РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2017Справа № 909/26/17

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави

до 1) Івано-Франківської обласної ради;

2) Управління майна спільної власності територіальних громад області;

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП-12629»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Прикарпатський військово-спортивний ліцей-інтернат Івано-Франківської обласної ради

про визнання недійсними та скасування рішень, визнання недійсним договору, повернення майна, стягнення 4 134,00 грн.

за участю представників:

від прокуратури: Мамушкіна А.І. - посвідчення № 043881 від 09.08.2016 р.

від відповідача-1: Млиниська Л.В. - представник за довіреністю №11-159/58р/182

від 19.01.2017 р.

від відповідача-2: Грицьків М.І. - представник за довіреністю № 27/03-02/009

від 20.02.2017 р.

від відповідача-3: Грица Ю.Ю. - представник за довіреністю б/н від 23.01.2017 р.

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернувся перший заступник прокурора Івано-Франківської області (далі - заступник прокурора, позивач) в інтересах держави до Івано-Франківської обласної ради (далі - Івано-Франківська облрада, відповідач-1), Управління майна спільної власності територіальних громад області (далі - Управління майна спільної власності, відповідач-2) та Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП-12629» (далі - ТОВ «АТП-12629», відповідач-3) про визнання недійсними та скасування рішень, визнання недійсним договору, повернення майна, стягнення 4 134,00 грн.

Свої позовні вимоги заступник прокурора обґрунтовує тим, що рішення Івано-Франківської облради № 1093-25/2013 від 15.11.2013 р. та № 1252/28/2014 від 30.04.2014 р., на підставі яких було відчужено за договором купівлі-продажу об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (приміщення) КПП Прикарпатського військово-спортивного ліцею-інтернату Івано-Франківської обласної ради, суперечать вимогам ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна», ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту», а тому підлягають скасуванню.

У даному позові заступник прокурора просить суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення Івано-Франківської обласної ради № 1093-25/2013 від 15.11.2013 р. «Про внесення змін до Переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що підлягають приватизації»;

- визнати недійсним та скасувати п. 2 рішення Івано-Франківської обласної ради № 1252/28/2014 від 30.04.2014 р. «Про виконання Програми приватизації об'єктів на 2012-2013 роки, Програму приватизації об'єктів на 2014-2016 роки та Перелік об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що підлягають приватизації»;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (приміщення) КПП, площею 90,1 кв.м., розташованої за адресою: м. Надвірна Івано-Франківської області, вул. Сірика, № 1а, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.07.2015 р. за № 972;

- повернути вищевказане приміщення КПП у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області.

Після початку розгляду справи по суті прокурор подав заяву про збільшення позовних вимог та заяву про уточнення позовних вимог (21.03.2017 р.), проте вказані заяви не прийняті судом до розгляду з огляду на наступне.

У заяві про уточнення позовних вимог представник прокуратури просив суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення Івано-Франківської обласної ради № 1093-25/2013 від 15.11.2013 р. в частині віднесення до об'єктів, що підлягають приватизації, приміщення (КПП, літ. Е) Прикарпатського військово-спортивного ліцею-інтернату площею 91,3 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Надвірна, вул. Сірика, № 1а;

- визнати недійсним та скасувати п. 2 рішення Івано-Франківської обласної ради № 1252/28/2014 від 30.04.20014 р. в частині віднесення до об'єктів, що підлягають приватизації, вищевказаного приміщення (КПП, літ. Е).

У заяві про збільшення позовних вимог представник прокуратури просив суд також визнати недійсним та скасувати п. 3 рішення Івано-Франківської обласної ради № 1252/28/2014 від 30.04.20014 р. в частині включення приміщення (КПП, літ. Е) Прикарпатського військово-спортивного ліцею-інтернату площею 91,3 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Надвірна, вул. Сірика, № 1а, до Програми приватизації об'єктів на 2012-2013 роки, Програму приватизації об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що підлягають приватизації на 2014-2016 роки та Переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області що підлягають приватизації

Як роз'яснено у п. 3.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 р., статтею 22 ГПК України, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову; збільшення або зменшення розміру позовних вимог; об'єднання позовних вимог; зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Отже, враховуючи зміст заяв про збільшення позовних вимог та про уточнення позовних вимог, а також зміст раніше поданої позовної заяви та конкретні обставин справи, суд дійшов висновку про те, що вказані заяви заступника прокурора є заявами про зміну предмета позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви до початку розгляду господарським судом справи по суті.

