ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.04.2017 р. Справа № 914/1591/16

За зустрічним позовном: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус», м.Львів

про стягнення 470450,00грн.

Суддя Щигельська О.І.

У зв'язку із скасуванням Постановою Вищого господарського суду від 02.03.2017р. постанови Львівського апеляційного господарського суду від 08.12.2016р. та рішення господарського суду Львівської області від 19.08.2016р. у справі №914/1591/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус», м.Винники до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів про стягнення 94750,00грн. і направленням її на новий розгляд до господарського суду Львівської області, у відповідності до ст.2-1 ГПК України, проведено автоматизований розподіл справи, за результатом якого справа №914/1591/16 передана на розгляд та перебуває у провадженні судді Щигельської О.І.

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла зустрічна позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус», м.Львів про стягнення 470450,00грн.

Відповідно до ст.60 ГПК України, відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Згідно зі ст.61 ГПК України, питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею, якому вона була передана у порядку, встановленому частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу.

Вичерпний перелік підстав, за яких суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви встановлено ч.1 ст.62 ГПК України. Зокрема, п.1 ч.1 ст.62 ГПК України визначено, що суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Так, ч.1 ст.21 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Згідно з ч.2 ст.1 ГПК України, у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Cуд звертає увагу на те, що зустрічна позовна заява подано п.Гевчук І.П. як фізичною особою - підприємцем. Проте, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, останнім прийнято рішення про припинення його підприємницької діяльності та зареєстровано його у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на підставі чого 17.01.2017р. у вказаному Реєстрі зроблено запис про припинення суб'єкта підприємницької діяльності, номер запису: 4004004.

З огляду на таке суд зазначає, що громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Однак у разі коли відповідна зміна статусу відбулася після порушення провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду; наведене стосується й випадку подання відповідним громадянином, що був відповідачем у справі, зустрічного позову в тій же справі. У будь-якому разі у суду немає й правових підстав для застосування при цьому положень статті 25 ГПК та залучення до участі у справі як правонаступника фізичної особи - підприємця тієї ж таки фізичної особи, оскільки правонаступництво передбачає перехід прав та обов'язків від одного суб'єкта до іншого, а не зміну правового статусу однієї й тієї ж самої особи. У разі задоволення позову до фізичної особи, яка в процесі розгляду справи втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, резолютивна частина відповідного судового рішення, крім відомостей, передбачених частинами другою-сьомою статті 84 ГПК, повинна містити дані, визначені в пункті 2 частини другої статті 54 цього Кодексу для фізичної особи (без зазначення її колишнього статусу суб'єкта підприємницької діяльності). Зазначене кореспондує роз'ясненням, наданим Пленумом Вищого господарського суду України у п.4.7 Постанови №18 від 26.12.2011р.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що зазначена справа не підлягає розгляду в господарських судах України, оскільки склад учасників спору не відповідає приписам статті 1 ГПК України, а відтак, у прийнятті зустрічної позовної заяви слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.62 ГПК України. Водночас, позивач не позбавлений можливості звернутися із відповідним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене і керуючись ст.1, ч.1 ст.12, ст.ст.60, 61, п.1 ч.1 ст.62, ст.86 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. В прийнятті зустрічної позовної заяви відмовити.

2. Позовну заяву з додатками повернути позивачу.

Суддя Щигельська О.І.