ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" квітня 2017 р.Справа № 916/524/17

за позовом Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області;

до відповідача: Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі, якою є Філія-Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України";

про стягнення 51372,24 грн.;

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: -не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_1 по довіреності;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі, якою є Філія-Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" про стягнення заборгованості у розмірі 51372,24 грн., як відшкодування недоотриманих коштів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.03.2017р. порушено провадження по справі

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позов відповідно якого позов не визнає та просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

Крім того, відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строків позовної давності.

Обґрунтовуючи свою заяву відповідач стверджує, що Позивачем при розрахунках орендної плати ставки відсотку для визначення орендної плати за Договором відбулося 01.02.2009р., а отже і строк позовної давності щодо стягнення недоотриманих грошових коштів з Відповідача починає відлік з 01.02.2009р. та не може перевищувати 3-х років. Враховуючи, що правовідносини, на які посилається Позивач, мали місце з січня 2012, а орендна плата, яка невірно розрахована Позивачем була зроблена станом на 01.02.2009р., строк позовної давності сплинув щодо стягнення недоотриманих коштів у січні 2012 року, в т.ч. беручи до уваги, що строк дії Договору по 01.01.2012р., в звязку з чим даний позов не може бути задоволено. Таким чином, Позивач, звернувшись із позовною заявою 10.02.2017р. пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяву відповідача про застосування строків позовної давності відмовляє в її задоволені, так як спірні правовідносини між Позивачем та Відповідачем по даній справі ґрунтуються не на Договорі оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності №О.П.14 від 01.02.2009р., а відповідно до результатів проведення у першому кварталі 2016р. Вибірковою ревізією Державної фінансової інспекції в Одеській області щодо правильності застосування в укладених договорах оренди розмірів орендних ставок за використання нерухомого майна.

У судовому засіданні 15.03.2017р. було проголошено перерву до 10.04.2017р., відповідно до ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 10.04.2017р. вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи , суд встановив.

01.02.2009р. між Територіальною громадою Шабівської сільської ради Б-Дністровського району Одеської області (далі - позивач, Орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі, якою є Філії-Одеське обласне управління Відкритого акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" (далі - відповідач, Орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності № О.П.14.(надалі - ОСОБА_2).

Відповідно до п.1.1. Договору оренди Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне окреме індивідуально визначене майно приміщення №19.20 площею 21.9 кв. м. що складає частину адміністративної будівлі , розміщене за адресою: село Шабо, Білгород-Дністровського району Одеської області, вул. Леніна, 63 на першому поверсі будівлі, що перебуває на балансі Шабівської сільської ради, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку і становить за незалежною оцінкою залишкову вартість 27 122.00 грн.

Згідно з пунктом 1.2 Договору майно передається в оренду з метою розміщення відділення Ощадбанку.

Відповідно до пункту 2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору і дати державної реєстрація договору, та акта приймання - передавання майна.

У відповідності до пункту 3.1. Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.9р. №786 (зі змінами) та згідно клопотання №21/2074 від 09.09.2008р. і становить без ПДВ 55.00 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції (пункт 3.3 договору).

Положеннями пункту 3.5. Договору сторони погодили, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об'єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 10.1 Договору даний договір укладений строком на 2 року 11 місяців, що діє з 01.02.2009 до 01.01.2012 включно.

Відповідно до п.10.4. Договору оренди у разі відсутності заяви однієї із сторін при припинення договору або зміну його умов після закінчення троку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковим договором, який є невідємною частиною договору при обовязковій наявності уповноваженого управляти обєктом оренди.

Умови цього договору зберігають силу протягом усього строку цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов'язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов'язань (пункт 10.2 Договору).

В І кварталі 2016 року вибірковою ревізією Державної фінансової інспекції в Одеській області було проведено ревізію сільського бюджету, фінансово-господарської діяльності Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області щодо правильності застосування в укладених договорах оренди розмірів орендних ставок за використання нерухомого майна.

Фінансовою інспекцією було встановлено факт порушення вимог ст. 2. ч, 2 ст. 18, ч. 1,2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п. 3 Додатку 2 до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМ України від 04.10.95 № 786, н. 3.1 Договору, а саме невірне застосування при розрахунках орендної ставки відсотку для визначення розміру орендної плати, а саме було застосовано - 5% від оціночної вартості майна, як для відділень банків на площі, що використовується для здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, тоді як відповідно до умов методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 необхідно було встановити - 40 % від оціночної вартості майна, як для фінансових установ.

Також, фінансовою інспекцією встановлено, що відділення ВАТ «Державний Ощадбанк України» як фінансова установа, крім провадження операційної діяльності, зокрема щодо збереження коштів клієнтів, здійснює розрахункове та касове обслуговування клієнтів, залучає та розміщує кредити', приймає вклади (депозити) від фізичних і юридичних осіб та здійснює операції по обміну валют. Відповідно до п. 1.2 Договору, майно передається в оренду з метою розміщення відділення Ощадбанку. Внаслідок невірно визначеного розміру річної орендної плати, Шабівською сільською радою недоотримано 51 372, 24 грн. орендної плати, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

Отримавши від Державної фінансової інспекції в Одеській області на адресу Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Вимогу щодо усунення порушень законодавства від 13.07.2016 року № 15-08-23-14/6960, Шабівська сільська рада листом № 2010/02-20 22.09.2016 року звернулася до керівництва ВАТ «Державний Ощадбанк України» з проханням вирішити питання щодо відшкодування недотриманих коштів у розмірі 51 372,24 грн.

