КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р. Справа№ 910/12341/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Жухевич О.В. - довіреність б/н від 02.04.2015.

від відповідача-1: не з'явилися.

від відповідача-2: Дзіс С.А. - довіреність № 246 від 03.11.2016.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Нео Пасс" (Общества с ограниченной ответственностью „Neo Pass") на рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2017 року

у справі № 910/12341/16 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Нео Пасс" (Общества с

ограниченной ответственностью „Neo Pass")

до 1. Державної служби інтелектуальної власності України;

2. „Jugoremedija", Fabrika Lekova A.D. („Югоремедія" Медікал

фекторі)

про дострокове припинення дії свідоцтв України №32342 і №97982 на знаки для товарів і послуг та міжнародної реєстрації №821684 на торговельну марку і про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.02.2017 року у справі № 910/12341/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Нео Пасс" (ООО "Neo Pass") звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2017 року у справі № 910/12341/16 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу ТОВ "Нео Пасс" (ООО "Neo Pass") у справі № 910/12341/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Пантелієнка В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.04.2017 року за участю повноважних представників сторін.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача-2 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Присутній в судовому засіданні 11.04.2017 року представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2017 року у справі № 910/12341/16 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2017 року - без змін.

Представники відповідача-1 в судове засідання не з'явились, надіславши до початку судового засідання клопотання, в якому заперечує проти апеляційної скарги та просить суд розглянути справу за відсутності представників відповідача-1.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

11.04.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Нео Пасс" (ООО "Neo Pass") слід відмовити, а рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2017 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ "Нео Пасс" (ООО "Neo Pass") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про дострокове припинення дії свідоцтв України №32342 і №97982 на знаки для товарів і послуг стосовно всіх товарів 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків (далі - МКТП), власником яких є "Jugoremedija", Fabrika Lekova A.D. ("Югоремедія" Медікал фекторі, далі - компанія); дострокове припинення в Україні дії міжнародної реєстрації №821684 на торговельну марку, зареєстровану для товарів 05 класу МКТП, власником якої є компанія; зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг про дострокове припинення дії свідоцтв України №32342 і №97982 на знаки для товарів і послуг, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність"; зобов'язання Служби повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення дії на території України міжнародної реєстрації №821684 на торговельну марку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 17.04.2015 року він подав Службі заявку № m 201505488 на реєстрацію знака для товарів і послуг "БАРАЛГЕТАС" стосовно товарів 05 класу МКТП; 22.06.2016 року ДП "Український інститут інтелектуальної власності" (далі - Інститут) повідомило позивача (лист від 22.06.2016 року № 5859/4) про можливу відмову у реєстрації знака "БАРАЛГЕТАС" у зв'язку з тим, що вказане позначення є тотожним зі словесною торговельною маркою "БАРАЛГЕТАС" (свідоцтво України №97982 на знак для товарів і послуг) та є схожим настільки, що його можна сплутати із позначенням "BARALGETAS" (свідоцтво України № 32342 на знак для товарів і послуг і міжнародна реєстрація № 821684 на торговельну марку); власником вказаних торговельних марок є Компанія, яка протягом останніх трьох років їх не використовує; Товариство має намір використовувати торговельну марку "БАРАЛГЕТАС" стосовно товарів 05 класу МКТП та отримати правову охорону на торговельну марку "БАРАЛГЕТАС" в Україні; спірні свідоцтва та міжнародна реєстрація має бути припинено достроково за рішенням суду внаслідок невикористання знаків для товарів і послуг власниками на території України щодо послуг 05 класу МКТП протягом трьох років до дати подання даного позову.

За наслідками розгляду заявлених позовних вимог, рішенням господарського суду міста Києва від 20.02.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Скаржник з даним рішенням не погоджується та в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення містить недоведені позивачем обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, висновки викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи. Крім того, на думку апелянта, вищезазначене рішення винесено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Компанія є власником таких знаків для товарів і послуг "BARALGETAS", зареєстрованого за міжнародною реєстрацією № 821684; строк дії реєстрації - до 04.02.2024 року; торговельну марку "BARALGETAS" зареєстровано для товарів 05 класу МКТП і вказане позначення поширюється на території України з 29.09.2010 року; "BARALGETAS®" (свідоцтво України № 32342 на знак для товарів і послуг); строк дії - до 27.02.2021 року; торговельну марку "BARALGETAS®" зареєстровано для товарів 05 класу МКТП "фармацевтичні препарати" (заявка від 27.02.2011 року № ; дата публікації відомостей про видачу свідоцтва - 16.06.2003 року); "БАРАЛГЕТАС" (свідоцтво України № 97982 на знак для товарів і послуг); строк дії - до 19.07.2017 року; торговельну марку "БАРАЛГЕТАС" зареєстровано для товарів 05 класу МКТП "фармацевтичні препарати" (заявка від 19.07.2007 року № m200711903; дата публікації відомостей про видачу свідоцтва - 10.10.2008 року).

