ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р. Справа № 914/2784/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Оздоровчий центр Олена б/н від 20.01.2017 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2017 року

у справі № 914/2784/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Філії Енергозбут Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Оздоровчий центр Олена, смт. Брюховичі Львівської області

про стягнення заборгованості в сумі 140 632, 46 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 представник;

від відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 представники;

Права та обовязки представникам сторін відповідно до ст..ст.20, 22 ГПК України розяснено.

За клопотанням позивача від 07.03.2017 судове засідання проводилось в режимі відеоконференції, в порядку ст. 74-1 ГПК України.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.01.2017 року у справі № 914/2784/16 (суддя Манюк П.Т.) позов задоволено. Стягнуто з ТОВ Оздоровчий центр Олена на користь ПАТ Українська залізниця суму в розмірі 142 741, 95 грн., з них: 139 380,80 грн. основної заборгованості, 674, 60 грн. інфляційних нарахувань, 577, 06 грн. 3 % річних, 2 109, 49 грн. судового збору.

ТОВ Оздоровчий центр Олена подано апеляційну скаргу б/н від 20.01.2017 р., в якій просить скасувати частково рішення суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у стягненні 74 122, 57 грн. нарахування штрафних санкцій за перевищення договірної величини, посилаючись на те, що судом неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права при прийнятті рішення. Зокрема, скаржник зазначає, що додаток № 2А до договору є чинним в редакції, згідно з якою розрахунковий період та знімання показань лічильника здійснюються 15 числа кожного місяця.

Скаржник вважає, що ним не порушено господарського зобов»язання з купівлі електричної енергії у серпні 2016 року, оскільки покази включалися до звітів станом на 15 число кожного місяця, хоча формувались та надавались відповідачем позивачу 25, 26 числа.

Представники сторін в судових засіданнях виклали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін в судових засіданнях, суд встановив наступне:

як вбачається із матеріалів справи, 11.03.2008 р. між ДТГО Львівська залізниця, правонаступником якого є ПАТ Укрзалізниця (постачальник) та ТОВ Оздоровчий центр Олена (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 1602 (а.с.11-14).

Відповідно до п. 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 30 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Згідно з п. 2.1 договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (надалі ПКЕЕ).

Відповідно до п. 2.3.3 договору, споживач взяв на себе обовязок оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків Порядок розрахунків за електроенергію та зняття показань електролічильника споживача (додаток 2А) та Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії (додаток 2).

Згідно з п. 1 додатку 2А до договору, розрахунковий період починається з 0 год. 00 хв. 15 числа кожного місяця та закінчується о 0 год. 00 хв. 15 числа наступного місяця (а.с.15).

Споживач знімає показання лічильників 15 числа кожного місяця згідно з додатком № 2 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії (а.с.16).

Пунктом 4 додатку 2А до договору передбачено, що оплата електричної енергії здійснюється у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період.

Відповідно до п. 5 додатку 2А до договору щомісяця 15 числа споживач зобовязується направляти свого представника до постачальника електричної енергії за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 105 для надання звіту про використану електроенергію.

Як стверджує позивач, в подальшому сторони погодили в додатку 2А до договору, що розрахунковий період починається з 0 год. 00 хв. 25 числа кожного місяця та закінчується о 0 год. 00 хв. 25 числа наступного місяця (п. 1 додатку 2А до договору), споживач знімає показання лічильника 25 числа кожного місяця (п. 2 додатку 2А до договору). Крім того, пунктом 5 додатку № 2А встановлено, що споживач зобовязується направляти свого представника до постачальника електричної енергії для надання звіту про використану електроенергію щомісяця 25 числа.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що 26.09.2016 р. працівники ВСП Львівське регіональне відділення філії Енергозбут ПАТ Укрзалізниця провели контрольний огляд засобів обліку електроенергії відповідача та у присутності його представника склали Акт № 01-0916/00758. У даному акті зафіксовано покази засобу обліку відповідача 111 575 (а.с.18).

Згідно зі звітом про використану електроенергію за серпень 2016 р., що є додатком № 3 до договору (а.с.19), показник засобу обліку відповідача становив 75 933.

Таким чином, позивач вважає, що за звітний період відповідач використавши 35 852 кВт, вартістю 77 358, 61 грн. (з урахуванням втрат електроенергії в мережі споживача в обсязі 216 кВт), зважаючи на наявність переплати за попередній період у розмірі 4 045, 57 грн., повинен сплатити за використану електричну енергію 73 313, 04 грн.

Згідно з договором відповідач взяв на себе обовязок здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії згідно з додатком Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії (п.2.3.4. договору). Відповідно до Методики обчислення плати за перетікання реактивної енергії, відповідач повинен сплатити позивачу 1 945, 19 грн.

Відповідно до пп. 4.2.2 договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно з вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини.

