ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р.Справа № 922/680/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тура УА", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКС Компані", м. Харків
про стягнення 90706,96 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність б/н від 20.01.2017 р.);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тура УА", м. Київ (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКС Компані", м. Харків (далі за текстом - відповідач) 90706,96 грн. заборгованості за укладеним між сторонами договором оренди № 79 від 09.08.2016 р., з яких:

84010,44 грн. - сума основного боргу;

509,27 грн. - 3% річних;

1727,22 грн. - інфляційних втрат;

4460,03 грн. - пені.

Позов обґрунтовано з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди № 79 від 09.08.2016 р. щодо повної та своєчасної сплати орендних платежів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.03.2017 р. зазначений позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.03.2017 р.

В судовому засіданні 20.03.2017 р. оголошено перерву до 03.04.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.04.2017 р. розгляд справи відкладено на 18.04.2017 р.

В процесі розгляду справи позивач звернувся до суду з клопотанням (вх. № 12794 від 18.04.2017 р.), в якому просить суд залучити до матеріалів справи завірені копії документів.

Відповідач відзиву на позов не надав.

На судове засідання 18.04.2017 р. прибув представник позивача, який підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить суд її задовольнити.

Відповідач на судове засідання 18.04.2017 р. свого уповноваженого представника не направив, про причини неявки останнього не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Оскільки неявка на судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, 09.08.2016 р. укладено договір оренди № 79 (далі за текстом договір; а. с. 28-35), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове володіння та користування (оперативну оренду) рухоме майно опалубка Alpi (далі за текстом обладнання). Монтаж та демонтаж орендованого обладнання не є предметом цього договору, орендар здійснює монтаж та демонтаж орендованого обладнання на свій ризик власними силами та за свій рахунок.

Згідно з п. 1.2. договору, найменування складових частин та вартість обладнання, що передається в оренду, зазначено в специфікаціях та в актах прийому-передачі обладнання до цього договору. Технічний стан обладнання, яке передається в оренду, зазначається в актах прийому-передачі обладнання. Специфікації та акти приймання-передачі є невідємними частинами цього договору.

Згідно з специфікацією № 1 від 09.08.2016 р. (а. с. 36) загальна вартість предмету договору оренди складає 913919,67 грн.

Пунктами 1.3. 1.5. договору передбачено, що адреса обєкту, де буде розміщене обладнання для його використання орендарем: Харківська обл., Краснокутський р.-н, с. Мурафа Зерносховище.

Мета оренди: промислове використання за його технічним призначенням, а саме: використання при здійсненні будівельно-монтажних робіт на обєкті будівництва.

Обладнання належить орендодавцю на праві власності на підставах, визначених чинним в Україні законодавством (розділ 1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору останній вступає в силу з моменту підписання його уповноваженими особами сторін посвідчений печатками сторін та діє до повного виконання зобовязань сторонами по цьому договору.

За умовами п. п. 4.1-4.2 початок перебігу строку оренди обладнання, за який нараховується орендна плата, відраховується з дня підписання акту прийому-передачі обладнання в оренду і закінчується в день підписання сторонами акту приймання-передачі обладнання з оренди від орендаря до орендодавця, яким фіксується дата повернення обладнання з оренди.

Строк оренди обладнання за цим договором складає до 31 грудня 2016 року.

Положеннями розділу 5 договору передбачено наступне:

Орендар здійснює оплату за оренду обладнання за весь час фактичного знаходження обладнання у орендаря, починаючи з дати підписання акту прийому-передачі обладнання в оренду і закінчуючи датою підписання акту повернення обладнання орендодавцю згідно з умовами цього договору, у т. ч. після закінчення терміну дії договору та/або оренди, якщо це не повязано з діями орендодавця, чи після закінчення строку, коли обладнання мало бути повернуто орендодавцю у визначений сторонами строк.

Вартість оренди обладнання за 1 добу (тариф за добу), зазначається без ПДВ та складає: комплект № 1 761 (сімсот шістдесят одна) грн. 60 коп., та додатково сплачується ПДВ у розмірі 20% - 152 грн. 32 коп.