Згідно приписів ст. 494 ЦК України і п. 4 ст. 5 Закону набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 4 Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків від 14.04.1891 року (дата набуття чинності для України 25.12.1991 року) з дати реєстрації, зробленої таким чином в Міжнародному бюро відповідно до положень статей 3 та 3ter, у кожній зацікавленій Договірній країні знаку надається така сама охорона, як і у випадку, коли б він був заявлений там безпосередньо.

Як зазначає апелянт, він звернувся до суду з позовом у зв'язку з тим, що, на його думку, дія міжнародної реєстрації № 821684 та свідоцтв України № 32342 та № 97982 на знаки для товарів і послуг повинна бути достроково припинена у зв'язку з тим, що відповідач-2 не використовує спірні позначення для товарів 05 класу МКТП протягом більше трьох років до дня подання позовної заяви - 06.07.2016 року.

Згідно ст. 1 Закону знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Статтею 17 Закону (обов'язки, що випливають із свідоцтва) встановлено, що власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва.

У пункті 4 статті 18 Закону зазначено, що якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

Як вбачається з поданого відповідачем-2 відзиву на апеляційну скаргу, останній заперечував проти її задоволення, посилаючись на те, що ним не використовуються позначення "BARALGETAS" і "БАРАЛГЕТАС" з поважних причин, а тому підстав для припинення дії міжнародної реєстрації № 821684 на торговельну марку і свідоцтв України № 32342 та № 97982 на знаки для товарів і послуг немає, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 4 ст.18 Закону правове значення в даному випадку мають лише: факт використання (кожним з власників та/або іншою особою під їх контролем) чи невикористання торговельної марки для товарів та/або послуг, стосовно яких її було зареєстровано; тривалість невикористання знака (має бути більше трьох років); причини невикористання. При цьому, обов'язок доказування наявності поважних причин невикористання покладається на власника свідоцтва.

Відповідно до п. 4 ст. 16 Закону використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет; застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

У пункті 70 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" у спорах про дострокове припинення дії свідоцтва на знак у зв'язку з невикористанням знака господарським судам необхідно з'ясовувати, з яких причин знак не використовувався власником, чи не обумовлено його невикористання незалежними від власника свідоцтва причинами, та дати оцінку названим обставинам у разі посилання відповідача на наявність таких причин.

У зв'язку з цим господарським судам слід мати на увазі приписи пункту 4 статті 18 Закону, згідно з яким дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами, зокрема, є: обставини, що перешкоджають використанню знака незалежно від волі власника свідоцтва, як-от обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством; можливість введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання знака особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо товарів і послуг, стосовно яких висунуто вимогу про припинення дії свідоцтва. Крім того, використанням знака власником свідоцтва вважається також використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва.

Колегією суддів встановлено, що Компанія не використовує на території України спірні позначення, що підтверджується самим відповідачем-2, а також поданими Товариством документами, а саме:

- довідкою від 21.01.2015 року № 1, виданою дочірнім підприємством "Моніторінг ЗМІ України", про те, що згідно з даними моніторингу, проведеного вказаним підприємством на радіо, телебаченні та у друкованих ЗМІ в період з 20.01.2012 року і до моменту надання довідки, товари у категорії "фармацевтичні препарати" під торговельною маркою "БАРАЛГЕТАС" не рекламувались;

- листом від 12.02.2015 року № 179/24 державного підприємства "Український інститут промислової власності", яким повідомлено, що станом на 12.02.2015 року до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг не вносились відомості щодо видачі ліцензій на використання знака для товарів і послуг по свідоцтву України № 97982;

