ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2017 р.Справа № 922/1109/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 55826,67 грн.
за участю представників:

позивача - Гроссу Г.В., довіреність №38-2071/471 від 10.05.2012;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 49174,88 грн. заборгованості за договором № 2452 від 01.03.2008 р. за період з жовтня 2015 р. по лютий 2017 р., 4234,13 грн. інфляційних втрат, 1101,69 грн. 3% річних та 1315,97 грн. пені.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді №2452 від 01 березня 2008 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлену та спожиту теплову енергію, у зв'язку з чим за період з жовтня 2015 р. по лютий 2017 р. виникла заборгованість по оплаті спожитої теплової енергії в сумі 49174,88 грн. та відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення 4234,13 грн. інфляційних втрат та 1101,69 грн. 3% річних, розрахованих станом на 31.03.2017. Крім того, позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 1315,97 грн. передбачену п.7.2.3. Договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 квітня 2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19 квітня 2017 року о 11:00 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Представник позивача 13 квітня 2017 р. надав супровідним листом (вх. №12443) додаткові документи, зазначені у додатку, які судом долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 19.04.2017 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов, з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, а також свого повноважного представника не направив, відзив на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав.

Копія ухвали господарського суду Харківської області від 04 квітня 2017 року про порушення провадження у справі надіслана 04 квітня 2017 року на адресу відповідача: 61090, м. Харків, вул. Руденка, 8, яка зазначена позивачем у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, проте не повернута підприємством зв'язку.

За відстеженням пересилання поштових відправлень вбачається, що відповідач отримав копію ухвали господарського суду Харківської області від 04 квітня 2017 року про порушення провадження у справі 07.04.2017, що підтверджується також витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який долучено судом до матеріалів справи.

У п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надано роз'яснення, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.03.2008 року між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (надалі - Теплопостачальна організація) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Споживач) було укладено договір купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді №2452 (надалі - Договір).

Відповідно до п.1 Договору Теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; кондиціювання повітря - по мірі необхідності та наявності технічної можливості (п.2.1. Договору).

Згідно з п.6.1. Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій або в іншій формі, яка не суперечить чинному законодавству України, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів, діючих на період постачання теплової енергії, та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії, а при їх відсутності - виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.6.3. Договору).

Відповідно до п.6.4. Договору Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду самостійно, ініціативнім дорученням сплачує Теплопостачальної організації вартість, зазначеної в додатку 1 до договору кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію Споживач здійснює: до 28-го числа поточного місяця, при розрахунках за показниками приладів обліку; до 18-го числа місяця, наступного за розрахунковим, при відсутності приладів комерційного обліку.

Згідно з п.6.5. Договору розрахунки за показниками приладів комерційного обліку:

- якщо фактичне використання теплової енергії більше, ніж зазначене в договорі, це перевищення окремо оплачується Споживачем не пізніше 28-го числа поточного місяця;

- якщо фактичне споживання теплової енергії нижче від сплаченого зазначеного в договорі обсягу, вартість такого перевищення зараховується в рахунок оплати заявленого обсягу періоду, наступного за розрахунковим;

- якщо сумарне годинне договірне теплове навантаження, перевищує 2,0 Гкал/годину Споживач самостійно сплачує вартість теплової енергії за фактичними показниками приладів комерційного обліку подекадно.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2008 року (п.10.1. Договору).

Згідно п.10.4. Договору він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі Розпоряджень про початок та кінець опалювальних сезонів 2015-2016 p.p., 2016-2017р.р. та договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 2452 від 01.03.2008 здійснювало постачання теплової енергії до нежитлових приміщень житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Система теплопостачання приміщення відповідача є невід'ємною частиною системи теплопостачання зазначеного житлового будинку.

Факт споживання відповідачем теплової енергії підтверджується актами на включення теплової енергії у приміщення відповідача, а також актами виконаних робіт з відпуску теплової енергії за період жовтень 2015 року по лютий 2017 року, які направлені відповідачу 10.08.2016 та 20.03.2017 (а.с. 12-25).