Однак, згідно листа № 12/17534 від 21.10.2016 року, відповідач борг не визнав, та повідомив про вітсутність підстав оплати зазначених коштів.

В позовній заяві позивач посилається на те, що згідно п. 1 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі, якою є Філія-Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" про стягнення заборгованості у розмірі 51372,24 грн., як відшкодування недоотриманих коштів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовіднощення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Отже, укладений між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_2 за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо- технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Державною фінансовою інспекцією в Одеській області було проведено ревізію сільського бюджету, фінансової-господарської діяльності Шабівської сільської ради Білгород- Дністровського району Одеської області за період з 01.01.2012 по 29.02.2016.

В ході ревізії встановлено, що відділення ВАТ «Державний Ощадбанк України» як фінансова установа, крім провадження операційної діяльності, зокрема щодо збереження коштів клієнтів, здійснює розрахункове та касове обслуговування клієнтів, залучає та розміщує кредити, приймає вклади (депозити) від фізичних і юридичних осіб та здійснює операції по обміну валют. Відповідно до п. 1.2 Договору, майно передається в оренду з метою розміщення відділення Ощадбанку. Внаслідок невірно визначеного розміру річної орендної плати, Шабівською сільською радою недоотримано 51 372, 24 грн. орендної плати, що призвело до матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

Отже, в позовній заяві позивач посилається на те, що згідно п. 1 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до норм статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з нормами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такого виду господарської санкції (правового наслідку порушення зобов'язання), як стягнення збитків, необхідна наявність всіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника і збитками; вини. При відсутності хоча б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

Згідно з частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За правилами статті 611 Цивільного кодексу України відшкодування збитків є встановленим договором або законом правовим наслідком, що настає у разі порушення зобов'язання.

Частиною 1 статті 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони: Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.,

Таким чином, Позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов'язань для підприємства.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

Пунктом 7 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 3 статті 180 Господарського кодексу України при укладенні господарського договору сторони зобов'язанні у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Зі змісту статті 632 Цивільного кодексу України вбачається, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, тобто є вільною, за виключенням випадків визначених законом, у яких ціни (тарифи, ставки тощо) встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з частиною 1 до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, істотними вважаються насамперед ті умови договору, які названі такими за законом.

Нормами частини 1 статті 284 Господарського кодексу України визначено, що істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" істотною умовою договору оренди є, зокрема, орендна плата з урахуванням її індексації.

Орендна плата, як істотна умова договору оренди, за розміром, формою та порядком її сплати визначається статтями 19, 20 цього Закону.

У відповідності до пункту 3.1. договору орендна плата становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку лютий 2009 року - 55,00 грн.

Згідно з пунктом 3.5 договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об'єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно з частиною 2 статті 284 Господарського кодексу України умови договору оренди зберігають свою силу на весь строк дії договору, а також у разі якщо після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (пункт 3.3 договору).

Таким чином, сторонами Договору оренди було узгоджено розмір орендної плати з визначенням її у сумі на місяць та з встановленням порядку подальшого обчислення її розміру за наступні періоди шляхом корегування на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

ОСОБА_2 - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правовим, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 632 Цивільного кодексу України регламентовано, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

В силу приписів частини 1 статті 188 Господарського кодексу України, статей 525. 651 Цивільного кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частинами 2-3 статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне, зокрема, змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні, яка у двадцятиденний строк після одержання такої пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду.

Згідно з пунктом 10.3. Договору зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

В матеріалах справи відсудні докази того, що Позивач жодного разу не звертався до Відповідача про зміну умов договору оренди, у зв 'язку із перерахуванням орендної плати згідно до вимог Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу та обчисленням нового розміру орендної плати, що підтверджується відсутністю будь-яких додаткових угод та жодних листів з боку Позивача на адресу Відповідача.

Також, відсутні докази того, що Позивач не звертався з пропозицією до Відповідача щодо перерахунку орендної плати шляхом внесення змін до діючого Договору або пропозицією щодо укладання нового договору оренди з урахуванням зауважень, викладених Державною фінансовою інспекцією в Одеській області при проведенні ревізії.

Відповідно до частин 4-5 статті 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Доказів того, що позивач звертався з відповідним позовом до суду про спонукання відповідача про внесення змін до договору в частині нового розміру орендної плати не подано.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням положень пункту 10.3. Договору, Відповідач вважає, що за відсутності належного оформлення внесених до договору змін щодо розміру орендної плати, у нього не виникло зобов'язання по сплаті коштів в іншому розмірі.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням того, що підставою для притягнення особи до господарсько-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків є наявність складу господарського правопорушення, елементи якого в діях Відповідача відсутні, у зв'язку з чим вимоги Позивача про стягнення 51 372 грн 24 коп. збитків завданих сільському бюджету недоотриманням доходів Шабанівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області від оренди індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності за договором № О.П.14 від 01.02.2009р є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд відмовляє Шабівській сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області в задоволені позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі, якою є Філія-Одеське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" про стягнення заборгованості у розмірі 51372,24 грн. -відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 18 квітня 2017 р.

Суддя С.В. Літвінов