ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Рішення

18.04.2017 р. Справа № 907/92/17

За позовом Тячівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тячівської районної державної адміністрації, м. Тячів

з участю у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород

до відповідача ОСОБА_2 господарства Ростока, с. Нижня Апша Тячівського району

про розірвання договору оренди землі, укладеного між Тячівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 господарством Ростока, загальною площею 99,9792 га, зареєстрованого у Тячівському районному відділі ЗРФ ДП Центр ДЗК 07.02.2005 року за № 040,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

представники:

Позивача не зявився

Відповідача ОСОБА_3, голова фермерського господарства

ОСОБА_4, довіреність б/н від 30.04.2010 року

Третьої особи ОСОБА_5, довіреність № 9-7-0.7-2703/2-17 від 15.03.2017 року

В судовому засіданні взяла участь ОСОБА_6, прокурор відділу прокуратури Закарпатської області, службове посвідчення № 035567 від 07.09.2015 року

СУТЬ СПОРУ: Тячівською місцевою прокуратурою заявлено позов в інтересах держави в особі Тячівської районної державної адміністрації, м. Тячів до відповідача ОСОБА_2 господарства Ростока, с. Нижня Апша Тячівського району про розірвання договору оренди землі, укладеного між Тячівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 господарством Ростока, загальною площею 99,9792 га, зареєстрованого у Тячівському районному відділі ЗРФ ДП Центр ДЗК 07.02.2005 року за № 040. Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 01.03.2017 року до участі у справі в порядку ст. 27 Господарського процесуального кодексу України в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м. Ужгород.

Представник прокуратури просить суд задоволити позов. Стверджує про те, що позивач неналежно виконує умови договору оренди землі, укладеного між Тячівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 господарством Ростока, зокрема, в порушення як умов укладеного договору, так і приписів Земельного кодексу України, використовує передану йому земельну ділянку не за цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, а використовує її для видобування піщано гравійної суміші без належних на це дозвільних документів, що призводить до псування сільськогосподарської землі та призведе до неможливості її використання за цільовим призначенням. У підтвердження факту використання відповідачем ОСОБА_2 господарством Ростока земельної ділянки не за цільовим призначенням покликається на протокол огляду місця події від 19.11.2016 року у кримінальному провадженні № 0001704 від 19.11.2016 року та матеріали кримінального провадження № 0001479 від 30.09.2014 року. Вказані протокол огляду місця події від 19.11.2016 року та матеріали кримінального провадження № 0001479 від 30.09.2014 року вважає належними доказами підтвердження факту використання відповідачем спірної земельної ділянки не за цільовим призначенням, так як у протоколах огляду місця події зазначено, що обєктом огляду являється земельна ділянка неподалік річки Тиса між 279-282 прикордонними стовпами, що збігається із місцем розташування земельної ділянки наданої в оренду відповідачеві ОСОБА_2 господарству Ростока, зазначені огляди проводилися із застосуванням технічних засобів фотографування, що зафіксовано у фото таблицях до вказаних протоколів. Крім того, як на підставу розірвання оспорюваного договору оренди земельної ділянки, посилається на невідповідність, починаючи з 2011 року, п. 9 договору вимогам чинного податкового законодавства, оскільки орендна плата згідно договору вноситься орендарем у розмірі 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а не у встановленому згідно ст. 288 Податкового кодексу України розмірі від 3 до 12 відсотків нормативної грошової оцінки, що має наслідком недоотримання бюджетом значної частини коштів у вигляді орендної плати. З покликанням на положення п. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України зазначає, що оспорюваний договір може бути розірваний за рішенням суду.

