КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р. Справа№ 910/22764/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Пантелієнка В.О.

Верховця А.А.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник В.А. - довіреність № 60 від 26.05.2016 року

від відповідача: Фокін С.О. - довіреність б/н від 01.11.2015 року

від третьої особи: Фокін С.О. - довіреність б/н від 28.07.2014 року

розглянувши апеляційну скаргу Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" на рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2017 року

у справі № 910/22764/16 (суддя Марченко О.В.)

за позовом American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP),

Broadcast Music Inc. (BMI) та Performing Right Society Limited,

організація, яка звертається за захистом порушених прав суб'єктів

авторського права і (або) суміжних прав - Державна організація

"Українське агентство з авторських та суміжних прав"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія

"Студія 1+1"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Іноземне підприємство " 1+1 Продакшн"

про стягнення 64 000 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.02.2017 року у справі № 910/22764/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2017 року у справі № 910/22764/16 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" у справі № 910/22764/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Пантелієнка В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.04.2017 року за участю повноважних представників сторін та третьої особи.

Присутній в судовому засіданні 11.04.2017 року представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2017 року у справі № 910/22764/16 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача та третьої особи проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2017 року - без змін.

11.04.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" слід відмовити, а рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2017 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" звернулася до господарського суду міста Києва в інтересах American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP), Broadcast Music Ink. (Бродкаст м'юзік Інк.) та Performing Right Society Limited з позовом про стягнення з ТОВ Телерадіокомпанія "Студія " 1+1" 64 000,00 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 16.10.2016 року з 22 год. 00 хв. до 22 год. 46 хв. відповідачем в ефірі належного йому телеканалу "1+1" здійснено бездоговірне (без надання відповідного дозволу), незважаючи на заборону Організації від 16.09.2016 року, публічне сповіщення музичних творів з текстами, майнові авторські права на які належать American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP), Broadcast Music Inc. (BMI) та Performing Right Society Limited, а саме: "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець: ОСОБА_4; оригінальний виконавець: ОСОБА_11; композитор і автор тексту: ОСОБА_12; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited); "ІНФОРМАЦІЯ_5" (виконавець: ОСОБА_5; оригінальний виконавець: ОСОБА_13; композитори і автори тексту: ОСОБА_14 та ОСОБА_15; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited); "ІНФОРМАЦІЯ_2" (виконавець ОСОБА_6; оригінальний виконавець: ІНФОРМАЦІЯ_3; композитор і автор тексту: ОСОБА_16; іноземна організація колективного управління: American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP)); "ІНФОРМАЦІЯ_4" (виконавець ОСОБА_7; оригінальний виконавець: ОСОБА_17; композитори і автори тексту: ОСОБА_17 та ОСОБА_18; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Inc. (BMI)).

Факт публічного сповіщення Студією вказаних музичних творів підтверджується даними моніторингу, а саме записом використання музичних творів на карту пам'яті Transcend 4GB № WDH6654681 та актом фіксації публічного використання творів від 16.10.2016 № б/н (далі - Акт).

За наслідками розгляду заявлених позовних вимог, рішенням господарського суду міста Києва від 13.02.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Скаржник з даним рішенням не погоджується та в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як стверджує апелянт, 16.09.2016 року Організація заборонила Студії здійснювати публічне сповіщення та/або виконання творів, що належать до репертуарів позивачів, і попередила про відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Повноваження на заборону здійснювати публічне сповіщення та/або виконання творів підтверджуються такими документами: листом роз'яснення CISAC COU13-1069 з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову; листом-забороною від 09.09.2016 року № 04/2777 про заборону Студії здійснювати публічне сповіщення та/або виконання творів, що належать до репертуарів позивачів; пунктом "а" ч. 1 ст. 2 договору про взаємне представництво інтересів від 01.08.2006 № б/н, укладеного Організацією та Performing Right Society Limited; листом-забороною від 07.09.2016 року № б/н про заборону відповідачу здійснювати публічне сповіщення та/або виконання творів, що належать до репертуару позивача-2; листом-забороною від 09.09.2016 № б/н про заборону Студії здійснювати публічне сповіщення та/або виконання творів, що належать до репертуару позивача-1.

