ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" квітня 2017 р. Справа №925/65/14

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від стягувача ОСОБА_1 - представник за довіреністю,

від першого боржника представник не зявився,

від другого боржника представник не зявився,

від Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві - представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу ОСОБА_2 митниці ДФС на дії та бездіяльність Печерського

районного відділу державної виконавчої служби міста Києва

Головного територіального управління юстиції у місті Києві

у справі

за позовом ОСОБА_2 митниці Міндоходів, м. Черкаси

до 1. державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України

Спецсервіс, м. Київ

2. ОСОБА_2 обласної філії державного підприємства Міністерства

внутрішніх справ України Спецсервіс, м. Черкаси

про стягнення вартості втраченого майна в сумі 79 886 грн. 09 коп.

та повернення залишку майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 27 лютого 2014 року позов задоволено частково, стягнуто з державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України Спецсервіс на користь ОСОБА_2 митниці Міндоходів 79 886 грн. 09 коп. вартості втраченого товару та стягнуто в доход державного бюджету судовий збір в сумі 18 068 грн. 38 коп.

В частині зобовязання здійснити повернення залишку майна провадження у справі припинено.

На виконання вищевказаного рішення суду 17 березня 2014 року було видано відповідні накази.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 19 травня 2016 року справу №925/65/14 прийнято до свого провадження суддею Васяновичем А.В. та задоволено заяву ОСОБА_2 митниці ДФС і здійснено заміну позивача ОСОБА_2 митницю Міндоходів на його правонаступника ОСОБА_2 митницю ДФС.

16 березня 2017 року до господарського суду Черкаської області надійшла скарга від ОСОБА_2 митниці ДФС на дії та бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якій скаржник просив суд визнати незаконною та скасувати постанову від 07 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №51696494, визнати незаконною бездіяльність керівника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо розгляду скарги ОСОБА_2 митниці ДФС від 27 січня 2017 року №116/9/23-70-10-41 та зобовязати державного виконавця прийняти постанову про поновлення виконавчого провадження №51696494.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20 березня 2017 року розгляд скарги ОСОБА_2 митниці ДФС на дії та бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було призначено на 04 квітня 2017 року.

Розгляд скарги здійснюється після відкладення.

Викликані в судове засідання представники боржників та державної виконавчої служби не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується реєстром поштових відправлень господарського суду Черкаської області.

Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, що передбачено ч. 2 ст. 1212 ГПК України.

Представник стягувача в судовому засіданні вимоги викладені у скарзі підтримав та просив суд скаргу задовольнити.

Заслухавши пояснення представника стягувача, розглянувши скаргу ОСОБА_2 митниці ДФС та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

У своїй скарзі ОСОБА_2 митниця ДФС зазначало, що державною виконавчою службою не було направлено на адресу стягувача постанови про відкриття виконавчого провадження, у звязку з чим не отримано ідентифікатора для доступу до інформації про виконавче провадження. В тексті оскаржуваної постанови стягувачем було визначено особу, яка не є стороною виконавчого провадження, також виконавчою службою не було вжито всіх заходів щодо розшуку майна. Оскаржувана постанова не була надіслана стягувачу у визначені Законом України Про виконавче провадження строки.

В звязку з чим ОСОБА_2 митниця ДФС просила суд скаргу задовольнити повністю.

Згідно ст. ст. 124, 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Зазначені норми Конституції України кореспондується з ч. 1 ст. 115 ГПК України, в якій вказано, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 07 грудня 2016 року було повернуто виконавчий документ стягувачу, оскільки здійснені заходи державним виконавцем щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження передбачено перелік виконавчих дій, які вчиняє державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, а саме:

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Ухвалами господарського суду від 20 березня 2017 року та від 04 квітня 2017 року було зобовязано Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надати до суду належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області від 17 березня 2014 року по справі 925/65/14.

Проте витребуваних судом документів державною виконавчою службою надано не було, ДВС своїм правом на захист не скористалося.

Крім того слід зазначити, що ухвалою господарського суду Черкаської області від 19 травня 2016 року здійснено заміну позивача ОСОБА_2 митницю Міндоходів на його правонаступника ОСОБА_2 митницю ДФС.

Водночас в оскаржуваній постанові стягувачем є ОСОБА_2 митниця Міндоходів.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі Шаповалов проти України невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Матеріалами справи підтверджується, що стягувач звернувся до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві 22 червня 2016 року.

Постанову про повернення виконавчого документу було прийнято 07 грудня 2016 року на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження в редакції чинній станом на 07 грудня 2016 року виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Проте, оскільки стягувач звернувся до виконавчої служби лише наприкінці червня 2016 року із відповідною заявою, то виконавче провадження тривало менше ніж шість місяців.

Також з постанови вбачається, що за боржником зареєстровано транспортний засіб який перебуває в розшуку.

За таких обставин суд дійшов висновку, що станом на 07 грудня 2016 року постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження було прийнято передчасно, а матеріали справи не містять доказів належного та повного виконання судового рішення.

Обставин викладених стягувачем у скарзі державною виконавчою службою у суді спростовано не було.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється (п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України).

Що стосується вимог стягувача про визнання незаконною бездіяльність керівника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо розгляду скарги ОСОБА_2 митниці ДФС від 27 січня 2017 року №116/9/23-70-10-41 слід зазначити наступне:

Згідно ч. 3 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Проте, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що стягувач 27 січня 2017 року звернувся зі скаргою на дії державного виконавця до начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Проте, доказів того, що станом на 18 квітня 2017 року скаргу стягувача було розглянуто по суті матеріали справи не містять.

Отже, доводи скаржника стосовно бездіяльності керівника відділу є також обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 1212 ГПК України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ст. ст. 86, 1212 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_2 митниці ДФС на дії та бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову від 07 грудня 2016 року у виконавчому провадженні №51696494 про повернення виконавчого документу стягувачеві.

3. Визнати незаконною бездіяльність керівника Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо розгляду скарги ОСОБА_2 митниці ДФС від 27 січня 2017 року №116/9/23-70-10-41.

4. Зобовязати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийняти постанову про поновлення виконавчого провадження №51696494.

5. Копію ухвали надіслати сторонам та Печерському районному відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Суддя А.В.Васянович