Додатково, Тячівська місцева прокуратура надісланими на електронну адресу суду письмовими поясненнями № 12-1918 вих17 від 11.04.2017 року повідомила суд про те, що 07.04.2017 року проведено повторний огляд місця події земельних ділянок на підставі ухвали слідчого судді від 29.03.2017 року із залученням спеціалістів геодезії та Державної екологічної інспекції в Закарпатській області, в ході проведення якого було зроблено обміри наявних котлованів, з яких здійснювався забір піщано гравійної суміші з привязкою до системи кординат. При огляді встановлено, що на земельній ділянці, яка перебуває в оренді ОСОБА_2 господарства Ростока на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Тячівському районному відділу ДП Центр ДЗК 07.02.2005 року за № 040, з кадастровим номером :06:001:0002 за межами населеного пункту Н.Апша в урочищі Коту Нагрянулуй між 282 283 прикордонними стовпами контрольно слідової групи державного кордону наявний котлован глибиною 3 метрів, площею 0,2443 га, з якого добувалась піщано гравійна суміш, та який накладається на вказану земельну ділянку, про що свідчить відповідна план схема до вказаного протоколу огляду; на земельній ділянці, що перебуває в оренді ОСОБА_2 господарства Ростока на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого в Тячівському районному відділу ДП Центр ДЗК 07.02.2005 року за № 040, з кадастровим номером :06:001:0001 за межами населеного пункту Н.Апша в урочищі Чонкаш між 279 280 прикордонними стовпами контрольно слідової групи державного кордону наявний котлован глибиною від 1.5 метрів до 3 метрів, площею 0,6616 га, з якого добувалась піщано гравійна суміш, та який накладається на вказану земельну ділянку, про що свідчить відповідна план схема до вказаного протоколу огляду.

Позивач явку уповноваженого представника для участі в судових засідання по розгляду справи не забезпечив. Надісланим суду факсимільним звязком клопотанням № 03-18/144 від 11.04.2017 року з посиланням на приписи ст. 122 Земельного кодексу України зазначив, що ОСОБА_2 господарству Ростока необхідно укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 040 про заміну сторони у договорі, якою має виступати Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області. Зазначає, що у разі встановлення при розгляді справи порушень, визначених ст. 143 Земельного кодексу України, а саме, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, Тячівська районна державна адміністрація не заперечує проти задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі ст. 32 Закону України Про оренду землі, та просить розглянути справу без участі представника районної адміністрації. Надісланим на адресу суду клопотанням № 03-18/137 від 07.04.2017 року позивач інформував суд про звернення голови ОСОБА_2 господарства Ростока щодо внесення змін до п. 9 договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 07.02.2005 року за № 040, в частині сплати орендної плати за користування земельною ділянкою протягом терміну встановленого в договорі оренди у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки на підставі витягу з технічної документації (або довідки) про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Відповідач проти позову заперечив та зазначає, що здійснювані ним роботи по рекультивації орендованої земельної ділянки у відповідності до проектної документації по рекультивації сільськогосподарських земель, з метою запобігання втрат площі сільськогосподарських угідь у звязку з їх підтопленням та розмиванням берегів внаслідок паводків, Тячівська місцева прокуратура неправомірно вважає видобуванням корисних копалин, та як наслідок використанням спірної земельної ділянки не за цільовим призначенням, що на її думку, є підставою для розірвання договору. Спростовуючи наведені Тячівською місцевою прокуратурою в обґрунтування заявленого позову аргументи, відповідач зазначає на неможливості кваліфікації протоколів огляду місця події та матеріали кримінального провадження як доказів у підтвердження факту використання відповідачам спірної земельної ділянки не за цільовим призначенням. Наголошує і на тому, що протоколи огляду місця події не мають доказового значення, оскільки вони складені на іншій місцевості, а саме, с. Грушево та смт. Солотвино, а рекультивовані земельні ділянки знаходяться на території Нижньоапшанської сільської ради; з протоколів не вбачається інформації, яка б підтверджувала належність відповідачеві земельної ділянки, на якій проводився огляд. Заперечуючи проти аргументів позовної заяви щодо невідповідності п. 9 оспорюваного договору вимогам чинного податкового законодавства в частині розміру орендної плати менше ніж 3 відсотки від нормативної грошової оцінки землі, відповідач зазначає, що вказана обставина згідно приписів Закону України Про оренду землі може бути підставою для внесення змін до спірного договору, а не підставою його розірвання. З покликанням на лист Управління Держгеокадастру у Тячівському районі № 97-708-99.3-2158/2-16 від 13.06.2016 року відповідач стверджує, що частина орендованої ним за спірним договором земельної ділянки після паводку 2008 року знаходиться на території Румунії.