Разом з тим, заяви про збільшення позовних вимог та про уточнення позовних вимог були подані прокурором після початку розгляду даної справи по суті, тому не приймаються судом до розгляду, а спір розглядається судом в межах позовних вимог, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник прокуратури позовні вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача-1 - Івано-Франківської облради проти позову заперечив, зазначив, що відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» не підлягають приватизації об'єкти освіти, що фінансуються з державного бюджету, водночас Прикарпатський військово-спортивний ліцей-інтернат є комунальним закладом освіти та фінансується за рахунок обласного бюджету. Також вказав, що приміщення КПП не відноситься до підрозділу, який технологічно пов'язаний з навчанням та науковим процесом, а тому на нього не поширюється обмеження, встановлені ст. 63 Закону України «Про освіту», згідно з якою вказані об'єкти не підлягають перепрофілюванню або використанню не за призначенням. Крім того, зазначив, що положення спірних рішень, окрім вказаного майна, стосуються інших об'єктів нерухомого майна, і їх скасування матиме наслідком порушення прав інших власників такого майна. Вважав, що приймаючи оскаржувані рішення, Івано-Франківська облрада діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, в інтересах територіальної громади області, а спірний договір купівлі-продажу не суперечить вимогам чинного законодавства України. Також просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-2 - Управління майна спільної власності позов не визнав з тих самих підстав, що й відповідач-1, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-3 - ТОВ «АТП-12629» проти позову заперечив, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надіслав заяву, в якій просив здійснювати розгляд без його участі. У відзиві на позов вказав, що спірне приміщення КПП не увійшло до приміщень, в яких був здійснений капітальний ремонт та реконструкція для потреб Прикарпатського військово-спортивного ліцею-інтернату, тому адміністрацією ліцею за погодженням уповноваженого органу управління освіти вказане приміщення було запропоноване Івано-Франківській облраді для передачі в оренду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківської облради № 401-11/2004 від 04.06.2004 р. «Про передачу військового містечка № 8 у м. Надвірній» надано згоду на передачу цілісного майнового комплексу військового містечка № 8 (в/ч А 0773, м. Надвірна) у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст області для розміщення Прикарпатського військово-спортивного ліцею-інтернату.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 496-р від 07.12.2005 р. «Про передачу військового містечка № 8 у м. Надвірній» було прийнято пропозицію Міноборони та Івано-Франківської облради про передачу майнового комплексу військового містечка № 8 (м. Надвірна) з державної власності у спільну власність територіальних громад Івано-Франківської області.

15.12.2009 р. Надвірнянською міською радою Івано-Франківській облраді було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме - комплекс, розташований за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, м. Надвірна, вул. Сірика, буд. 1а, до складу якого, зокрема, було включено й приміщення КПП (літ. Е) площею 91,3 м.кв.

Рішенням Івано-Франківської облради № 1093-25/2013 від 15.11.2013 р. «Про внесення змін до Переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що підлягають приватизації» до вказаного Переліку об'єктів, затвердженого рішенням обласної ради № 455-13/2012 від 23.03.2012 р. «Про стан об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, Програму приватизації об'єктів на 2012-2013 роки та Перелік об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що підлягають приватизації», було внесення доповнення та включено приміщення (КПП, літ. Е) площею 91,3 кв.м. на вул. Сірика, № 1а у м. Надвірній, група - А, спосіб приватизації - викуп орендарем ТОВ «АТП-12629».

Пунктом 2 рішення Івано-Франківської облради № 1252/28/2014 від 30.04.2014 р. «Про виконання Програми приватизації об'єктів на 2012-2013 роки, Програму приватизації об'єктів на 2014-2016 роки та Перелік об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що підлягають приватизації» встановлено, що об'єкти спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, які включені до Програми приватизації об'єктів на 2012-2013 роки, але не приватизовані на час прийняття цього рішення, є перехідними та підлягають приватизації у 2014-2016 роках.

На підставі вищевказаних рішень, 17.07.2015 р. між Управлінням майна спільної власності (продавець) та ТОВ «АТП-12629» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого продавець зобов'язувався передати у власність покупцю нежитлову будівлю (приміщення) - КПП площею 90,1 кв.м. (літ. Е), розташовану за адресою: м. Надвірна Івано-Франківської області, вул. Сірика, № 1а, що становить 3/100 ідеальних частки комплексу, який належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Надвірнянською міською радою 15.12.2009 р. на підставі рішення виконавчого комітету від 20.08.2009 р. № 557. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А. за реєстровим номером № 972.