Орендна плата сплачується шляхом передплати в безготівковому порядку за перші 21 календарних днів оренди обладнання на поточний рахунок орендодавця на підставі наданого орендодавцем рахунку-фактури на оплату. За кожний наступний строк оренди обладнання орендар здійснює передоплату за 5 робочих днів до настання цього чергового строку оренди обладнання на підставі наданого орендодавцем рахунку-фактури протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання від орендодавця рахунку-фактури на оплату, але не пізніше дня початку наступного чергового строку оренди.

У разі прострочення оплати більше, ніж на 30 календарних днів, сторони вважають договір таким, що припинив свою дію і орендар зобовязаний повернути орендодавцеві обладнання за актом прийому-передачі з оренди, а також сплатити всі належні платежі, в т. ч. штрафні санкції на підставі наданого орендодавцем рахунку-фактури протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання від орендодавця рахунку-фактури на оплату.

Орендна плата розраховується з урахуванням податку на додану вартість за ставкою 20%.

Неотримання орендарем рахунку орендодавця, не позбавляє його обовязку сплати орендної плати за весь час фактичного користування обладнанням. В разі неотримання рахунку на оплату орендної плати, орендар самостійно вираховує суму орендної плати за певний термін оренди обладнання шляхом множення кількості діб оренди обладнання на тариф за 1 добу.

Орендар не пізніше кожного останнього числа місяця, в якому були надані послуги по оренді обладнання, зобовязаний отримати від орендодавця оригінал акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) в двох примірниках.

Орендодавець не пізніше кожного останнього числа місяця, в якому були надані послуги по оренді обладнання, може, на свій розсуд, направити орендарю поштою чи курєром оригінал акту здачі-прийняття (надання послуг) в двох примірниках.

Орендар зобовязаний підписати та повернути орендодавцю один підписаний примірник (оригінал) акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до 5-го числа місяця, наступного за звітним.

У випадку неповернення (несвоєчасного повернення) підписаного акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) і відсутності письмової мотивованої відмови орендаря від підписання цього акту , такий акт вважається визнаним орендарем, а послуга вважається прийнятою без будь-яких зауважень та претензій в повному обсязі (на вказану в акті суму).

У випадку несвоєчасного виконання орендарем зобовязань по сплаті орендних та інших платежів, орендодавець має право нараховувати пеню за кожен день прострочення та за весь час прострочення, штрафні санкції в розмірі, який обумовлений цим договором та чинним законодавством. При цьому орендодавець не буде зобовязаний попереджувати або повідомляти орендаря про початок нарахування пені або штрафів.

Згідно з п. п. 9.1.3 та 9.1.4 договору у випадку затримки орендарем орендної плати за послуги оренди обладнання та оплати за втрату або пошкодження обладнання, сума боргу сплачується орендодавцю з урахуванням індексу інфляції за весь час затримки оплати.

У випадку несвоєчасною сплати чергових платежів за послуги оренди обладнання, або інших платежів згідно договору, орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, та за час прострочення. Нарахування пені не звільняє орендаря від сплати основного боргу.

Матеріали справи свідчать про належне виконання позивачем умов п. п. 2.2 та 5.8 договору щодо передачі обєкта оренди відповідачу, про що свідчить підписаний сторонами акт прийому-передачі обладнання в оренду б/н від 09.08.2016 р. (а. с. 37-38).

Крім того, З метою здійснення відповідачем оплати орендних платежів позивач надіслав на адресу відповідача акти наданих послуг № 328 від 31.08.2016 р. (а. с. 39), № 390 від 30.09.2016 р. (а. с. 40), № 478 від 31.10.2016 р. (а. с. 41), № 537 від 30.11.2016 р. (а. с. 42), № 607 від 30.12.2016 р. (а. с. 43), № 625 від 31.12.2016 р. (а. с. 44), № 20 від 31.01.2017 р. (а. с. 45).

Проте, всупереч умовам зазначеного вище договору, відповідач в повному обсязі не сплатив на користь позивача заборгованість з орендної плати за період користування майном з серпня 2016 року по січень 2017 року включно, і така станом на 08.02.2017 р. становить 84010,44 грн.

Обставини щодо стягнення цієї заборгованості стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Крім того, в звязку з простроченням відповідачем виконання своїх зобовязань, позивачем на підставі відповідних умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України нараховано до стягнення з останнього за загальний період прострочення з 03.10.2016 р. по 08.02.2017 р. 1727,22 грн. інфляційних втрат, 509,27 грн. 3% річних, та 4460,03 грн. пені.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 84010,44 грн. за договором № 79 від 09.08.2016 р. підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростований.