Третя особа поданими суду письмовими поясненними від № 9-7-0.71-1752/2-17 від 20.02.2017 року заявлені Прокуратурою Тячівського району позовні вимоги підтримала. Покликається на те, що Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Закарпатської області, оскільки з 01.01.2013 року повноваження щодо такого розпорядження належать центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам, яким є останній. Звертає увагу суду на обовязковості проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки та стверджує про невідповідність оспорюваного договору вимогам законодавства в частині встановлення орендної плати в розмірі 1%. З посиланням на приписи ст. 141 Земельного кодексу України третя особа наголошує, що використання земельної ділянки не за цільовим призначенням є підставою припинення права користування земельної ділянки. Крім того, вказує на те, що саме до повноважень Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Закарпатській області, яке є структурним підрозділом ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Закарпатській області відносено державний нагляд (контроль) за використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення та проведення відповідних перевірок дотримання вимог земельного законодавства.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представників відповідача та третьої особи,

суд встановив:

Розпорядженням голови Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 13.07.2004 року № 343 "Про затвердження проекту відводу та надання земельної ділянки в оренду" затверджено матеріали проекту відводу земельної ділянки ОСОБА_2 господарству Ростока за рахунок земель запасу Тячівської районної ради в урочищі Чонкаш, розміщених між 279-283 прикордонними стовпами контрольно-слідової групи державного кордону, загальною площею 99,9792 га та надано ОСОБА_2 господарству Ростока земельну ділянку в довгострокову оренду терміном до 50-ти років для ведення фермерського господарства.

Пунктами 3 та 4 вказаного розпорядження голові ОСОБА_2 господарства Ростока запропоновано укласти договір оренди земельної ділянки та встановити орендну плату відповідно до Закону України Про оренду землі.

На виконання п. 3 розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації від 13.07.2004 року № 343, між Тячівською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та ОСОБА_2 господарством "Ростока", як орендарем, у 2004 році було укладено договір оренди землі, який зареєстрований у державному реєстрі земель 07.02.2005 року за № 040, згідно якого ОСОБА_2 господарству Ростока було надано земельні ділянки в строкове платне користування з цільовим призначенням під розширення фермерського господарства, які є землями запасу Тячівської районної державної адміністрації та знаходяться в урочищі "Чонкаш" між 279-283 прикордонними стовпами контрольно-слідової групи держаного кордону, загальною площею 99,9792 га, у тому числі сінокоси, пасовища, ліси, чагарники, староріччя та камянисті місця зі строком дії договору на 49 років.

Відповідно до п. п. 15 та 16 договору сторонами визначено, що земельна ділянка передається в оренду для розширення фермерського господарства з цільовим призначенням сінокосіння та випасання худоби.

Згідно з пунктами 28-31 договору орендодавець має право вимагати у орендаря (відповідача) використання ділянки у відповідності до мети ведення фермерського господарства (сінокосіння та випас худоби); вільного доступу до переданої в оренду земельної ділянки для контролю за додержанням орендарем умов договору, а орендар (відповідач у даній справі) зобовязаний використовувати земельну ділянку тільки за призначенням та своєчасно сплачувати орендну плату.

Ризик випадкового знищення або пошкодження обєкта оренди чи його частини несе орендар (п. 32 договору).

Сторонами договору погоджено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Протоколом огляду місця події від 19.11.2016 року, складеним у межах кримінального провадження № 0001704 встановлено, що обєктом огляду являється земельна ділянка неподалік річки Тиса в районі 282 прикордонного знаку та в районі 279 прикордонного знаку між населеними пунктами в с. Грушево та с. Нижня Апша Тячівського району Закарпатської області, орендарем якої являється ОСОБА_2 господарство Ростока та на якій повсюди наявні ями, із яких здійснювалося видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме, піщано-гравійні суміші. До вказаного протоколу долучена фото-таблиця.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.09.2014 року встановлено, що оглядом місця події являється земельна ділянка розташована в смт. Солотвино, яка знаходиться, в огорожуваній зоні в урочищі Коту Нагрянулуй на відстані близько 2 метри від річки Тиса з лівої сторони та з правої сторони близько 300 метрів від основного русла річки Тиса знаходиться котлован близько 12 метрів ширини, 30 метрів довжини та 2 метри глибини. У виритому котловані знаходиться вантажний автомобіль марки Урал помаранчевого кольору д.н.з 024-79РЕ, також в даному котловані знаходяться сліди шин від вантажного автомобіля та погрузчика. З правої сторони від котлована близько 5 метрів знаходиться вантажний автомобіль марки КАМАЗ зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1, на відстані близько 5 метрів від автомобіля КАМАЗ з правої сторони знаходиться погрузчик марки ATLAS 1307Е д.н.з. 04844АО, на ковші даного погрузчика знаходяться залишки піщано-гравійної суміші. Від притоки з лівої сторони близько 10 метрів знаходиться ще один погрузчик у несправному стані марки Калінін.

