РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2017Справа №910/5291/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моторспорт» ЛТД

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Практикер Груп Холдинг»

про стягнення 71 036,10 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Хіміч Б.С. - по дов. № б/н від 03.01.2017

від відповідача не з'явився

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Моторспорт» ЛТД про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Практикер Груп Холдинг» 71 036,10 грн. боргу, який виник внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору поставки на умовах реалізації № 77420/0510 від 05.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2017 порушено провадження у справі № 910/5291/17 та призначено її до розгляду на 20.04.2017.

Позивач в судовому засіданні 20.04.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 20.04.2017 не з'явився, письмовий відзив на позов не подав, вимог ухвали про порушення провадження у справі від 03.04.2017 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвалу від 03.04.2017 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03134, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 12, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою було повернуто до суду поштовим відділенням зв'язку Київ-134 без вручення адресату з довідками форми Ф-20 з позначкою «вибув».

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського сулу України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 20.04.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.10.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Моторспорт» ЛТД (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Практикер Груп Холдинг» (практікер, відповідач) було укладено договір поставки на умовах реалізації № 77420/0510 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов'язується поставити і передати у власність практик ер, а практик ер прийняти та оплатити товари у відповідності до замовлення практікер та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору, на умовах цього договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманого товару повністю не здійснив, в зв'язку з чим виник борг в розмірі 71 036,10 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 12.1.2 договору він діє до 31.12.2016. Строк дії цього договору, за умови відсутності на те заперечень сторін, автоматично подовжується на кожний наступний рік.

Сторонами доказів в підтвердження виявлення не бажання продовжувати договірні відносини не подано.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 71 036,10 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

№ РН-0011273 від 25.10.2016 на суму 11 245,32 грн.,

№ РН-0011667 від 27.10.2016 на суму 36 206,22 грн.,

№ РН-0011669 від 27.10.2016 на суму 610,08 грн.,

№ РН-0011697 від 28.10.2016 на суму 11 392,08 грн.,

№ РН-0012510 від 07.11.2016 на суму 11 582,40 грн.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 5.2 договору визначено, що підставою для проведення розрахунків з постачальником є реалізація поставлених ним на користь практікера товарів кінцевим споживачам. Один раз на кожні 14 банківських днів практікер розраховується з постачальником за товари, реалізовані протягом звітного платіжного періоду. В разі якщо протягом платіжного періоду не було реалізовано жодної одиниці товару розрахунок не проводиться.

У зв'язку з тим, що відповідач не здійснював оплату товару позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про розірвання договору поставки на умовах реалізації № 77420/0510 від 05.10.2017.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 у справі № 910/2194/17, яке набрало законної сили, розірвано договір поставки на умовах реалізації № 77420/0510 від 05.10.2017, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Моторспорт» ЛТД та Товариством з обмеженою відповідальністю «Практикер Груп Холдинг».

Згідно з п. 6.5 договору у випадку розірвання цього договору, або подання будь-якою стороною повідомлення про розірвання/припинення договору, сторони протягом не більше 1 (одного) місяця здійснять перевірку взаєморозрахунків, залік зустрічних вимог та підписання акту звірки взаємних розрахунків. Практікер має право зупинити платежі постачальнику та має право повернути весь не проданий товар, що був поставлений постачальником в порядку, передбаченому ст. 4 цього договору. Остаточні розрахунки між практікер та постачальником мають бути завершені протягом 5 днів після дати підписання попереднього акту звірки взаємних розрахунків. Акт звірки остаточних розрахунків підписується сторонами після здійснення всіх оплат.

Позивачем 14.03.2017 було на адресу відповідача направлено лист від 14.03.2017, в якому позивач повідомив відповідача про те, що договір розірвано в судовому порядку та просив на виконання п. 6.5 договору протягом 1 (одного) місяця здійснити перевірку взаєморозрахунків, підписати акт звірки взаємних розрахунків, розрахуватись за реалізований товар, у разі наявності залишків нереалізованого товару - повернути їх постачальнику (підтверджується поштовою квитанцією № 5136 та описом вкладення у цінний лист від 14.03.2017).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, матеріали справи свідчать, що відповідач досі не виконав зобов'язання по сплаті або поверненню отриманого товару, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно підписаного та скріпленого печатками обох сторін акту звіряння взаємних розрахунків сторін за період - 4 квартал 2016 року складає 71 036,10 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі 71 036,10 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Моторспорт» ЛТД є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Практикер Груп Холдинг» (03134, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Моторспорт» ЛТД (01014, м. Київ, вул. М.Соловцова, 3, ) 71 036 (сімдесят одна тисяча тридцять шість) грн. 10 коп. основного боргу, 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 24.04.2017.

СуддяВ.В.Сівакова