Таким чином, за твердженням скаржника, публічне сповіщення відповідачем спірних музичних творів з текстами, майнові авторські права на які належать позивачам, відбулось під час дії заборони Організації.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ДО "Українське агентство з авторських та суміжних прав" є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003 року № 3/2003.

Відповідно до ст. 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підпунктом "г" ч. 1 ст. 49 Закону встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду в порядку, передбаченому статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України, за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У пункті 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (далі - Постанова № 12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із ст.ст. 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

01.01.2006 року між American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 01.01.2006 року), за умовами якого:

- American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) надає, а Організація набуває невиключне право ліцензувати в Україні (територія), недраматичне публічне виконання музичних творів на вищевказаній території, права на виконання яких тепер або протягом терміну дії Договору від 01.01.2006 року належать або контролюються American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) в тій мірі, в якій право публічного виконання таких музичних творів належить, може належати або може бути передане American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) протягом дії Договору від 01.01.2006 року його членам згідно із статтями та правилами American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP); такі твори далі будуть називатися "Репертуар American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP)"; виключенням з даного права є публічні виконання таких творів або (1) права яких на даний момент ліцензовані на вказаній території третіми сторонами згідно з діючими договорами, список яких додається з Договором від 01.01.2006 року, або (2) які можуть бути ліцензовані у майбутньому на обумовленій території будь-якими третіми сторонами. У випадку якщо таке ліцензування буде мати місце у майбутньому, American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) повинне миттєво повідомити про це Організацію у письмовій формі (п. 1 Договору від 01.01.2006 року);

- Договір від 01.01.2006 року вступає в силу з 01.01.2006 року та діє до 31.12.2006 року; після цього Договір від 01.01.2006 року буде автоматично пролонгуватись з врахуванням всіх положень та умов згідно з Договором від 01.01.2006 з року в рік (а саме з 01 січня до 31 грудня) автоматично, якщо тільки не пізніше ніж за один місяць до запланованого закінчення терміну дії Договору від 01.01.2006 року одна із сторін не повідомить іншу сторону рекомендованим листом (п. 19 Договору від 01.01.2006 року).

American Society Of Composers, Authors And Publishers (ASCAP) - це юридична особа США, яка знаходиться за адресою: One Lincoln Plaza, New York, New York 10023, U.S.A.

Вказана юридична особа має право видавати ліцензії на використання музичних творів, у тому числі на публічне сповіщення.

31.12.2004 року між Broadcast Music Ink. і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 31.12.2004 року), за умовами якого:

- слово "термін" означає період, що починається з 31.12.2004 року та закінчується 31.12.2007 року, при чому даний період дії Договору від 31.12.2004 року буде продовжуватися із року в рік автоматично, якщо він не буде розірваний іншою стороною рекомендованим листом, листом-підтвердженням або іншим еквівалентним повідомленням не пізніше ніж за шість місяців до закінчення кожного періоду (пункт "а" Договору від 31.12.2004 року);

- за Договором від 31.12.2004 року Організація є єдиним представником інтересів Broadcast Music Ink. на території України протягом терміну Договору від 31.12.2004 року (підпункт "б" пункту 1 Договору від 31.12.2004 року);

- сторони встановлюють, що Організація та її ліцензіати користуються всіма правами на твори Broadcast Music Ink., властивими для звичайної передачі прав на виконання, і якими користуються ліцензіати Організації на музичні композиції на території України (підпункт "в" пункту 2 Договору від 31.12.2004 року);

- кожна сторона підтверджує та гарантує, що вона має повні права та повноваження укладати Договір від 31.12.2004 року та передавати права, що в ньому містяться, і права, передані за Договором від 31.12.2004 року, не будуть мати у своїй правовій охороні перешкод та претензій (п. 7 Договору від 31.12.2004 року).

Broadcast Music Ink. є акціонерним товариством, юридичною особою Сполучених Штатів Америки, яка заснована в 1939 році та знаходиться за адресою: 320 West Street, New York 10019, U.S.A.