Постановою про закриття кримінального провадження від 23.02.2014 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001479 від 30.09.2014 року, закрито у звязку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 голови ФГ Ростока складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Даною постановою визначено, що предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України є корисні копалини загальнодержавного значення, тоді як встановлено, що ОСОБА_3 незаконно видобував піщано-гравійну сировину пісок, що відноситься до корисних копалин місцевого значення, а тому кримінальне провадження слід закрити. Разом з тим, вказано, що в діях ОСОБА_3 наявні ознаки адміністративного правопорушення (том. 1, арк. спр. 71).

Протоколом огляду місця події від 07.04.2017 року, складеним за участю спеціалістів геодезії та Державної екологічної інспекції в Закарпатській області встановлено, що земельна ділянка, яка розташована на території Нижньоапшанської сільської ради в урочищі Коту Нагрянулуй перебуває в оренді ФГ Ростока із кадастровим номером № :06:001:0002 між 279-283 прикордонними стовпами контрольно-слідової групи державного кордону вздовж річки Тиса на підставі договору оренди земельної ділянки від 07.02.2005 року. В ході огляду даної земельної ділянки між 282-283 стовпами контрольно-слідової групи державного кордону на відстані близько 130 метрів від берега річки Тиса виявлено котлован шириною 75 метрів, довжиною 30 метрів, глибиною 3 метра, вказаний котлован, із якого видобувалася піщано-гравійна суміш, обміряний за допомогою приймачів GPS TRIMBLE 5700 з привязкою до системи кординат. Під час огляду здійснено забір піщано-гравійної суміші в загальній кількості близько 2-ох кілограмів, які упаковано та опечатано в спец пакет № ____ і скріплено підписами понятих.

Крім того, зазначеним протоколом встановлено, що обєктом огляду являється земельна ділянка, яка розташована на території Нижньоапшанської сільської ради в урочищі Чонкаш із кадастровим номером № 0:06:001:0001 перебуває в оренді ФГ Ростока згідно договору оренди земельної ділянки зареєстрованого в Тячівському районному відділ ЗРФ ДП Центр ДЗК 07.02.2005 року за № 040 між 279-283 прикордонними стовпами контрольно- слідової групи державного кордону вздовж річки Тиса. В ході огляду даної земельної ділянки між 279-280 прикордонними стовпами контрольно-слідової групи державного кордону на відстані близько 200 метрів від берега річки Тиса довжиною близько 16 метрів, шириною близько 70 метрів та глибиною від 1,5 до 3 метрів, наявний котлован, із якого видобувалась піщано-гравійна суміш, вказаний котлован виміряно за допомогою приймачів GPS TRIMBLE 5700 з привязкою до системи кординат. Під час огляду здійснено забір піщано-гравійної суміші в загальній кількості близько 2-ох кілограмів, які упаковано та опечатано в спец пакет № ____ і скріплено підписами понятих. Додатком до вказаного огляду є план-схема оглянутих котлованів із привязкою до системи кординат.

Посилаючись на вищевказані протоколи огляду місця події та матеріали кримінального провадження № 0001479 від 30.09.2014 року, прокуратура Тячівського району стверджує про використання орендарем ФГ Ростока переданої йому в оренду земельної ділянки за оспорюваним договором не за цільовим призначенням.

Наголошуючи на доведеності факту використання земельної ділянки ФГ Ростока не за цільовим призначенням, зазначає про порушення умов спірного договору, а саме, п. п. 15,16, 28-31, 32, 38, що є підставою для його розірвання з врахуванням вимог ст. 32 Закону України Про оренду землі, ст. ст. 141, 143 Земельного кодексу України.