Акти на включення та відключення опалення підписані та скріплені печатками повноважених представників КП "Харківські теплові мережі" та балансоутримувача житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (акт №176/2198 від 12.10.2015, акт № 176/3386 від 05.04.2016, акт №176/4059 від 14.10.2016).

Разом з актами виконаних робіт з відпуску теплової енергії за період жовтень 2015 року по лютий 2017 року позивачем були направлені відповідачу рахунки-фактури на оплату за спожиту теплову енергію за період жовтень 2015 року по лютий 2017 року на загальну суму 49174,88 грн., а саме:

- рахунок-фактура від 09.11.2015 на оплату теплової енергії за жовтень 2015 року на суму 2685 грн.;

- рахунок-фактура від 08.12.2015 на оплату теплової енергії за листопад 2015 року на суму 3990,30 грн.;

- рахунок-фактура від 11.01.2016 на оплату теплової енергії за грудень 2015 року на суму 4763,75 грн.;

- рахунок-фактура від 08.02.2016 на оплату теплової енергії за січень 2016 року на суму 6849,91 грн.;

- рахунок-фактура від 09.03.2016 на оплату теплової енергії за лютий 2016 року на суму 4477,18 грн.;

- рахунок-фактура від 06.04.2016 на оплату теплової енергії за березень 2016 року на суму 3610,27 грн.;

- рахунок-фактура від 10.05.2016 на оплату теплової енергії за квітень 2016 року на суму 416,30 грн.;

- рахунок-фактура від 08.11.2016 на оплату теплової енергії за жовтень 2016 року на суму 1400,14 грн.;

- рахунок-фактура від 07.12.2016 на оплату теплової енергії за листопад 2016 року на суму 4015,56 грн.;

- рахунок-фактура від 10.01.2017 на оплату теплової енергії за грудень 2016 року на суму 4853,68 грн.;

- рахунок-фактура від 07.02.2017 на оплату теплової енергії за січень 2017 року на суму 5820,10 грн.;

- рахунок-фактура від 09.03.2017 на оплату теплової енергії за лютий 2017 року на суму 6292,69 грн.

Втім, відповідач за спожиту теплову енергію не розрахувався та заборгованість не оплатив.

Таким чином, заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за договором купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді №2452 від 01.03.2008 за період з жовтня 2015 року по лютий 2017 року становить 49174,88 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору не допускається.

Стаття 526 Цивільного кодексу передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

В силу статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В розумінні статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, та те, що на момент прийняття рішення по справі, у матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку, суд вважає заявлену вимогу позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 49174,88 гривень нормативно та документально обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 1315,97 грн. - пені, суд виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) за яким передбачено правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.7.2.3. Договору за несвоєчасне виконання розрахунків за спожиту теплову енергію - нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення за період з дня наступу строку оплати до дня фактичної оплати.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців, якщо інше не встановлено законом або договором.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Таким чином, суд перевіривши розрахунок пені, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання такого зобов'язання, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 1315,97 грн. підлягають задоволенню повністю.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за невиконання грошового зобов'язання за договором купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді №2452 від 01 березня 2008 року, суд виходить з наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем свого грошового зобов'язання за договором купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді №2452 від 01 березня 2008 року, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 1101,69 грн., а також інфляційних втрат в сумі 4234,13 грн., а відтак позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

На підставі вищевикладеного та ст.129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530, 599, 610, 611, ч. 1 ст. 612, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 19, 25 Закону України "Про теплопостачання", ст.ст.179, 193 Господарського кодексу України, та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська,11, ) заборгованість в розмірі 49174,88 грн. за договором № 2452 від 01.03.2008 р. за період з жовтня 2015 р. по лютий 2017 р., інфляційні втрати в розмірі 4234,13 грн., 3 % річних у розмірі 1101,69 грн., пеню в розмірі 1315,97 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.04.2017 р.

Суддя І.О. Чистякова