ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.04.2017 Справа № 904/3938/13

За заявою Приватного підприємства "Ліга"

про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання наказу

У справі

За позовом Приватного підприємства "Ліга", м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення 354 503,48 грн.

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємства "Ліга", м. Дніпропетровськ

про визнання договору купівлі-продажу №

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від заявника : Хандога В.В. представник - дов. № 1 від 20.01.2017

Від боржника: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду від 15.10.2013 первісний позов задоволено в повному обсязі та стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства "ЛІГА" суму основного боргу - 328 127,10 грн., суму пені - 24 542,11 грн., суму 3% річних - 8 387,53 грн.; судового збору - 7 221,13 грн. Провадження у справі за зустрічним позовом припинено.

28.10.2013 видано наказ про примусове виконання рішення.

Наказ дійсний для пред'явлення до 27.10.2014.

07.04.2017 від Приватного підприємства "Ліга" надійшла заява № 254 від 06.04.2017, згідно якої він просить поновити пропущений строк для пред'явлення наказу господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2013 у справі № 904/3938/13 до виконання.

Ухвалою суду від 07.04.2017 заяву прийнято до розгляду та її розгляд призначено на 18.04.2017.

Представник заявника підтримав заяву та просив її задовольнити.

Заява стягувача обґрунтоана тим, що наказ від 28.10.2017 по справі № 904/3938/13 позивач направив до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська для виконання.

Проте, як вбачається з написів на копії наказу, 24.12.2013 виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Також стягувач зазначає, що державні виконавці, які виконували судовий наказ, неодноразово змінювались, але повідомлень про повернення наказу господарського суду і сам наказ на адресу стягувача не надсилали.

Після повернення судового наказу згідно з постановою державного виконавця Грекової А.В. 26.03.2015, стягувач звернувся з листом від 16.07.2015 з проханням видати йому оригінал наказу та постанову від 26.03.2015.

Після отримання вказаних документів стягувач 15.09.2015 подав до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська заяву про виконання рішення господарського суду та оригінал наказу. про що свідчить відмітка канцелярії на заяві від 15.09.2015.

Також стягувач у заяві зазначає, що він брав участь у здійсненні виконавчих дій - разом з державним виконавцем Грековою А.В. виходив за місцем проживання боржника.

Проте судове рішення виконане не було. Через деякий час державний виконавець Грекова А.В. по телефону повідомила представника стягувача про відсутність майна у боржника. Але в подальшому будь-яких повідомлень стягувач від державного виконавця більше не отримував.

Після звернення до виконавчої служби представника стягувача було повідомлено, що державний виконавець Грекова А.В. звільнена із займаної посади і про подальші виконавчі дії стягувача буде попереджено додатково.

Оскільки після цього ніяких повідомлень від державної виконавчої служби на адресу стягувача не надходило, 18.10.2016 представником стягувача на адресу Красногвардійського ДВС було направлено заяву з проханням повідомити про те, на якій стадії і у провадженні якого саме державного виконавця в даний час знаходиться виконавче провадження № 45072988 та чи направлялись на адресу стягувача Красногвардійським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції будь-які повідомлення щодо здійснення вказаного виконавчого провадження і коли саме.

Проте письмової відповіді на вказане звернення до стягувача не надійшло. На численні особисті звернення представника стягувача в Красногвардійському ДВС повідомляли про те, що неможливо надати вказану інформацію через погану роботу програмного забезпечення та неможливість доступу до реєстру виконавчих проваджень.

24.02.2017, через чотири місяці після звернення стягувача, державним виконавцем Чечелівського (Красногвардійського) ДВС Тітовим С.І. було надано письмову відповідь № 86808 на заяву стягувача, з якої вбачається, що 04.12.2015 державним виконавцем Грековою А.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

При цьому у відповіді № 86808 від 24.02.2017 державний виконавець зазначив, що докази направлення судового наказу на адресу стягувачва, а також будь-які матеріали вищезазначеного виконавчого провадження у Чечеловському (Красногвардійському) ДВС відсутні.

Стягувач зазначає, що вказані матеріали на його адресу не надходили.

На підставі викладеного, стягувач у встановлені законом строки пред'явив наказ господарського суду до виконання. Однак рішення суду з незалежних від стягувача причин виконане не було. Виконавчий лист також стягувачу повернуто не було.

Боржник не забезпечив у судове засідання явку свого повноважного представника, про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином. Пояснень щодо неможливості участі в судовому процесі суду не надав.

Відповідно до ст. 119 ГПК України неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

Досліди матеріали заяви, суд дійшов до висновку про задоволення заяви стягувача на підставі наступного.

Згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку , встановленому Законом України "Про виконавче провадження"

Частиною 1 ст. 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Слід зазначити. Що право на стягнення заборгованості, яке підтверджене судовим рішенням і наказом господарського суду, повинне бути реалізоване у формі та у спосіб, встановлений законодавством про виконавче провадження.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Відповідно ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

На підставі викладеного, суд вважає, що пропущений строк може бути відновлено та заява стягувача про поновлення пропущеного строку пред'явлення наказу до виконання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 119 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного підприємства "Ліга" задовольнити.

Поновити строк пред'явлення наказу господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2013 у справі № 904/3938/13 до виконання.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття.

Інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/

Суддя Н.Г. Назаренко