Крім того, наполягає також і на невідповідності п. 9 оспорюваного договору вимогам Податкового законодавства, а саме, ст. 288 Податкового кодексу України, оскільки орендна плата за спірним договором вноситься орендарем у розмірі 1% нормативної грошової оцінки земельної ділянки (415 045 грн. 49 коп.), а не у законодавчо встановленому розмірі від 3% до 12% нормативної грошової оцінки. Наведене вважає причиною ненадходження до бюджету значної частини коштів у вигляді орендної плати. Покликаючись на приписи ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України зазначає, що при недосягненні сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний

Враховуючи вищевикладені обставини, Тячівська місцева прокуратура просить розірвати договір оренди землі, укладений між Тячівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 господарством Ростока, загальною площею 99,9792 га, зареєстрований у Тячівському районному відділі ЗРФ ДП Центр ДЗК 07.02.2005 року за № 040.

Оцінивши подані прокурором, сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, заслухавши пояснення прокурора, представників відповідача та третьої особи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову повністю виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з орендою землі, відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, вказаним Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України є договори та інші правочини.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1, 9 статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом. Наведене також кореспондується із положеннями ст. 1 Закону України Про оренду землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду.

Приписами ст. 1 Закону України "Про землеустрій" закріплено, що цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Основа для визначення цільового призначення земельної ділянки - її належність до відповідної категорії земель і відповідного способу використання. Поділ земельного фонду країни на категорії передбачено Земельним кодексом.

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі сільськогосподарського призначення.

Положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Право користування земельною ділянкою, згідно положень ст. 792 Цивільного кодексу України, ст. ст. 92, 116, 124, 125 Земельного кодексу України - це строкове або безстрокове право використовувати надану відповідно до закону земельну ділянку з метою, яка відповідає її цільовому призначенню. Правовою підставою для використання земельної ділянки є рішення уповноваженого органу влади, а також акт постійного користування земельною ділянкою (без встановлення строку) або договір оренди земельної ділянки (на визначений строк).

Відповідно до частини 1 статті 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля та підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі.

Користування земельною ділянкою може бути припинено з підстав, визначених законом.

Нормами ст. 141 Земельного кодексу України визначено підстави припинення користування земельною ділянкою. Перелік цих підстав включає обставини, які пов'язуються з недобросовісною поведінкою орендаря, зокрема, порушенням орендарем умов, які стосуються цільового використання землі. Тобто, використання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, а з іншою метою, або, у інший спосіб є самостійною підставою припинення права користування земельною ділянкою, яке здійснюється шляхом розірвання договору оренди відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 143 Кодексу.

Згідно із п. а ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

За положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 31 Закону України Про оренду землі договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною 1 статті 32 Закону України Про оренду землі визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктами 2.20, 2.21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 року Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин зазначено, що у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України. У разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 ЗК України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі".

За положеннями ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, вимога про дострокове примусове розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав, встановлених ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, п. "ґ" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" передбачає доведення обставин нецільового використання орендарем земельної ділянки.

Статею 144 Земельного кодексу України встановлено, що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складають протокол про порушення та видають особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладають на таку особу адміністративне стягнення та повторно видають вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.

У разі неусунення порушення земельного законодавства у 30-денний строк державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля звертаються до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про припинення права користування земельною ділянкою.

Рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про припинення права користування земельною ділянкою може бути оскаржене землекористувачем у судовому порядку.

Відповідно до ст. 187, ч. 2 ст. 188 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Приписами ст. 188 Земельного кодексу України, що кореспондується також зі ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; забезпечення реалізації державної політики у сфері охорони та раціонального використання земель; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення; забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом проведення перевірок.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Положенням про Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Закарпатській області, визначено, що останній є структурним підрозділом ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Закарпатській області, юрисдикція якого поширюється на територію Закарпатської області.

Відповідно до п. 5 розділу 4 вказаного Положення, до повноважень Управління у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, відноситься, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) за використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення.

Розділом 6 вказаного Положення, посадові особи Управління в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; давати обовязкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобовязання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель.

Начальники структурних підрозділів Управління є одночасно старшими державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель на відповідній території.

Головні та провідні спеціалісти, які безпосередньо здійснюють державний нагляд (контроль), є одночасно державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель на відповідній території.

Таким чином, в даному випадку, проведення перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства належить до компетенції Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Закарпатській області, яке є структурним підрозділом ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Закарпатській області, юрисдикція якого поширюється на територію Закарпатської області.