Отже, на думку позивача, відповідач повинен сплатити 74 122, 57 грн. за перевищення договірної величини спожитої електричної енергії на 34 352 кВт.

Відповідно до п. 6 додатку 2 А до договору споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії протягом 5 банківських днів з дня отримання рахунку фактури.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач поштою скеровував відповідачу рахунки від 27.09.2016 р. № 1602, від 27.09.2016 р. № 1602/Р, від 27.09.2016 р. № 1602/П.

Станом на момент звернення з позовом до суду відповідач заборгованості не погасив.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, 19.12.2016 відповідач частково погасив заборгованість в сумі 10 000, 00 грн. Таким чином, непогашеною залишається заборгованість в сумі 139 380, 80 грн. (з врахуванням розрахунку та заяв про зменшення позовних вимог).

Крім того, позивачем нараховано відповідачу 674, 60 грн. інфляційних втрат та 577, 06 грн 3 % річних.

Відповідно до статті ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порядок постачання електричної енергії та взаємовідносини зі споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, зокрема Законом України Про електроенергетику, Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. № 28 (із змінами та доповненнями).

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Пункт 5.1 ПКЕЕ визначає, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача.

Як зазначалось вище, матеріалами справи підтверджується, що 11.03.2008 між ДТГО Львівська залізниця (постачальник) та ТОВ Оздоровчий центр Олена (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 1602.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця, підприємства, установи, організації, залізничного транспорту загального користування, реорганізовано шляхом злиття та створення публічного акціонерного товариства, 100 відсотків акцій якого закріплюється у державній власності на базі Укрзалізниці.

Відповідно до пункту 2 Статуту ПАТ Українська залізниця, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, товариство утворено як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюється за державною власністю на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ, організацій залізничного транспорту загального користування, які зорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком № 1 до постанови Кабінету Міністрів України Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця від 25.06.2014 № 200.

Згідно із додатком № 1, до складу ПАТ Укрзалізниця увійшло ДТГО Львівська залізниця, яке реорганізовано у філію, таким чином, ПАТ Укрзалізниця є правонаступником усіх прав та обовязків, що випливають з договору.

Відповідно до п. 1.3 ПКЕЕ постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Відповідно до п. 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 30 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Згідно з п. 2.1 договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та ПКЕЕ.

Пунктом 6.1 ПКЕЕ передбачено, що розрахунки споживача за використану електричну енергію здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.3.3. договору споживач взяв на себе обовязок оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків Порядок розрахунків за електроенергію та зняття показань електролічильника споживача (додаток 2А) та Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії (додаток 2).

У матеріалах справи містяться дві копії додатків № 2А до договору.

Згідно з п. 1 додатку 2А до договору, копія якого долучена до позовної заяви (надалі первинний додаток 2А до договору), розрахунковий період починається з 0 год. 00 хв. 15 числа кожного місяця та закінчується о 0 год. 00 хв. 15 числа наступного місяця.

Згідно з первинним додатком 2А до договору, споживач знімає показання лічильників 15 числа кожного місяця згідно з додатком № 2 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Пунктом 4 первинного додатку 2А до договору передбачено, що оплата електричної енергії здійснюється у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період.

Відповідно до п. 5 первинного додатку 2А до договору щомісяця 15 числа споживач зобовязується направляти свого представника до постачальника електричної енергії за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 105 для надання звіту про використану електроенергію.

Однак, в процесі розгляду справи, позивачем було представлено примірник додатку 2А до договору, в іншій редакції (надалі додаток 2А в новій редакції), відмінний від первинного додатку 2А до договору, зокрема в частині щодо розрахункового періоду, який починається з 0 год. 00 хв. 25 числа кожного місяця та закінчується о 0 год. 00 хв. 25 числа наступного місяця (п. 1 додатку 2А в новій редакції), та в частині знімання споживачем показання лічильника 25 числа кожного місяця (п. 2 додатку 2 А до договору). Крім того, пунктом 5 вищевказаного додатку № 2 А встановлено, що споживач зобовязується направляти свого представника до постачальника електричної енергії для надання звіту про використану електроенергію щомісяця 25 числа.

Скаржник заперечує наявність підписаного ним додатку 2А в новій редакції.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції судом оглянуто оригінал додатку 2 А в новій редакції та встановлено факт внесення виправлень спеціальним засобом (канцелярським коректором) у графи, в яких зазначена цифра 25.

Під виправленням, яке допускається вимогами чинного законодавства, слід розуміти внесення в документ даних, які первісно в ньому були відсутні, чи виключення з нього даних, які мали місце.

Зокрема, чинне законодавство передбачає, що дописки, закреслені слова чи інші виправлення, які є в документах, що подаються для вчинення нотаріальних дій, повинні бути застережені підписом відповідної посадової особи і печаткою установи, підприємства або організації чи особи, яка видала документ. При цьому виправлення повинні бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім виправлене чи закреслене.