- листом від 27.01.2015 року № 026/01 асоціації товарної нумерації України "ДжіЕс1 Україна" (далі - Асоціація), в якому повідомлено, що станом на 21.01.2015 року у реєстрі асоційованих членів Асоціації відсутні записи про суб'єктів господарювання, у складі назв яких є позначення "Югоремедія", що свідчить про те, що Асоціація не присвоювала ідентифікаційних номерів GS1 товарним позиціям за заявками суб'єкту господарювання Компанії; станом на 21.01.2015 року у реєстрі Асоціації відсутні записи про товарні позиції суб'єктів господарювання - асоційованих членів Асоціації, у складі назв яких є позначення "БАРАЛГЕТАС"; це означає, що Асоціація не присвоювала ідентифікаційних номерів GS1 товарним позиціям, у складі назв яких заявлено позначення "БАРАЛГЕТАС";

- листом від 29.04.2015 року № 9291/6/99-99-24-03-02-15 Державної фіскальної служби України, в якому зазначено, що датами останнього митного оформлення товарів з торговельною маркою "БАРАЛГЕТАС" є: 03.09.2012 року - імпорт; 26.12.2012 року - експорт;

- листом від 23.01.2015 року № 3433-08/2054-07 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Мінекономіки), в якому вказано, що сертифікати відповідності на продукцію (фармацевтичні препарати) під торговельною маркою "БАРАЛГЕТАС" в Реєстрі державної систем сертифікації не зареєстровано;

- листом від 02.02.2017 року № 142/24 Інституту, в якому повідомлено про те, що станом на 01.02.2017 року до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та Реєстру ліцензійних договорів про використання міжнародного знака не вносилися відомості щодо видачі ліцензій на використання знаків для товарів і послуг за свідоцтвами України № 32342 та № 97982 на знаки для товарів і послуг та за міжнародною реєстрацією № 821684 на торговельну марку відповідно;

- листом від 08.02.2017 року № 036/01 Асоціації, зі змісту якого вбачається, що станом на 08.02.2017 у реєстрі Асоціації відсутні записи про товарні позиції суб'єктів господарювання - асоційованих членів Асоціації, у складі назв або описів яких є позначення "БАРАЛГЕТАС", "BARALGETAS"; це означає, що Асоціація не присвоювала ідентифікаційних номерів GS1 товарним позиціям, у складі назв або описів яких заявлено позначення "БАРАЛГЕТАС" та/або "BARALGETAS";

- листом від 27.01.2017 року № 3433-08/2570-07 Мінекономіки, в якому вказано, що сертифікати відповідності на продукцію (фармацевтичні препарати) під торговельними марками "БАРАЛГЕТАС" та "BARALGETAS" в Реєстрі державної систем сертифікації не зареєстровано;

- листом від 30.01.2017 року № 14/14/Б ДП "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України", в якому зазначено, що наказом Міністерства охорони здоров'я України від 29.10.2010 року №930 в Україні були перереєстровані та дозволені до застосування лікарські засоби: "БАРАЛГЕТАС®", таблетки № 10 (10x1), № 100 (10x10) у блістерах, заявник/виробник "Югоремедія АТ", Сербія, термін дії реєстраційного посвідчення № UA/3952/02/01 з 29.10.2010 року по 29.10.2015 року; "БАРАЛГЕТАС®", розчин для ін'єкцій по 5 мл в ампулах №5, заявник/виробник "Югоремедія АТ", Сербія, термін дії реєстраційного посвідчення № UA/3952/01/01 з 29.10.2010 року по 29.10.2015 року. Крім того вказано, що згідно з відомостями Державного реєстру лікарських засобів України станом на 30.01.2017 року лікарські засоби з торговою назвою "БАРАЛГЕТАС" або "BARALGETAS" не зареєстровані.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо документального підтвердження позивачем факту невикористання на території України спірних позначень, доводи ж відповідачів про те, що вказані довідки та листи не є належними доказами, документально не підтверджені, а викладена у них інформація Службою і Компанією не спростована. Не надано відповідних доказів і апеляційному суду.

При цьому, апеляційним судом відзначається той факт, що наявними в матеріалах справи доказами відповідач-2 підтвердив наявність поважних причин невикористання спірних торговельних марок на території України протягом останніх трьох років з огляду на наступне.

27.01.2012 року господарським судом м. Зреняніна (Республіка Сербія) за заявою АО "Гіпо-Апьпе-Адріа-Банк" (Республіка Сербія) порушено справу про банкрутство Компанії (рішення від 27.12.2012 року зі справи № Ст. 300/2012); інформація про відкриття процедури банкрутства відповідача-2 була зареєстрована 04.01.2013 року в Реєстрі суб'єктів господарської діяльності Агентства господарських реєстрів Республіки Сербія.