Вказана юридична особа за законодавством Сполучених Штатів Америки, зокрема авторського закону (copyright law) є організацією, що володіє правами на понад 8,5 млн. музичних творів шляхом надання ліцензій під назвою "Суспільне право на виконання" (public performing right).

"Суспільне право на виконання" (public performing right) - це право виконувати музику на публіці, що включає в себе трансляцію музичного твору на радіо чи телебаченні.

У вказаному випадку роялті сплачується безпосередньо автору або організації, зокрема, Broadcast Music Ink.

09.06.2006 року (дата підписання в м. Києві 01.08.2006 року) між Performing Right Society Limited і Організацією було укладено договір про взаємне представництво інтересів (далі - Договір від 09.06.2006 року), за умовами якого:

- Performing Right Society Limited надає Організації невиключне право видавати на території, на якій діє остання, необхідні дозволи на всі види публічного виконання музичних творів з текстом або без тексту, що охороняються згідно з національним законодавством, двосторонніми угодами та багатосторонніми міжнародними конвенціями в галузі авторського права (копірайт, інтелектуальна власність і т.п.), як тих, що діють нині, так і таких, що будуть прийняті і наберуть чинності під час дії Договору від 09.06.2006 року (п.1 ст. 1 Договору від 09.06.2006 року);

- кожна із договірних сторін надає в розпорядження іншої всю необхідну документацію для того, щоб остання могла обґрунтувати роялті, за збір яких вона відповідає згідно з Договором від 09.06.2006 року, а також для надання можливості подавати будь-які позови та вживати інших заходів (п. 1 ст. 4 Договору від 09.06.2006 року);

- Договір від 09.06.2006 року вступає в силу з 01.06.2006 року та відповідно до положень ст. 14 діє до 31.12.2007 року, якщо тільки його не буде припинено будь-якою із сторін повідомленням рекомендованим листом до закінчення цього періоду (п. 1 ст. 13 Договору від 09.06.2006 року).

01.11.2007 року сторони уклали додаткову угоду до Договору від 09.06.2006, якою було внесено зміни до статті 13, а саме: за умови дотримання положень ст. 14 Договір від 09.06.2006 року продовжує діяти до тих пір, поки його не буде припинено яким-небудь із товариств шляхом надсилання письмового повідомлення не менше ніж за три місяці.

Performing Right Society Limited - це юридична особа Великобританії, яка заснована в 1914 році (зареєстрована 06.03.1914 року та знаходиться за адресою: 29-33 Berners Street, London WT 3 AB, United Kingdom) групою музичних видавців з метою захисту авторського права і надання допомоги у забезпеченні отримання доходів для композиторів, авторів і музичних видавців.

Вказана юридична особа має право видавати ліцензії на використання музичних творів, у тому числі на публічне сповіщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

Згідно приписів ч. 1 ст. 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у ст. 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Як вбачається з виписок із системи IPI про приналежність автора до членів іноземної авторсько-правової організації, яка управляє майновими правами авторів на колективній основі "ІНФОРМАЦІЯ_1" (композитор і автор тексту: ОСОБА_12; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited); "ІНФОРМАЦІЯ_5" (композитори і автори тексту: ОСОБА_14 та ОСОБА_15; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited); "ІНФОРМАЦІЯ_2" (композитор і автор тексту: ОСОБА_16; іноземна організація колективного управління: American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP)); "ІНФОРМАЦІЯ_4" (композитори і автори тексту: ОСОБА_17 та ОСОБА_18; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Inc. (BMI)).

Колегією суддів з наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що Організація шляхом укладення додаткових угод з іноземними організаціями колективного управління узгодила те, що з метою ідентифікації музичних творів з репертуару іншої сторони договору може використовувати інформацію з CIS-Net (мережа баз даних, побудованих на основі Стандартів CIS), а також WID (база даних інформації про музичні твори) та IPI (база даних, що містить інформацію про зацікавлених осіб, їх імена (включаючи сценічні), їх права), тобто документально підтверджено, що позивачам передані виключні майнові авторські права на музичні твори з текстом особами, яким ці права належали, а відтак, на думку апеляційного суду, Організація набула по суті повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичні твори з текстом "ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_5", "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_4" на території України.