На виконання умов договору купівлі-продажу від 17.07.2015 р. Управління майна спільної власності передало, а ТОВ «АТП-12629» прийняло приватизовані шляхом викупу приміщення КПП, що підтверджується актом приймання-передачі приміщень по вул. Сірика, 1а у м. Надвірній від 22.07.2015 р., копія якого долучена до матеріалів справи.

Звертаючись до суду з даним позовом, заступник прокурора стверджує, що спірне приміщення КПП відноситься до об'єктів соціально-культурного призначення та належить до об'єктів приватизації групи Ж, водночас, вказане приміщення невірно зазначене у спірному рішенні № 1093-25/2013 від 15.11.2013 р. як об'єкт приватизації групи А; рішення Івано-Франківської облради № 1093-25/2013 від 15.11.2013 р. та № 1252/28/2014 від 30.04.2014 р. суперечать вимогам чинного законодавства України, оскільки порушують заборону приватизації об'єктів освіти, що фінансуються з бюджету, а також підрозділів, технологічно пов'язаних з навчальним та науковим процесом. У зв'язку з цим, вважав, що спірне приміщення КПП відчужено неправомірно.

Перевіряючи наведені доводи прокурора, суд виходив з такого.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного майна» приватизація державного майна (далі - приватизація) - це платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об'єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного майна» відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Положеннями ч. 2 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» встановлено, що приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. Загальнодержавне значення мають об'єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження та підвищення культурного, наукового потенціалу, духовних цінностей об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

Навчальні заклади, засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу (ч. 2 ст. 18 Закону України «Про освіту»).

У цей же час, як вбачається з листа Департаменту освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної держаної адміністрації № 219/01-12/02.2 від 06.03.2017 р., Прикарпатський військово-спортивний ліцей-інтернат Івано-Франківської обласної ради є навчальним закладом комунальної форми власності та фінансується за рахунок коштів обласного (місцевого) бюджету та освітньої субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про освіту» фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

Таким чином, Прикарпатський військово-спортивний ліцей-інтернат, в користуванні якого перебувало спірне приміщення КПП, не відноситься до закладів освіти, що фінансуються з державного бюджету, тому відповідні доводи прокурора суд спростовує.

Далі, згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» об'єктами малої приватизації є:

- єдині майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, які можуть бути виділені в самостійні суб'єкти господарювання - юридичні особи (у тому числі ті, що передані в оренду, перебувають у процесі реструктуризації), на яких середньооблікова чисельність працюючих за звітний (фінансовий) рік не перевищує 100 осіб, а обсяг валового доходу від реалізації продукції (робіт, послуг) за такий період не перевищує 70 мільйонів гривень та/або вартості майна яких недостатньо для формування статутного капіталу акціонерного товариства, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані (група А);

- об'єкти соціально-культурного призначення, в тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких вони розташовані, крім тих, що не підлягають приватизації (група Ж).

Прокурор, звертаючись до суду з даним позовом, керувався частиною 1 ст. 63 Закону України «Про освіту», якою встановлено, що матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням (ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту»).

Відповідно до п. 31 Постанови Кабінету Міністрів України «Про Положення про ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» № 717 від 28.04.1999 р. ліцей повинен мати навчальні, житлові, адміністративно-господарські приміщення згідно з додатком 2, об'єкти навчально-матеріальної бази, що забезпечують розміщення ліцеїстів і проведення навчально-виховної роботи, та розташовуватися у придатній для здоров'я ліцеїстів місцевості.

Згідно з додатком 2 до Положення про ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою «Перелік приміщень ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою» ліцей повинен мати:

1) приміщення для розміщення курсу ліцеїстів: народознавча світлиця; спальне приміщення для особового складу (з розрахунку 4 кв. метри на ліцеїста); класи для навчальних занять (один на взвод); кімната для підготовки офіцерів і викладачів курсу до занять; кімната побутового обслуговування; кімната для зберігання майна роти та особистих речей ліцеїстів; кімната для зберігання і чищення зброї; сушарня для просушування обмундирування та взуття; кімната для умивання та чищення взуття; душова; туалет.

