КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2017 р. Справа№ 910/5672/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

Баранця О.М.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників

Позивача Яковенко А.О.

Відповідача 1 Тимошик І.О.

Відповідача 2 не з'явився,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Прі Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 по справі №910/5672/16 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Прі Україна"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Нео - Бізнес Системи"

про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 по справі №910/5672/16 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд Прі Україна" звільнити безпідставно займані складські приміщення №№ 24, 25, 26, розташовані за адресою: м. Київ, вул. І. Федорова, 32 балансоутримувачем яких є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця".

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Прі Україна" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця", 1378,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд Прі Україна" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 колегією суддів у складі головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Баранець О.М., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 21.03.2017.

20 березня 2017 року, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, представник відповідача 1 подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 продовжено строк розгляду апеляційної скарги та відкладено розгляд справи до 25.04.2017.

Розпорядженням від 24.04.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу суддів від 24.04.2017, в зв'язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка не є головуючим суддею у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя - Сітайло Л.Г. судді: Баранець О.М., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2017 колегією суддів, в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Прі Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 по справі №910/5672/16 до свого провадження.

В судове засідання 25.04.2017 з'явились представники позивача та відповідача 1.

Представник відповідач 2, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник відповідача 2 повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника відповідача 2.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

14 березня 2006 року між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нео-Бізнес Системи" укладено договір про надання послуг по організації та веденню господарської діяльності №ПЗ/БМЕС-068021/НЮ (далі - Договір 1).

Відповідно до умов Договору 1 виконавець, зобов'язується за завданням замовника здійснювати організацію і ведення господарської діяльності замовника у виробничих, побутових та складських приміщеннях і на територіях їх розташування, на територіях відкритих майданчиків і в приміщеннях інших об'єктів та на територіях їх розташування, що належать замовнику, пооб'єктний перелік та поштова адреса яких зазначаються у додатку № 1 до цього договору (надалі - додаток №1).

Відповідно до п. п. 2.3, 2.4 договору 1 виконавець забезпечуючи ведення Господарської діяльності замовника, здійснює від свого імені і за рахунок замовника наступні правочини, а саме:

- будь-які цивільно-правові договори, пов'язані із облаштуванням та нічним оснащенням автомобільних стоянок та складських приміщень, а так само влаштуванням та технічним оснащенням інших об'єктів замовника, на території яких здійснюється Господарська діяльність Замовника, предмет і ціна яких у кожному конкретному випадку визначається Замовником, про що останній письмово повідомляє Виконавця;

- будь-які цивільно-правові договори, предметом яких є послуги, що надаються третім особам, і надання яких забезпечується Господарською діяльністю замовника, метою якої є отримання прибутку від надання таких послуг;

- у випадку укладення цивільно-правових договорів, предметом яких є послуги, що надаються третім особам, і виконання яких забезпечується господарською діяльністю Замовника, предмет таких договорів визначається Виконавцем одноособово і додаткового узгодження із Замовником не потребує, а ціна таких договорів повинна встановлюватися, виходячи із звичайних цін на такі послуги, які діють на момент укладення таких договорів.

Відповідно до умов договору 1 відповідач 2 не обмежений щодо укладання будь-яких цивільно-правових договорів з третіми особами.

22 серпня 2013 року між ТОВ "Гранд Прі Україна" та ТОВ "Нео- Бізнес Системи" укладено договір №00159/1-1 про надання складських послуг (далі - договір 2).

Згідно з п.1.1 договору 2 зазначено, що виконавець 1 зобов'язується за плату надати складські послуги замовнику 2, за адресою: м. Київ, вул. І. Федорова, 32.

Відповідно до п. 2.1 договору 2 виконавець 1 зобов'язується забезпечити в робочі дні з 8-00 до 19-00 та в інший час, окремо узгоджений сторонами в письмовій формі, доступ до складського приміщення (надалі - приміщення) відповідальних уповноважених осіб та працівників Замовника, список яких узгоджено окремим додатком, який є невід'ємною частиною цього договору, а також відвідувачів Замовника в присутності відповідальних уповноважених осіб останнього.

Пунктом 9.1 договору 2 зазначено, що цей договір вступає в силу з дати його підписання та діє до 22 серпня 2014 року. Договір 2 може бути розірвано достроково за ініціативою однієї із сторін з повідомленням за 30 днів.

Додаткової угодою №1 внесено зміни до договору 2 №00159/1-1 про надання складських послуг від 22 серпня 2014 року, а саме п. 9.1 викладено в наступній редакції: "Термін дії договору продовжено з 22 серпня 2014 року до 21 серпня 2015року включно".

Відповідно до п. 2.8 договору 2, замовник 2 зобов'язується, в разі припинення дії цього договору, забрати все своє майно, яке знаходиться в складському приміщенні та звільнити приміщення до дати припинення дії цього договору.