Приписами ст. 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст. 440 ЦК України та ч. 3 ст. 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно ч. 2 ст. 32 Закону використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених ст.ст. 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи ст.33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача; 2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (ст.ст. 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Згідно зі ст. 1 Закону публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

12.09.2016 року Організація надіслала Студії лист від 09.09.2016 року № 04/2777, який було отримано відповідачем 16.09.2016 (року). У вказаному листі Організація з дня його отримання заборонила відповідачу в ефірі телеканалів "1+1"та "1+1 International" здійснювати публічне сповіщення та/або виконання творів, що належить до репертуарів іноземних авторсько-правових організацій, зокрема, позивачів.

В ході апеляційного розгляду справи колегією суддів встановлено, що 16.10.2016 року представником Організації ОСОБА_8 в присутності громадян: ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у м. Києві складено Акт, відповідно до якого в період з 22 год. 00 хв. до 22 год. 46 хв. здійснювалась фіксація використання (публічного сповіщення) творів, які використовувалися Студією, зокрема: "ІНФОРМАЦІЯ_1" (виконавець: ОСОБА_4; оригінальний виконавець: ОСОБА_11; композитор і автор тексту: ОСОБА_12; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited); "ІНФОРМАЦІЯ_5" (виконавець: ОСОБА_5; оригінальний виконавець: ОСОБА_13; композитори і автор тексту: ОСОБА_14 та ОСОБА_15; іноземна організація колективного управління: Performing Right Society Limited); "ІНФОРМАЦІЯ_2" (виконавець ОСОБА_6; оригінальний виконавець: ІНФОРМАЦІЯ_3; композитор і автор тексту: ОСОБА_16; іноземна організація колективного управління: American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP)); "ІНФОРМАЦІЯ_4" (виконавець ОСОБА_7; оригінальний виконавець: ОСОБА_17; композитори і автори тексту: ОСОБА_17 та ОСОБА_18; іноземна організація колективного управління: Broadcast Music Inc. (BMI)).

Присутній в судовому засіданні представник відповідач заперечував проти прийняття апеляційним судом до уваги Акта як доказу, зазначаючи про відсутність в Акті будь-якої інформації про джерело відтворення ефіру, частоту та територію, на якій здійснювалося мовлення, спосіб ідентифікації творів, обладнання, за допомогою якого відтворювався ефір, спосіб ідентифікації музичних творів.

Колегією суддів відзначається, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 року № 71 "Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань" (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2009 року № 450) надано право представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, фіксація здійснювалась з використанням відеокамери SONY НDR-АS 20 на карту пам'яті Transcend 4GB № WDH6654681. Зазначену карту пам'яті долучено місцевим господарським судом до матеріалів справи.

Як встановлено судом, публічне сповіщення музичних творів відбулося на телеканалі "1+1" 16.10.2016 у складі передачі "Голос країни. Діти-3" у період з 22 год. 00 хв. до 22 год. 46 хв.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача зазначив, що у вказаний позивачем час ним транслювалася лише одна передача, а саме "Голос країни. Діти-3" та послався на те, що Судія не є виробником аудіовізуального твору "Голос країни. Діти-3", а лише набула права на публічне сповіщення вказаного аудіовізуального твору на підставі Договору про виробництво аудіовізуального твору.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2016 року ІП "1+1 Продакшн" (студія) та Студією (замовник) укладено Договір про виробництво аудіовізуального твору, за умовами якого:

- передача - це призначений для телевізійного показу аудіовізуальний твір, а саме телевізійна передача під робочою назвою "Голос країни. Діти-3" на основі формату "THE VOICE KIDS Series 3" (пункт 1.1 Договору про виробництво аудіовізуального твору);

