КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2017 р. справа№ 910/23577/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Руденко М.А.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Кищук А.В.

відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

на рішення Господарського суду м. Києва від 20.02.2017 р.

у справі № 910/23577/16 (суддя - Мельник В.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Колоннейд Україна"

до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

про стягнення 9 691,25 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна" (далі - позивач) звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 9 691,25 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.02.2017 р. у справі № 910/23577/16 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 20.02.2017 р., Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що транспортний засіб Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, був застрахований відповідачем згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому, при настанні страхового випадку, передбаченого договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідач керується, зокрема, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а не Законом України «Про страхування».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.04.2017 р.

В засідання суду, призначене на 20.04.2017 р., представник відповідача не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

03.01.2014 р. між Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" та ПрАТ «Лакталіс-Миколаїв» було укладено договір добровільного страхування автотранспорту № CAS0022963 (далі - договір).

Предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Вказаний транспортний засіб позивач прийняв на страхування на випадок заподіяння збитків, в тому числі, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

29.12.2015 р. на підставі рішення Загальних зборів акціонерів № 18- 12/15 від 18.12.2015 р. була здійснена державна реєстрація змін найменування позивача з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Колоннейд Україна".

17.09.2014 р. сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулось зіткнення автомобіля Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.11.2014 р. по справі № 488/5520/14-п, винним у вказаній вище дорожньо-транспортній пригоді було визнано водія автомобіля Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_3.

Внаслідок вказаної вище ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до звіту № 97/09-14 від 30.09.2014 р., вартість матеріального збитку, завданого ушкодженням транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 26 127,70 грн.

Згідно з рахунком-фактурою ТОВ "Торговий дім "Автосвіт Миколаїв" № АН-0000854 від 26.09.2014 р. сума відновлювального ремонту транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 27 022,00 грн.

Позивачем було сплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 27 022,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 000033557 від 16.10.2014 р.

Встановлено, що водій автомобіля Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_3, застрахувала цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом укладення з Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 7141242.

31.12.2015 р. між ПАТ «Страхова компанія «Колоннед Україна» (далі - довіритель) та ТОВ «Інтер Тех Сервіс Моторс» (далі - повірений) було укладено договір доручення (далі - договір доручення).

Відповідно до п. 1 договору доручення довіритель доручає, а повірений зобов'язується від імені і за рахунок довірителя вчинити юридичні дії щодо стягнення простроченої заборгованості з фізичних та юридичних осіб, до яких довіритель має права вимоги відповідно до чинного законодавства України.

На виконання умов договору доручення, 17.04.2015 р. ТОВ «Інтер Тех Сервіс Моторс» направило на адресу відповідача регресну вимогу № R.L18036 про сплату на користь Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Страхова компанія "К'Ю БІ І Україна" у розмірі 27 022,00 грн.

У відповідь, відповідач здійснив погашення вказаної заборгованості частково у сумі 17 330,75 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, здійснив виплату страхового відшкодування в порядку регресу лише частково, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у сумі 9 691,25 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 354 ГК України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як передбачено ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

Відповідно до ч. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Згідно із ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як встановлено вище, згідно зі звітом № 97/09-14 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 30.09.2014 р., вартість відновлювального ремонту автомобілю Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, по цінах на момент проведення експертного дослідження складає 26 127,70 грн.

Разом з тим, згідно з рахунком-фактурою ТОВ "Торговий дім "Автосвіт Миколаїв" № АН-0000854 від 26.09.2014 р. сума відновлювального ремонту транспортного засобу марки Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 27 022,00 грн.

Відповідач здійснив погашення заборгованості частково на загальну суму 17 330,75 грн.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування підлягають задоволенню в розмірі 9 691,25 грн шкоди з урахуванням того, що позивачу відповідачем вже було частково сплачено страхове відшкодування у розмірі 17 330,75 грн( 27 022,00 грн - 17 330,75 грн).

Доводи скаржника про те, що транспортний засіб Mitsubishi Lancer, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований відповідачем згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому, при настанні страхового випадку, передбаченого договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, відповідач керується, зокрема, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а не Законом України «Про страхування», колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюють правовідносини між відповідачем, як страховиком та його застрахованою особою, а не між відповідачем як особою, зобов'язаною відшкодувати збитки за винну особу, та позивачем як особою, яка відшкодувала збитки постраждалій особі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 14.09.2016 р. у справі № 910/3650/16.

Стосовно доводів скаржника про те, що оскільки звітом № 97/09-14 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 30.09.2014 р., вартість відновлювального ремонту автомобілю Mitsubishi Outlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 26 127,70 грн, тому відповідач безпідставно звернуся до відповідача із вимогою про повернення в порядку регресу коштів на загальну суму 27 022,00 грн, колегія зазначає наступне.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять із фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварозначної експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, ні нормами законодавства про страхування, ні договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб'єкта оціночної діяльності, а тому, правомірним є визначення позивачем розміру страхового відшкодування на підставі рахунку-фактури № АН-0000854 від 26.09.2014 р.

Наведене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постановах від 21.01.2014 р. у справі № 910/11450/13, від 23.08.2011 р. у справі № 42/92, від 15.01.2013 р. у справі № 5011-72/9778-2012, від 30.01.2013 р. у справі № 5011-35/11156-2012, від 13.05.2013 р. у справі № 5011-50/17051-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 20.02.2017 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 20.02.2017 р. у справі № 910/23577/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/23577/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді М.А. Руденко

В.В. Андрієнко