2) приміщення для навчально-виховної роботи: навчальні кабінети із загальноосвітніх дисциплін у кількості, необхідній для забезпечення якісного рівня підготовки ліцеїстів з відповідних дисциплін у обсязі, запланованому навчальною програмою; класи з військово-спеціальних дисциплін відповідно до військово-спеціальної спрямованості в підготовці ліцеїстів; два класи музики і танців.

3) інші приміщення: методичний кабінет; кімната історії ліцею; тир; два спортивні зали, обладнаний спортивний майданчик, стадіон і плавальний басейн; клуб із залом для глядачів (актовим залом), бібліотека з читальним та лекційним залами на 100 місць; кімната для занять гуртків художньої самодіяльності; кухня-їдальня із залом, який забезпечує одночасне прийняття їжі всіма ліцеїстами; медичний пункт; складські приміщення під усі види майна; парк для зберігання бронетанкової, автомобільної та іншої техніки.

Послідовний наліз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що матеріально-технічна база навчальних закладів не тотожна об'єктам освіти та підрозділам, технологічно пов'язаним з навчальним та науковим процесом. Так, враховуючи положення п. 31 Постанови Кабінету Міністрів України № 717 від 28.04.1999 р. та додатку 2 до неї, суд зазначає, що приміщення КПП не входить до переліку приміщень ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою, які обов'язково повинен мати такий навчальний заклад, та не являється об'єктом навчально-матеріальної бази, що забезпечує розміщення ліцеїстів і проведення навчально-виховної роботи, тобто не є підрозділом, технологічно пов'язаним з навчальним та науковим процесом. Відповідно заборона, встановлена положеннями ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту» щодо приватизації, перепрофілювання або використанню не за призначенням, не розповсюджується на спірне приміщення КПП.

Крім того, як зазначено у відзивах Івано-Франківської облради, Управління майна спільної власності та Прикарпатського військово-спортивного ліцею-інтернату, опрацьовуючи питання приватизації спірного приміщення КПП, облрада звернулась до Департаменту освіти, науки, сім'ї, молоді та спорту обласної державної адміністрації, як органу управління навчального закладу, який надав своє погодження щодо приватизації спірного об'єкта нерухомого майна, як такого, що не пов'язаний технологічно з процесом навчання та наукової роботи і відноситься до об'єктів приватизації групи А. Доказів протилежного представники сторін та учасників судового процесу суду не надали.

Також суд зазначає, що повне скасування спірних рішень Івано-Франківської облради призведе до порушення прав інших осіб, оскільки вказані рішення облради стосуються не лише спірного приміщення КПП, але також інших об'єктів нерухомого майна, визнаних такими, що підлягають приватизації.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що спірне рішення Івано-Франківської обласної ради № 1093-25/2013 від 15.11.2013 р. прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства в межах повноважень органу місцевого самоврядування та є правомірним, а підстави для визнання його недійсним та скасування - відсутні.

Стосовно інших позовних вимог - про визнання недійсним та скасування п. 2 рішення Івано-Франківської облради № 1252/28/2014 від 30.04.2014 р., визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (приміщення) КПП від 17.07.2015 р. та повернення вказаного приміщення у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області, суд зазначає, що вони є похідними від вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Івано-Франківської облради № 1093-25/2013 від 15.11.2013 р., а оскільки вказане рішення № 1093-25/2013 від 15.11.2013 р. судом не визнано протиправним та не скасовано, підстави для задоволення інших похідних позовних вимог - відсутні.

Щодо заяви представника відповідача-3 про застосування строків позовної давності, наслідки спливу якого передбачені ст. 267 ЦК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Судом встановлено, що підстави для визнання недійсним та скасування рішень Івано-Франківської облради № 1093-25/2013 від 15.11.2013 р. та № 1252/28/2014 від 30.04.2014 р., а також визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17.07.2015 р. та повернення приміщення КПП у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Івано-Франківської області - відсутні, тому суд відмовляє в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості та не застосовує положення законодавства щодо позовної давності.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави до Івано-Франківської обласної ради, Управління майна спільної власності територіальних громад області та Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП-12629», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Прикарпатського військово-спортивного ліцею-інтернату Івано-Франківської обласної ради про визнання недійсними та скасування рішень, визнання недійсним договору, повернення майна, стягнення 4 134,00 грн.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 13 квітня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 20 квітня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.