- на умовах та в порядку, передбачених Договором про виробництво аудіовізуального твору, за завданням замовника студія приймає на себе зобов'язання з виробництва (створення) передачі з наступною передачею (відчуженням) виключних майнових прав на передачу (пункт 2.1 Договору про виробництво аудіовізуального твору); студія зобов'язується в порядку, передбаченому законодавством України, придбати майнові права авторів, чиї твори (які як існували раніше, так і були створені в процесі роботи над передачею і рекламними матеріалами) увійдуть як складова частина в передачу та/або та рекламні матеріали (підпункт 4.4.2 пункту 4.4 Договору про виробництво аудіовізуального твору); Договір про виробництво аудіовізуального твору набирає чинності від дати його підписання, зазначеної на першій сторінці Договору про виробництво аудіовізуального твору, та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором про виробництво аудіовізуального твору, а в частині реалізації замовником виключних майнових прав на передачу та рекламні матеріали - протягом всього строку охорони таких майнових прав (пункт 10.1 Договору про виробництво аудіовізуального твору).

При цьому, ІП "1+1 Продакшн" та Студією укладено додаток від 01.06.2016 року № 1 до Договору про виробництво аудіовізуального твору, з якого вбачається, що вартість виробництва передачі "Голос країни. Діти - 3" складає 2 3760 000 грн., у тому числі ПДВ, а рекламних матеріалів - 12 000 грн., у тому числі ПДВ.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла до висновку, що передача "Голос країни. Діти-3" є аудіовізуальним твором, права на який були передані за Договором про виробництво аудіовізуального твору відповідачу.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 17 Закону якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов'язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсеру аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору; автори, твори яких увійшли як складова частина до аудіовізуального твору (як тих, що існували раніше, так і створених у процесі роботи над аудіовізуальним твором), зберігають авторське право кожний на свій твір і можуть самостійно використовувати його незалежно від аудіовізуального твору в цілому, якщо договором з організацією, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи з продюсером аудіовізуального твору не передбачено інше.

Правовий аналіз наведених приписів, на думку колегії суддів свідчить про те, що позивач як власник майнових авторських прав на спірні твори не має права заперечувати проти їх використання у складі іншого аудіовізуального твору лише тоді, коли включення цих творів до складу іншого відбулося з дозволу правовласника, оформленого належним чином.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано в ході розгляду справи, що ІП "1+1 Продакшн" було укладено ліцензійні договори, які стосуються отримання ІП "1+1 Продакшн" невиключних майнових прав на використання творів з каталогів правовласників.

Так, 27.01.2016 року ІП "1+1 Продакшн" (компанія) та ТОВ "УМИГ Мьюзік" (правовласник) укладено Ліцензійний договір № LCTV/AC-63, за умовами якого правовласник надає компанії у використання невиключні майнові авторські права (невиключну ліцензію) на використання творів та/або невиключні майнові суміжні права (невиключну ліцензію) на використання фонограм (далі - права), перелік яких викладено відповідних додатках до Ліцензійного договору № LCTV/AC-63.

Права надаються без передачі прав власності, володіння, відчуження або будь-якого іншого розпорядження творами та/або фонограмами, для використання способами, вказаними у пункті 1.2 Ліцензійного договору №LCTV/AC-63, протягом строку дії, вказаного у відповідних додатках і на території, вказаної у пункті 1.3 Ліцензійного договору № LCTV/AC-63 (пункт 1.1 Ліцензійного договору № LCTV/AC-63).

Ліцензійний договір № LCTV/AC-63 набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення їх печатками і діє до 31.12.2016 року, але не може бути припинений раніше повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Ліцензійним договором № LCTV/AC-63 (пункт 8.1 Ліцензійного договору №LCTV/AC-63).

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, ІП " 1+1 Продакшн" та ТОВ "УМИГ Мьюзік" підписано наступні документи, що підтверджують передачу невиключної ліцензії саме на спірні музичні твори ("ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_5", "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_4"):

- додаток від 01.09.2016 року № 14 до Ліцензійного договору №LCTV/AC-63;

- акт приймання-передачі від 01.09.2016 року № б/н прав до додатку від 01.09.2016 року № 14 до Ліцензійного договору № LCTV/AC-63;

- додаток від 20.10.2016 року № 15 до Ліцензійного договору №LCTV/AC-63;

- акт приймання-передачі від 20.10.2016 року № б/н прав до додатку від 20.10.2016 року № 15 до Ліцензійного договору № LCTV/AC-63.