31 серпня 2015 додатковою угодою № ПЗ/БМЕС-068021/НЮ припинено дію договору № ПЗ/БМЕС-068021/НЮ від 14.03.2006 про надання послуг по організації ведення господарської діяльності між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" та ТОВ "Нео-Бізнес Системи".

Відповідно до п. 3 вказаної Додаткової угоди Договір-1 припиняє дію з моменту фактичної передачі виконавцю замовником майна, що засвідчується підписанням акту прийому-передачі майна та не пізніше 15.09.2015 р.

01 жовтня 2015 року на адресу позивача надійшов лист від відповідача 1 з проханням, розглянути питання щодо укладання договору оренди складських приміщень за адресою: м. Київ, вул. І. Федорова, 32, склади №№24, 25, 26, загальною площею 952 м. кв. Також зазначено, що складські приміщення використовуються відповідачем 1 для здійснення виробничої та торгівельної діяльності, яка спрямована на забезпечення ринку України товарами для заняття всіма видами танців, балету та спорту.

20 жовтня 2015 року позивач направив лист №БМЕУ1-6/2233 з вимогою терміново звільнити займані складські приміщення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що станом на теперішній час складські приміщення Позивача: №24, загальною площею 437,5 кв.м; №25, загальною площею 427 кв.м.;№26, загальною площею 402,1 кв.м. не звільненні, а відповідач 1 продовжує господарську діяльність. Зокрема, позивач, зазначає про те, що Договір 2 є удаваним, оскільки фактично є договором оренди.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 235 ЦК України визначено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 956 ЦК України встановлено, що товарним складом є організація, яка зберігає товар та надає послуги, пов'язані зі зберіганням, на засадах підприємницької діяльності.

Поряд з цим, предметом Договору 2 є надання складських послуг з можливістю надання виконавцем (відповідачем-2) замовнику (відповідача-1) доступу до складських приміщень.

При цьому, вказаний договір не містить ознак договору оренди нерухомого майна. Акт приймання-передачі складів між відповідачами не підписувався.

Відповідно до п. 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків. В разі задоволення позовних вимог необхідно зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з п. 2.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

Беручи до уваги, що специфіка договорів оренди та надання послуг передбачає, що отримане за ними споживаються в процесі виконання і не може бути повернутим, а також виходячи з можливості визнання таких договорів недійсним і припинення лише на майбутнє, визнання їх недійсними та припинення у випадку якщо строк таких договорів закінчився є неможливим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає посилання позивача на удаваність договору.

Щодо твердження апелянта про неналежного позивача по справі колегія суддів зазначає наступне.

Місцевим господарським судом встановлено, що будівлі складів №24, загальною площею 437,5 кв.м; №25, загальною площею 427 кв.м.;№26, загальною площею 402,1 кв.м. за адресою м. Київ, вул. І. Федорова, 32, знаходиться в державній власності (в особі Міністерства інфраструктури України), що підтверджується свідоцтвами про право власності та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказані будівлі знаходяться на балансі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця", що підтверджується додатком до наказу "Про наділення майном регіональну філію "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця", з правом повного господарського відання.

Відповідно до Зведеного переліку майна Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця", складеного на підставі результатів інвентаризації майна станом на 31.07.2014 та затвердженого Міністром інфраструктури України 17.07.2015 до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця" включено спірні приміщення (рядки 273-275 та інвентарні номери 56)

Відповідно до Заключного передавального акту від 01.12.2015 ДТГО "ПЗЗ" передало, а ПАТ "Українська залізниця" прийняло майно станом на 30.11.2015, правонаступництво щодо якого перейшло до ПАТ "Українська залізниця".

Згідно з Наказом від 01.12.2015 №045 ПАТ "Українська залізниця" Регіональна філія "Південно-західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" наділяється майном та земельними ділянками, згідно з додатком у якому в графі 126600, 126617, 126618, включено будівлі складу 24,25, 26, що знаходиться за адресою м. Київ, Соломянський район, вул. Федорова Івана, 32.

Таким чином, вказані будівлі знаходяться на балансі Експлуатаційного управління регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця", що підтверджується додатком до наказу "Про наділення майном регіональну філію "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця", з правом повного господарського відання

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку щодо наявності у позивача порушеного права та відповідно і права на звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України передбачено власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що договір № 00159/1-1 про надання складських послуг від 22.08.2013 та договір № ПЗ/БМЕС-068021/НЮ від 14.03.2006 припинили свою дію, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Прі Україна" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 по справі №910/5672/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Прі Україна" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 по справі №910/5672/16 залишити без змін.

2.Матеріали справи №910/5672/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді Н.Ф. Калатай

О.М. Баранець