Також, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, судовою колегією оглянуто оригінал договору №1602 від 11.03.2008 із виправленнями.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції правомірно зроблено висновок, що додаток 2А в новій редакції вказаним вимогам не відповідає.

Стаття 188 ГК України визначає порядок зміни та розірвання господарських договорів. Так зокрема зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача про зміну умов договору щодо терміну розрахункового періоду та докази узгодження зміни умов договору в цій частині між сторонами.

В той же час, як вбачається із матеріалів справи, подання відповідачем звіту про використану електроенергію здійснювалося в 25 числах звітного місяця, зокрема за серпень 2016 року звіт був поданий 26 серпня 2016 року.

Як вбачається із позовних вимог підставою для стягнення суми боргу у розмірі 74 122, 57 грн. за перевищення договірної величини спожитої електричної енергії з відповідача, є факт перевищення останнім договірної величини споживання електричної енергії.

В матеріалах справи станом на час розгляду справи, відсутні та скаржником не подані докази звернення відповідача до позивача, в порядку передбаченому п. 5.5. договору, із заявою про корегування (збільшення) договірної величини споживання електричної енергії протягом поточного розрахункового періоду, ні за розрахунковий період 15 числа місяця, ні за розрахунковий період 25 числа місяця (в даному випадку жовтня 2016 року).

Отже, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що корегування договірної величини споживання електричної енергії за згодою сторін не здійснювалося в жоден із зазначених періодів, натомість міститься лише копія листа відповідача з проханням до позивача про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію, а саме: активна електрична енергія 77 358, 61 грн., реактивна енергія 2 077, 31 грн.

Факт споживання за розрахунковий період 35 852 кВт електричної енергії, що на 34 352 кВт перевищує договірну величину споживання електричної енергії, відповідачем не заперечується.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з листа від 20.12.2016 № 1/20-12-16, ТОВ Екосот повідомляло регіональну філію Енергозбут ПАТ Укразалізниця, що в період з 15.09.2016 до 26.10.2016 даним підприємством проводились монтажні та пусконалагоджувальні роботи з влаштування плавального басейну для потреб готельно відпочинкового комплексу Олена у смт. Брюховичі (а.с.113). В листі також повідомлялося, що в ході робіт використовувалось електричне енергоємне обладнання (зварювальні екструдери, напилюючі установки ППУ тощо), що призвело до збільшення споживання енергоносіїв понад встановлені для споживача ліміти.

Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини; у випадку перевищення договірної величини потужності споживачі (крім населення та навчальних закладів) сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці між найбільшою величиною потужності, що зафіксована протягом розрахункового періоду, та договірною величиною потужності.

Пунктом 6.14 ПКЕЕ передбачено, що перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії. Період підбиття підсумків розрахункового періоду та повідомлення споживача про їх результати розпочинається з 3 робочого дня і має не перевищувати 10 робочих днів від останнього дня періоду для здійснення споживачем остаточного розрахунку.

У п. 4 оглядового листа Вищого господарського суду України від 30.12.2011 № 01-06/1872 "Про практику застосування господарськими судами законодавства про постачання електричної енергії (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)" зазначено, що у разі порушення споживачем умов договору щодо встановленої договірної величини електроспоживання у постачальника електричної енергії виникає право стягнути зі споживача двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини електричної енергії.

Отже, враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 139 380, 80 грн. основного боргу, з яких 65 258, 23 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію та 74 122, 57 грн. за перевищення договірної величини спожитої електричної енергії є обґрунтованими і такими що підлягають до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 577, 06 грн. та 674, 60 грн. інфляційних втрат судова колегія зазначає наступне..

Приписами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Суд першої інстанції, здійснивши перерахунок заявлених вимог в частині інфляційних та 3 % річних правомірно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 577, 06 грн. та 674, 60 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного зясування місцевим господарським судом обставин справи.

Скаржником не подано суду достатніх та допустимих доказів, які б спростовували підставність заявлених позовних вимог. Не береться до уваги твердження скаржника, що ним не порушено господарського зобов»язання з купівлі електричної енергії у серпні 2016 року, оскільки покази лічильника включалися до звітів станом на 15 число кожного місяця, хоча формувались та надавались відповідачем позивачу 25, 26 числа, оскільки із звітів про використану активну (реактивну) електроенергію за період 2014-2016 років(а.с.93-98), які датовані 25-28 числами місяця не вбачається, що покази лічильника знімались 15 числа кожного місяця.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати за розгляду апеляційної скарги слід залишити за відповідачем.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України,

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2017 року у справі № 914/2784/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Данко Л.С.

суддя Орищин Г.В.