ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.04.2017 Справа № 904/1106/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", смт Радушне Криворізького району Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства "Дніпроазот", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про врегулювання розбіжностей по договору

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: провідний юрисконсульт ОСОБА_1, довіреність № 2-568 від 28.12.2016;

від відповідача: представник ОСОБА_2, довіреність № 9/016-юр від 05.01.2017.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпроазот" (відповідач) про врегулювання розбіжностей по договору транспортування природного газу, в якому просить зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Дніпроазот" укласти договір транспортування природного газу №17-1 від 05.12.2016, в редакції позивача, а саме пункти:

"2.1. За цим Договором Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (далі - Послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких Послуг;

5.2. Якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі - ФХП), визначених у Кодексі та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання.". Виключення: п.17.2 Договору, який погоджено в редакції відповідача.

Відповідач у судовому засіданні надав відзив на позовну заяву про врегулювання розбіжностей по договору з транспортування природного газу, в якому заперечує проти вимог Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" та просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

14.03.2017 та 16.03.2017 відповідач подав доповнення до відзиву, якими повністю підтримав раніше викладені доводи.

На підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) у судовому засіданні 14.03.2017 оголошено перерву до 21.03.2017.

15.03.2017 позивач на електронну скриньку суду надіслав заперечення на відзив відповідача, посилаючись на той факт, що законодавством не передбачено конкретизування в договорі на транспортування природного газу в частині кінцевих отримувачів обсягів природного газу. Також позивач зазначає, що оскільки договір працює і за ним виконуються грошовий обіг коштів, враховуючи формування позовних вимог із зазначенням дати укладення договору в минулому часі, що фактично є проханням визнати його укладеним від 05.12.2016 з умовами позивача.

В ході судового засідання суд дійшов висновку про необхідність витребування від Дніпропетровської дирекції ПАТ "Укрпошта" письмової інформації щодо дати вручення поштового відправлення № 110.

Представник позивача подав клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів, яке судом розглянуто та, з огляду на обставини справи, задоволено.

Ухвалою суду від 03.04.2017 строк розгляду справи продовжено на 15 днів та відкладено розгляд справи на 18.04.2017.

У судовому засіданні 18.04.2017 сторони підтримали свої вимоги та заперечення стосовно предмету спору.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" м. Київ в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" звернулось до Публічного акціонерного товариства "Дніпроазот" із позовом про зобов'язання відповідача укласти договір транспортування природного газу №17-1 від 05.12.2016, а саме - спірні пункти 2.1, 5.2 в редакції позивача, за виключенням пункту 17.2, погодженого в редакції відповідача.

Загальний порядок укладення договорів регламентовано статтею 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває в Зведеному переліку суб'єктів природних монополій.

15.12.2016 відповідачу від позивача із супровідним листом надійшов проект договору №17-1 від 05.12.2016.

За результатами розгляду проекту відповідач виклав свої заперечення (пропозиції) щодо умов пунктів 2.1, 5.2, 5.6, 5.7 та розділу ХХІІ договору і надіслав листом за №2822/01-6 від 27.12.2016 договір з відміткою про підписання з протоколом розбіжностей та два примірники протоколу розбіжностей від 23.12.2016.

Відповідач стверджує, що вказаний протокол розбіжностей позивач отримав 30.12.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с 52) та роздруківкою відомостей з сайту http://sevices.ukrposhta.ua станом на 20.02.2017 (а.с. 53). Як зазначає відповідач, позивач мав звернутись до суду для врегулювання в судовому порядку розбіжностей за договором про транспортування природного газу в строк до 19.01.2017.

Оскільки позов був поданий після 19.01.2017, відповідач вважає, що згідно положень пункту 7 статті 181 ГК України договір №17-1 від 05.12.2016 є укладеним в редакції відповідача.

Позивач стверджує, що протокол розбіжностей до договору на транспортування природного газу, в якому відповідач виклав в своїй редакції зміст пунктів 2.1, 5.2, 5.6, 5.7 договору та реквізити сторін, отримав лише 05.01.2017.

Частково не погодившись з запропонованою редакцією спірних пунктів, позивач звернувся з позовом №109/18 від 24.01.2017 про зобов'язання відповідача укласти договір транспортування природного газу №17-1 від 05.12.2017, а саме - пункти 2.1, 5.2 в редакції позивача, за виключенням пункту 17.2, який погоджено в редакції відповідача. Датою надіслання вказаного позову на адресу суду згідно поштового штемпеля на конверті є 24.01.2017.

Частиною 7 статті 181 ГК України передбачено, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Як вбачається зі змісту наведеного пункту, вказаний строк є пресікальним, його сплив тягне за собою наслідки у вигляді констатації факту прийняття пропозицій іншої сторони відносно редакції спірних пунктів договору.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач стверджує про отримання протоколу розбіжностей до договору на транспортування природного газу - 05.01.2017, однак доказів на підтвердження цього факту ним не надано і матеріали справи не містять. В той же час, згідно клопотання про долучення документів до справи, позивачем надано лист поштамту-ЦПЗ №2 Дніпропетровської дирекції Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" №07-40-144-313 від 21.03.2017, яким повідомлено, що направлений з м. Кам'янське-9 на адресу Криворізького ЛВУМГ рекомендований лист №110 вручений представнику за довіреністю ОСОБА_3 - 04.01.2017 (а.с. 129).

Судом також долучено до матеріалів справи роздруківку відомостей з сайту http://sevices.ukrposhta.ua станом на 04.04.2017, яка, на відміну від роздруківки від 20.02.2017, наданої відповідачем, містить суперечливу інформацію щодо подвійного вручення позивачу одного і того ж відправлення в різні дати - 30.12.2016 та 04.01.2017.

В роздруківці з сайту станом на 20.02.2017 містилась та ж сама інформація, яка була відображена в повідомленні про вручення - відправлення вручено 30.12.2016 адресату особисто. Інші записи через майже 2 місяці після вручення були відсутні. Лише після звернення позивача з запитом з'явилась інформація про вручення відправлення позивачу ще раз 04.01.2017, але не зазначено, на підставі яких документів чи даних визначена ця дата і чим це підтверджується.

Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 затверджено Правила надання послуг поштового зв'язку.

Статтею 2 цих Правил визначено, що врученням поштового відправлення, поштового переказу є виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення, виплаті коштів за поштовим переказом одержувачу, а повідомленням про вручення поштового відправлення, поштового переказу є повідомлення, яким оператор поштового зв'язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Отже, належним доказом, що засвідчує дату вручення одержувачу поштового відправлення є повідомлення про його вручення.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене, судом не може бути прийнято наданий позивачем лист поштамту-ЦПЗ №2 Дніпропетровської дирекції Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" №07-40-144-313 від 21.03.2017 в якості доказу на підтвердження отримання Криворізьким ЛВУМГ 04.01.2017 рекомендованого листа від відповідача за №110.

З урахуванням викладеного, вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Криворізького лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" до Публічного акціонерного товариства "Дніпроазот" про зобов'язання відповідача укласти договір з транспортування природного газу №17-1 від 05.12.2016, а саме - пункти 2.1, 5.2 в редакції позивача за виключенням пункту 17.2 договору, який погоджено в редакції відповідача, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 82, 84 та 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 24.04.2017.

Суддя В.Д. Воронько