Також, 04.01.2016 року ІП "1+1 Продакшн" (компанія) та ПП "Світова музика" (правовласник) укладено Ліцензійний договір № 04/01/16, за умовами якого правовласник надає компанії у використання невиключні майнові авторські права (невиключну ліцензію) на використання творів із каталогу правовласника в передачах (далі - права). Права надаються в розмірі відповідній долі правовласника на кожний твір і вид його використання, без передачі прав власності, володіння, відчуження або будь-якого іншого розпорядження творами, для використання способами, вказаними у п. 1.2 Ліцензійного договору № 04/01/16, протягом строку дії, вказаного у п. 8.1 і на території, вказаній у п. 1.3 Ліцензійного договору № 04/01/16 (п. 1.1 Ліцензійного договору № 04/01/16).

Ліцензійний договір № 04/01/16 набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення їх печатками та діє до 31.12.2016 року, але не може бути припинений раніше повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Ліцензійним договором № 04/01/16 (п. 8.1 Ліцензійного договору № 04/01/16).

Відповідно до звіту до Ліцензійного договору від 04/01/16 на підставі вказаного договору ІП "1+1 Продакшн" та ПП "Світова музика" було погоджено перелік творів для використання, зокрема: "ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_5".

Враховуючи вищевикладене, відповідач належним чином підтвердив право на використання спірних музичних творів, а саме подав суду ліцензійні договори, за умовами яких ІП "1+1 Продакшн" були надані права на використання творів "ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_5", "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_4".

Колегією суддів встановлено, що на момент публічного сповіщення (16.10.2016 року) Студія мала право використовувати, у тому числі шляхом публічного сповіщення, музичні твори: "ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_5", "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_4".

На думку судової колегії твердження Організації про те, що Студією та ІП "1+1 Продакшн" не подано доказів укладення ПП "Світова музика" та ТОВ "УМИГ Мьюзік" відповідних правочинів з авторами є безпідставними, оскільки ліцензійні договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися, а відтак у відповідності до ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 23.02.2016 року по справі № 910/13000/15.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач не порушив право Організації на заборону публічного сповіщення спірних музичних творів, оскільки належним чином документально підтвердив наявність відповідного дозволу (ліцензійні договори).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи листів American Society of Composers Authors and Publishers (ASCAP) (від 09.09.2016 року № б/н) та Broadcast Music Inc. (BMI) (від 07.09.2016 року № б/н), позивачі-1,2 вказують про заборону, зокрема, відповідачу публічно виконувати, сповіщувати музичні твори без ліцензії, а відтак, позивачі-1,2 наголошують на забороні використання спірних музичних творів без відповідного дозволу (ліцензії) та не вказують на те, що ПП "Світова музика" та/або ТОВ "УМИГ Мьюзік" не мають права надавати відповідну ліцензію ІП "1+1 Продакшн".

Матеріали справи не містять доказів того, що позивачі та/або автори спірних музичних творів не передавали виключних авторських майнових прав вказаним юридичним особам чи конкретно їм забороняли використовувати саме музичні твори: "ІНФОРМАЦІЯ_1", "ІНФОРМАЦІЯ_5", "ІНФОРМАЦІЯ_2" та "ІНФОРМАЦІЯ_4". Не надано відповідних доказів і апеляційному суду.

При цьому, судовою колегією відзначається, що в матеріалах справи відсутні докази звернення до ПП "Світова музика" та/або ТОВ "УМИГ Мьюзік" з позовами, претензіями чи вимогами стосовно неправомірності укладення ліцензійних договорів.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав на спірні музичні твори у сумі 64 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2017 року у даній справі є обґрунтованим та таким, що прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі безпідставні, необґрунтовані та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" на рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2017 року у справі № 910/22764/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 13.02.2017 року у справі № 910/22764/16 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу № 910/22764/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді В.О. Пантелієнко

А.А. Верховець