав від Відповідача рахунок - фактуру за оренду нежитлового приміщення за грудень 2016 року і рахунок фактуру за гарантійний платіж за два місяці, які були сплачені Приватним підприємством «ПАВО ГРУП». Позивач зазначає, що рахунок - фактура №10806 від 01.12.2016 року є пропозицією укласти Договір №МА 360/15 від 01.12.2015 року на новий строк, оскільки він відповідає умовам статті 641 Цивільного кодексу України. За таких підстав, просить Суд визнати за Приватним підприємством «ПАВО ГРУП» право користування орендованим на підставі Договору оренди нерухомого майна №МА 360/15 від 01.12.2015 року нежитловим приміщенням ангару, що знаходиться на пероні Аеропорту «Київ» (Жуляни), загальною площею 115,00 кв.м., на строк до 30.11.2017 року.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємства «ПАВО ГРУП» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди нерухомого майна №МА 360/15 від 01.12.2015 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нерухомого майна №МА 360/15 від 01.12.2015 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення ангару, що знаходиться на пероні Аеропорту «Київ» (Жуляни), загальною площею 115,00 кв.м., що підтверджується Актом приймання - передачі нерухомого майна від 01.12.2015 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Суд звертає увагу, що об'єкт оренди, який був переданий Позивачу на підставі Договору оренди нерухомого майна №МА 360/15 від 01.12.2015 року, на час розгляду даної справи належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА», що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Договір вступає в силу з 01.12.2015 року і діє по 30.11.2016 року. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення, які мали місце під час його дії. (п.3.1 Договору)

Відповідно до п.9.4 Договору дія цього Договору припиняється внаслідок, зокрема. закінчення строку, на який його було укладено, і недосягнення Сторонами згоди щодо умов продовження строку його дії.

Згідно з частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до частини четвертої статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною четвертою статті 284 Господарського кодексу України передбачено, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач зазначає, що рахунок - фактура №10806 від 01.12.2016 року, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА» Приватному підприємству «ПАВО ГРУП» на суму 36 106 грн. 51 коп. зі сплати оренди нежитлового приміщення за грудень 2016 року (ангар на пероні Аеропорту), пені за 02.11, 16-30.11.16 року, підставою якого визначено Договір №МА360/15 від 01.12.2015 р., який був сплачений останнім 02.12.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням №528 від 02.12.2016 року, є пропозицією укласти Договір №МА 360/15 від 01.12.2015 року на новий строк, оскільки він відповідає умовам статті 641 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Згідно зі статтею 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У п.п.2.4, 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" №12 від 29.05.2013 року визначено, що відповідно до статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов. Вичерпного переліку умов, істотних для договорів оренди (найму), ЦК України і ГК України не містять. Однак за змістом статей 759 - 762 ЦК України слід дійти висновку, що істотними для даного виду договорів є умови про предмет договору, плату за користування майном та строк такого користування. Що ж до договорів оренди державного та комунального майна, то стаття 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає умови, які є істотними для даних договорів, причому відповідно до статті 12 цього Закону договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту договору. Водночас не виключається можливість передачі розбіжностей, що виникають при укладанні договору оренди, на вирішення господарського суду. У такому випадку договір оренди вважається укладеним з моменту набрання законної сили відповідним рішенням господарського суду і на умовах, зазначених у цьому рішенні.

Отже, лише за наявності у договорі істотних умов, якщо їх не врегульовано чинним законодавством, договір оренди майна можна вважати укладеним. При цьому умова договору щодо вартості об'єкта оренди державного або комунального майна повинна відповідати Методиці оцінки об'єктів оренди, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.95 № 629 (з подальшими змінами та доповненнями).

Крім того, слід мати на увазі, що відповідно до статті 638 ЦК України істотними умовами договору оренди можуть бути також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно з частиною другою статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" за згодою сторін у договорі оренди можуть бути передбачені й інші умови, наприклад, щодо використання орендарем об'єкта оренди за цільовим призначенням.

Згідно з пунктом 4 статті 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, зокрема, мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України та пункту 1 статті 180 Господарського кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами статті 638 Цивільного кодексу України, пункту 2 статті 180 Господарського кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При цьому, згідно із пунктом 3 статті 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Отже, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача тощо. При цьому, визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами.

У разі відмови в укладенні договору оренди або неодержанні відповіді в установлений термін заінтересована особа має право звернутися за захистом своїх інтересів до суду; водночас здійснення судового захисту прав та інтересів здійснюється відповідно до способів захисту порушеного права, передбачених законодавством, зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України тощо.

Так, ст. 181 Господарського кодексу України передбачено певний порядок вчинення дій ініціатором укладення договору, а з урахуванням об'єкту орендних правовідносин, певна процедура встановлена й приписами ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що рахунок - фактура №10806 від 01.12.2016 року, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА» Приватному підприємству «ПАВО ГРУП» на суму 36 106 грн. 51 коп. не є пропозицією відповідно до статті 641 Цивільного кодексу України на укладення договору на новий строк, оскільки не містить наміру Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА» укласти договір оренди нерухомого майна №МА 360/15 від 01.12.2015 року на новий строк, оскільки зазначено, що термін дії договору закінчився, для продовження договору запропоновано звернутися в договірній відділ.

Так, у вказаному рахунку відсутні істотні для даного виду договору умови, а саме умови про предмет договору, оскільки не визначено об'єкт оренди із зазначенням його адреси, площі, не визначено розмір плати за а користування майном з урахуванням ще й того, що відповідно до п. 5.2.3 Договору для перерахування розміру орендної плати в гривні щомісяця застосовується курс НБУ на кінець останнього дня місяця за курсом продажу безготівкового долара США на момент закриття торгів на міжбанківському валютному ринку України, а також не визначений строк користування об'єктом оренди.

Суд зазначає, що рахунок - фактура №10806 від 01.12.2016 року та рахунок - фактура №11106 від 05.12.2016 року на суму 65 803 грн. 92 коп. є лише документами, які містять тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти.

Крім того, умови нового договору оренди не можуть повністю співпадати з Договором оренди нерухомого майна №МА 360/15 від 01.12.2015 року, оскільки його погодження сторонами може відбуватись з урахуванням певних зауважень щодо розміру орендної плати станом на дату його укладення, площі об'єкту оренди, терміну його дії тощо.

Також, Суд зазначає, що правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди також передбачені статтею 764 Цивільного кодексу України та опосередковано нормою частини четвертої статті 291 Господарського кодексу України, згідно з якою правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму ЦК України.

Згідно з ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Таким чином, для продовження дії договору оренди на підставі . 764 Цивільного кодексу України необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування орендованим майном; відсутнє письмове повідомлення однієї зі сторін договору про припинення або зміну умов договору. При цьому, для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заперечень наймодавця протягом одного місяця після закінчення терміну його дії.

Отже, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення строку дії договору мала місце заява орендодавця про припинення договору, то такий договір припиняється.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2016 року Відповідачем за вих. №М-1.1-14.950 на адресу Орендаря був направлений лист про закінчення терміну дії договору, неможливості його пролонгування з вимогою повернути приміщення за Актом, що підтверджується фіскальним чеком від 09.12.2016 року.

22.12.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА» надіслало на адресу Позивача лист №М-1.1-14-999 з вимогою передати орендовану площу у встановленому порядку у зв'язку з закінченням терміну дії договору оренди, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 23.12.2016 року та фіскальним чеком від 23.12.2016 року.

Листом від 01.02.2017 року Орендодавець просив Орендаря звільнити орендовані приміщення, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 01.02.2017 року та фіскальним чеком від 01.02.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що можливість продовження дії договору оренди на той же термін і на тих же умовах законодавець поставив у залежність, зокрема, від відсутності волевиявлення однієї із сторін про припинення цього договору у зв'язку із закінченням терміну його дії, та зазначив про те, що таке волевиявлення має відбуватись у відповідні строки. Тому, будь-яке документальне підтвердження факту здійснення такої заяви припиняє договір оренди, без урахування того, чи отримано іншою стороною цю заяву, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку орендодавців доводити факт отримання орендарями заяв (повідомлень, листів тощо) про припинення дії договорів оренди або ж пересвідчуватися в тому, чи отримував орендар заяву (повідомлення, лист тощо) про припинення дії договору, а передбачений лише обов'язок довести факт належного направлення такої заяви (повідомлення, листа тощо) орендарю, яка буде свідчити про відсутність волевиявлення на продовження орендних правовідносин.

В даному випадку, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА» висловило свої заперечення щодо продовження терміну дії Договору оренди нерухомого майна №МА 360/15 від 01.12.2015 року шляхом направлення відповідних листів на адресу Позивача, які були отримані останнім.

При цьому, Суд зазначає, що відповідно до п.4.6 Договору у випадку належного виконання усіх положень даного Договору, Орендар має переважне право на укладення нового договору оренди на новий строк або на продовження строку даного Договору. Якщо Сторони не дійдуть згоди стосовно умов нового Договору або умов продовження даного Договору в строк не пізніше, ніж за 30 календарних днів до закінчення строку оренди, то таке право Орендаря припиняється і Орендар зобов'язаний звільнити Об'єкт оренди відповідно до умов даного Договору в день закінчення строку дії Договору. Про своє бажання скористатися переважним правом або про бажання продовжити строк оренди Орендар повинен повідомити Орендодавця не менш, ніж за 60 календарних днів до закінчення строку дії Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2016 року Приватне підприємство «ПАВО ГРУПП» надіслало на адресу Орендодавця лист №281 з проханням продовжити строк дії договору оренди нерухомого майна №МА360/15 від 01.12.2015 року на 2 роки і 11 місяців, який був отриманий останнім за вх. №789, що також підтверджується журналом реєстрації вхідних документів Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА».

Суд зазначає, що переважне право Орендаря на укладення нового договору оренди на новий строк або на продовження строку даного Договору відповідно до п.4.6 Договору пов'язане з належним виконанням всіх положень спірного договору. Проте, як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем упродовж дії Договору оренди нерухомого майна №МА 360/15 від 01.12.2015 року неодноразово надсилались на адресу Орендаря претензії (№М-1.1-14-300 від 06.04.2016 року, №М-1.1-14-421 від 30.05.2016 року, №М-1.1-14-613 від 03.08.2016 року) з вимогами погасити заборгованість за договором та пеню, які були отримані уповноваженою особою підприємства Позивача, що підтверджується відповідними записами на вказаних претензіях. Вказане свідчить про неналежне виконання Приватним підприємством «ПАВО ГРУПП» своїх зобов'язань за Договором оренди нерухомого майна №МА 360/15 від 01.12.2015 року, а тому останній не набув переважного права на продовження строку даного Договору відповідно до п.4.6 Договору.

Відповідно до п.9.4 Договору дія цього Договору припиняється внаслідок, зокрема. закінчення строку, на який його було укладено, і недосягнення Сторонами згоди щодо умов продовження строку його дії.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, Договір оренди нерухомого майна №МА 360/15 від 01.12.2015 року припинив свою дію внаслідок закінчення строку дії договору 01.12.2016 року та не вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства «ПАВО ГРУП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА» про визнання права користування нерухомим майном є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «ПАВО ГРУП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСТЕР-АВІА» про визнання права користування нерухомим майном - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24 квітня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин