ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2017 р. Справа № 914/458/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Зварич О.В.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання: Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Західного регіону України за вих. № 10/2/3-176вих-17 від 20.03.2017 року

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 09.03.2017 року

про відмову в прийнятті позовної заяви

у справі № 914/458/17

за позовом: Заступника військового прокурора Західного регіону України, поданої в інтересах держави в особі Кабінету міністрів України, м. Київ

до відповідача: Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Архібуд», м. Львів

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора.

за участю представників:

прокурор: Бучко Р.В. - посвідчення № 043095 від 06.05.2016 року

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність № 864/9.1/32-17 від 31.01.2017 року, довіреність б/н від 10.02.2017 року;

від відповідача: ОСОБА_3 - доручення № 19-вих від 01.03.2017 року;

від третьої особи з боку відповідача: ОСОБА_4 - довіреність б/н від 04.01.2017 року; ОСОБА_5 - договір № 03/17 про надання правової допомоги від 24.03.2017 року; ОСОБА_6 - керівник

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.03.2017 року у справі № 914/458/17 (суддя Пазичем В.М.) у прийнятті позовної заяви Заступника військового прокурора Західного регіону України, поданої в інтересах держави в особі Кабінету міністрів України до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 06.02.2017 р. відмовлено, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою Заступник військового прокурора Західного регіону України подав апеляційну скаргу за вих. № 10/2/3-176вих-17 від 20.03.2017 року, в якій просить ухвалу Господарського суду Львівської області від 09.03.2017 року скасувати, а справу передати на розгляд до Господарського суду Львівської області.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, виносячи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права. А саме скаржник стверджує, що спір у даній справі між сторонами повязаний із здійсненням господарських відносин, а тому справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідачем та третьою особою не було подано до суду відзивів на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи апелянта, суд встановив наступне.

Заступник військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі її органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Кабінету Міністрів України звернувся до Господарського суду Львівської області із позовом до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 06 лютого 2017 року індексний номер: 33721246 про державну реєстрацію права власності за ТзОВ «Архібуд» на обєкт нерухомого майна незавершене будівництво по вул. Довбуша,15 у м. Львові.

Відповідно до ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;4 1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;Вказаною нормою встановлено вичерпний перелік справ, які підвідомчі господарським судам України.

Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є субєкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками субєктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Відповідно до ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб'єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб'єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб'єктів. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю. Внутрішньогосподарськими є відносини, що складаються між структурними підрозділами суб'єкта господарювання, та відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами.

Згідно ч. 1 ст. 4 ГК України, не є предметом регулювання цього Кодексу, зокрема:

- майнові та особисті немайнові відносини, що регулюються Цивільним кодексом України;

- адміністративні та інші відносини управління за участі суб'єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб'єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб'єкта господарювання.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно ч. 2 ст. 1 ЦК України, до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначено у п. 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам, з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України Про судоустрій і статус суддів, згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 41, 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Таким чином, господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає положенням ст. 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до частини першої ст. 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким предявлено позовну вимогу.

В позовній заяві заступником військового прокурора Західного регіону України зазначено в якості позивача Кабінет Міністрів України, а в якості відповідача - Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. При цьому Заступником військового прокурора Західного регіону України не вказано на наявність між сторонами ані господарських, а ні цивільних правовідносин та не заявлено позовних вимог, що випливають із спору про право.

Заступник військового прокурора Західного регіону України в обґрунтування того, що даний спір підвідомчий господарському суду посилався на постанову Верховного суду України від 14.06.2016 року у справі № 21-41а16 (№ 826/4858/15).

Колегія суддів Верховного суду України у даній постанові зазначила, що враховуючи те, що у справі яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Однак, при поданні даного позову до Господарського суду Львівської області, заступником прокурора не враховано те, що у даному випадку між сторонами не існує спірних правовідносин, які пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди.

Положеннями Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі Закон) встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

А отже, порушення порядку реєстрації прав на нерухоме майно (правил експлуатації автоматизованих систем), допущені не з вини власника цього майна, не можуть впливати на його правомочності щодо цього майна, а відповідальність за такі порушення повинна нести особа, що їх допустила - державний реєстратор.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону, реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону, державним реєстратором є громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

- перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону, державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно із пунктами 1, 7 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як видано з позовної заяви єдиним відповідачем у справі є Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», яке відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є акредитованим суб"єктом.

Враховуючи те, що заступник прокурора оскаржує рішення державного реєстратора, яке було прийняте останнім при здійсненні владних управлінських функцій, зазначаючи при цьому відповідачем акредитованого суб"єкта, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що даний спір непідвідомчий господарським судам України, а позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України - правомірно відмовив у прийнятті позовної заяви.

Таким чином, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 09.03.2017 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 62, 99, 101, 103, 105, 106, Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 09.03.2017 року у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Львівської області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

Судді Зварич О.В.

ОСОБА_1