Як вбачається із матеріалів справи, Тячівська місцева прокуратура звертаючись до суду з даним позовом, як на підставу своїх позовних вимог щодо розірвання договору оренди землі, укладеного між Тячівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 господарством Ростока, загальною площею 99,9792 га, зареєстрованого у Тячівському районному відділі ЗРФ ДП Центр ДЗК 07.02.2005 року за № 040, покликається на протоколи огляду місця події та матеріали кримінального провадження від 30.09.2014 року, як на доказ, який свідчить про використання відповідачем земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про фіксацію компетентним державним органом (Управлінням з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Закарпатській області) фактів порушення земельного законодавства з боку ОСОБА_2 господарства "Ростока", про направлення останньому відповідних приписів та їх невиконання орендарем, що відповідно до чинного законодавства є підставою для примусового припинення права користування орендованою земельною ділянкою шляхом розірвання договору оренди в судовому порядку.

Отже, однією із підстав даного позову є не матеріали перевірки Управління з контролю за використанням та охороною земель ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Закарпатській області здійсненого ним державного контролю у спосіб та у формі визначеними законом, а матеріали перевірки здійсненої слідчими органами досудового розслідування у межах кримінального провадження.

Зазначені прокурором в якості із підстав позову протоколи огляду місця події від 19.11.2016 року та 07.04.2017 року, а також матеріали кримінального провадження від 30.09.2014 року, судом до уваги не приймаються, оскільки протокол огляду місця події фіксує процесуальну дію в межах кримінального провадження і не може підміняти акт перевірки, що фіксує факт проведення перевірки з врахуванням вищенаведених приписів Законів та підзаконних нормативних актів, що визначають повноваження органів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, правові та організаційні засади, порядок здійснення державного нагляду (контролю) і є носієм доказової інформації.

Щодо аргументів Тячівської місцевої прокуратури стосовно розірвання спірного договору оренди землі у звязку з невідповідністю п. 9 договору вимогам чинного податкового законодавства, оскільки орендна плата згідно договору вноситься орендарем у розмірі 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а не у встановленому згідно ст. 288 Податкового кодексу України розмірі від 3 до 12 відсотків нормативної грошової оцінки, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Ціна в договорі, згідно ст. 632 Цивільного кодексу України встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Аналогічно наведеному вирішуються питання зміни умов договору оренди землі за приписами ст. 30 Закону України „Про оренду землі, якими передбачено, що у разі недосягнення сторонами згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується у судовому порядку.

Пунктами 288.5.1. та 288.5.2. статті 288 Податкового кодексу України передбачено, що розмір орендної плати за земельну ділянку встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Згідно зі ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІІ Податкового кодексу, а у разі якщо нормативну грошову оцінку не проведено площа земельних ділянок.

Статтею 15 Закону України „Про оцінку земель вказано, що підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом. Враховуючи те, що сторонами в договорі оренди передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду встановленого умовами договору розміру орендної плати.

Можливість перегляду розміру орендної плати, встановленого умовами договору за земельні ділянки державної та комунальної власності, у разі законодавчої зміни граничного розміру цієї плати, яка є регульованою ціною, передбачена і п. 2.19. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6. При цьому зазначено, що надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обовязком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 Господарського кодексу України щодо надсилання інший стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору за наявності спору.

З врахуванням наведених норм чинного законодавства України, невідповідність умов спірного договору оренди землі щодо встановлення орендної плати у розмірі 1% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що не відповідає розміру, визначеному приписам податкового законодавства, може мати наслідком внесення змін до договору оренди землі в частині розміру орендної плати, а не бути підставою для розірвання такого договору.

Можливість розірвання договору оренди землі передбачено п. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, у випадку недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились.

При цьому, як Тячівською місцевою прокуратурою, так і Тячівською РДА не подано суду належних доказів розроблення технічної документації з нормативної грошової оцінки на земельні ділянки, що є предметом оспорюваного договору оренди і її затвердження, та належних доказів відсутності згоди відповідача на зміну умов спірного договору в частині розміру орендної плати чи доказів звернення до суду з відповідним позовом про внесення змін до оспорюваного договору оренди землі.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Судові витрати у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на прокуратуру Закарпатської області.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на прокуратуру Закарпатської області.

3. Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.04.2017 року

Cуддя Пригара Л.І.