Згідно із ст. 77 Закону Республіки Сербія "Про банкрутство" порушення провадження в справі про банкрутство є підставою для розірвання трудових договорів боржника з власними працівниками. Виконання вказаної вимоги законодавства Республіки Сербія призвело до відсутності у відповідача-2 працівників, відповідальних за процес виробництва Компанією лікарських засобів, а також кваліфікованих фармацевтів, відповідальних за контроль якості, що суперечить статті 99 Закону Республіки Сербія "Про лікарські засоби та медичне обладнання".

Крім того, Міністерство охорони здоров'я Республіки Сербії 14.02.2013 року прийняло рішення № 949, прийняття якого не залежало від волі відповідача-2, яким заборонило відповідачеві-2 виробляти лікарські засоби, через що починаючи з 14.02.2013 року Компанія не має можливості використовувати спірні торговельні марки щодо зазначених у свідоцтвах та міжнародній реєстрації товарів 05 класу МКТП.

У процедурі банкрутства Компанії як цілісного майнового комплексу в установленому порядку враховуються всі види майна, призначеного для здійснення підприємницької діяльності відповідача-2, у тому числі права на знаки (позначення), що індивідуалізують його, продукцію, роботи, послуги (фірмове найменування, знаки для товарів і послуг), інші права, які належать Компанії як боржнику, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам.

На думку судової колегії, банкрутство Компанії, що зумовило заборону на виробництво ліків, які маркувалися спірними торговельними марками та поставлялись на територію України, є поважною причиною невикористання знаків для товарів і послуг.

Апеляційний суд не приймає доводи скаржника про те, що банкрутство не є об'єктивною причиною, оскільки залежало від волі відповідача-2 та є наслідком його господарської діяльності, виходячи з наступного.

Відповідно положень до ст. 62 ГК України, підприємство - це самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Статтею 41 ГК України передбачено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Приписами ст. 219 Кримінального кодексу України передбачено, що доведення до банкрутства, тобто умисне, з корисливих мотивів, іншої особистої заінтересованості або в інтересах третіх осіб вчинення громадянином - засновником (учасником) або службовою особою суб'єкта господарської діяльності дій, що призвели до стійкої фінансової неспроможності суб'єкта господарської діяльності, якщо це завдало великої матеріальної шкоди державі чи кредитору карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що банкрутство підприємства є ризиком господарської діяльності, що не можна звести лише до суб'єктивних причин, а у випадку наявності умисних дій щодо доведення юридичної особи до банкрутства настає кримінальна відповідальність.

Колегією суддів відзначається, що законодавство Республіки Сербії суттєво не відрізняється від чинного законодавства України у визначенні таких понять як "банкрутство" та визначення такого злочину як доведення до банкрутства.

Матеріали справи не містять доказів того, що наявне кримінальне провадження стосовно доведення Компанії до банкрутства, а відтак відсутні підстави вважати, що саме умисні дії Компанії стали наслідком банкрутства відповідача-2. Не надано відповідних доказів і апеляційному суду.

Компанія позбавлена можливості виробляти ліки у зв'язку із рішенням суб'єкта владних повноважень.

Об'єкти інтелектуальної власності, у тому числі торговельні марки, відносяться до нематеріальних активів підприємства, які мають відповідну вартість та можуть бути відчужені, передані в користування за ліцензійним договором за плату, зокрема позивачу.

Разом з тим, дострокове припинення дії свідоцтв України та міжнародної реєстрації викличе знецінення таких активів Компанії.

Враховуючи той факт, що спірні позначення зареєстровані для товарів 05 класу МКТП, а Компанії заборонено виробляти фармацевтичні препарати, то судова колегія вважає, що підстав для застосування ст. 18 Закону немає у зв'язку із тим, що причини невикористання є поважними, а відтак позовні вимоги щодо дострокового припинення дії свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та міжнародної реєстрації на торговельну марку задоволенню не підлягають. Крім того, оскільки позовні вимоги до Служби є похідними від вимоги до відповідача-2, то вони також не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2017 року у даній справі є обґрунтованим та таким, що прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставні, необґрунтовані та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Нео Пасс" (Общества с ограниченной ответственностью „Neo Pass") на рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2017 року у справі № 910/12341/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 20.02.2017 року у справі № 910/12341/16 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу № 910/12341/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко