РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017Справа №910/3349/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група "Інтерпап"

до Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 822 741,29 грн,

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Малинська Н.О. - за довіреністю;

від відповідача: Шуман С.І. - за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торгова група "Інтерпап" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення 822 741,29 грн, з яких: 811 050,27 грн - заборгованості за договором №1/40 від 26.12.2016, 2 769,47 - 3% річних та 8 921,55 грн - інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 02.03.2017 було порушено провадження по справі № 910/3349/17, розгляд справи призначено на 17.03.2017.

17.03.2017 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що ним 29.12.2016 було частково оплачено вартість поставленого позивачем товару, проте, через відсутність бюджетного фінансування відповідач не має можливості здійснити вартість поставленого товару в повному обсязі. Крім того, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% та інфляційних втрат, посилаючись на те, що пунктом 4.5 договору сторони погодили звільнення відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

В судовому засіданні 17.03.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання 17.03.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 17.03.2017 розгляд справи відкладено на 11.04.2017.

11.04.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також клопотання в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 814 050,27 грн - заборгованості за договором №1/40 від 26.12.2016 та судовий збір в розмірі 12 219,76 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Відповідно до п. 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

З огляду на викладене, подана позивачем до Господарського суду міста Києва 11.04.2017 заява приймається судом, як заява про зменшення позовних вимог.

Справа №910/3349/17 розглядається судом в межах стягнення з відповідача 814 050,27 грн - суми основного боргу за договором №1/40 від 26.12.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 11.04.2017 підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.04.2017 надав усні пояснення щодо позовних вимог, з урахуванням поданого до суду відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні 11.04.2017 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю Торгова група "Інтерпап" (постачальник, позивач) та Управлінням освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (покупець, відповідач) був укладений договір №1/40 на закупівлю «Папір і картон оброблені» код 17.12.7 (30197630-1) (папір офісний формату А-4), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується поставити покупцю товар «папір і картон оброблені» код 17.12.7 (30197630-1) (папір офісний формату А-4), а покупець прийняти та оплатити його.

Згідно п 1.4 договору найменування, номенклатура, асортимент товару визначається в специфікації (додаток №1).

Специфікацією (додаток №1 до договору) сторони погодили кількість товару, що постачається - 1 300 пачок, за ціною (з ПДВ) - 63,09 грн, загальною вартістю - 820 170,00 грн.

Розділом 4 договору сторони погодили порядок здійснення розрахунків: розрахунки за товар здійснюються на підставі ст. 49 Бюджетного кодексу України (п. 4.1); оплата здійснюється на підставі видаткової накладної протягом 10 банківських днів шляхом перерахування замовником грошових коштів у національній грошовій одинці на поточний рахунок виконавця (п. 4.2); до рахунку додається видаткова накладна, інші документи, оформлені належним чином (п. 4.3); покупець здійснює оплату за фактично поставлений товар в межах бюджетного фінансування на 2016 рік з відстрочкою платежу за поставлений товар згідно п. 4.2 договору.

Відповідно до п. 10.1 договору (з урахуванням додаткової угоди №1 від 30.12.2016) договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами цього договору та скріплення його печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Як зазначав позивач, на виконання умов договору №1/40 від 26.12.2016 він поставив відповідачу товар загалом на суму 820 170,00 грн, на підтвердження чого позивач надав суду: видаткові накладні: №17780 від 26.12.2016 на суму 252 360,00 грн, №17943 від 28.12.2016 на суму 567 810,00 грн; довіреності, видані відповідачем уповноваженій особі на отримання від позивача товару: №1062 від 26.12.2016, №1064 від 28.12.2016; рахунки: №17780 від 26.12.2016 на суму 252 360,00 грн, №17943 від 28.12.2016 на суму 567 810,00 грн.

За твердженнями позивача, відповідач, в порушення умов договору №1/40 на закупівлю «Папір і картон оброблені» код 17.12.7 (30197630-1) (папір офісний формату А-4) від 26.12.2016, оплатив отриманий від позивача товар частково на суму 6 119,73 грн, в зв'язку з чим його заборгованість за зазначеним договором становить 814 050,27 грн.

Згідно акту звіряння взаємних розрахунків за період з 26.12.2016 по 01.02.2017 між позивачем та відповідачем, станом на 01.02.2017 заборгованість відповідача за договором №1/40 від 26.12.2016 становить 814 050,27 грн.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Судом встановлено, що на виконання умов договору №1/40 від 26.12.2016 позивач поставив, а відповідач прийняв товар загалом на суму 820 170,00 грн, що підтверджується: видатковими накладними: №17780 від 26.12.2016 на суму 252 360,00 грн, №17943 від 28.12.2016 на суму 567 810,00 грн; довіреностями, видані відповідачем уповноваженій особі на отримання від позивача товару: №1062 від 26.12.2016, №1064 від 28.12.2016. Проте, відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару виконав не в повному обсязі, у зв'язку з чим його заборгованість за договором №1/40 від 26.12.2016 складає 814 050,27 грн.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 814 050,27 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 12 341,13 грн, виходячи з ціни позову 822 741,29 грн, а під час розгляду справи було зменшено позовні вимоги до 814 050,27 грн, господарський суд дійшов до висновку про задоволення клопотання позивача про повернення судового збору.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління освіти Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02105, м. Київ, пр. Миру, 6-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап» (36014, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 66, кімн. 608, ) 814 050 (вісімсот чотирнадцять тисяч п'ятдесят) грн 27 коп. - заборгованості та 12 210 (дванадцять тисяч двісті десять) грн 75 коп. - судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова група «Інтерпап» (36014, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 66, кімн. 608, ) судовий збір в розмірі 130 (сто тридцять) грн 38 коп, сплачений згідно платіжного доручення №188 від 24.02.2017.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

18.04.2017

Суддя Спичак О.М.