Строк виконання відповідачем зобовязань з оплати є таким, що настав.

Суд також враховує наявність у позивача права на нарахування орендної плати за весь час користування відповідачем майном, в т.ч. після закінчення терміну дії договору (п. 5.1. договору). До того ж, п. 4.3. договору передбачено, що якщо після закінчення строку дії договору оренди новий термін оренди не визначений та сторонами не підписана додаткова угода про продовження строку оренди, то сторони погоджуються, що у цьому випадку обладнання вважається переданим в оренду на невизначений строк до отримання орендарем вимоги орендодавця про повернення обладнання у визначений орендодавцем строк згідно пункту 7.1. договору.

Суд також зазначає, що не підписання відповідачем актів надання послуг не є перешкодою для нарахування позивачем орендної плати та не звільняє відповідача від обовязку її сплатити на користь позивача, оскільки факт перебування майна в оренді у відповідача підтверджується матеріалами справи та останнім жодним чином не спростовується, Крім того, згідно з п. 5.11, 5.14 договору, неотримання орендарем рахунку орендодавця, не позбавляє його обовязку сплати орендної плати за весь час фактичного користування обладнанням. В разі неотримання рахунку на оплату орендної плати, орендар самостійно вираховує суму орендної плати за певний термін оренди обладнання шляхом множення кількості діб оренди обладнання на тариф за 1 добу. Платежі, зазначені в п. 5.12. договору орендар повинен сплатити у строки, визначені цим договором або у строки, вказані у відповідній письмовій вимозі орендодавця. При цьому, за змістом п. 5.18.-5.19 договору відповідач зобовязаний в визначений строк підписати акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), а випадку їх не підписання акт вважається визнаним а послуга вважається прийнятою без будь-яких зауважень.

Крім того, матеріали справи містять докази направлення позивачем на адресу відповідача претензії з відповідними грошовими вимогами № 02 від 11.01.2017 р. (а. с. 82-83), в т. ч. за актами № 537 від 30.11.2016 р., № 607 від 30.12.2016 р., № 625 від 31.12.2016 р., а також докази визнання відповідачем існуючої заборгованості, про що свідчать листи відповідача, направлені на адресу позивача (а. с. 86-88).

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не надав суду жодного доказу погашення існуючої заборгованості, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 84010,44 грн. заборгованості за договором оренди.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що в п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України" № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок інфляційних та річних (а. с. 46- 47), суд приходить до висновку про те, що його здійснено з певними арифметичними помилками.

Разом з тим, враховуючи, що згідно зі ст. 83 ГПК України суд при винесенні рішення позбавлений права виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання сторони, і такого клопотання від позивача в процесі розгляду даної справи не надходило, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1727,22 грн. інфляційних та 475,38 грн. річних за загальний період прострочення з 03.10.2016 р. по 08.02.2017 р.

В решті позову про стягнення річних слід відмовити в звязку з безпідставністю їх нарахування до стягнення.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що

встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи те, що умовами укладеного між сторонами договору (п. 9.1.4) передбачено відповідальність відповідача за прострочення своїх зобовязань з оплати орендних платежів у вигляді сплати пені, вимоги позивача про її стягнення суд визнає правомірними.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок пені (а. с. 46- 47), суд приходить до висновку про те, що його також здійснено з певними арифметичними помилками.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення відповідної частини позову та стягнення з відповідача на користь позивача 4436,10 грн. пені за загальний період прострочення з 03.10.2016 р. по 08.02.2017 р.

В решті позову про стягнення пені суд відмовляє в задоволенні в звязку з безпідставністю їх нарахування до стягнення.

З урахуванням вимог ст. 44, 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1598,98 грн.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАКС Компані" (адреса: 61017, м. Харків, вул. Пащенківська, буд. 11; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тура УА" (03179, м. Київ, Брест-Литовське шосе, буд. 8-А, офіс 421; ):

84010,44 грн. - суми основного боргу;

1727,22 грн. інфляційних;

475,38 грн. річних;

4436,10 грн. пені;

1600,00 грн. - судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 24.04.2017 р.

Суддя ОСОБА_2