ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" квітня 2017 р.Справа № 916/3696/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія Трансмост;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН ІНВЕСТ";

про стягнення 431295,16грн.;

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 по довіреності №б/н від 03.10.2016р.;

Від відповідача: не зявився;

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія Трансмост звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН ІНВЕСТ" про стягнення 431295,16грн., з яких 422543,31грн.-заборгованість за виконані роботи, 8751,85грн.-пеня та судові витрати у сумі 6469,43грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.01.2017р. (суддя Степанова Л.В.) порушено провадження у справі №916/3696/16.

Розпорядженням кервника апарату господарського суду Одеської області №240 від 28.02.2017р. призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/3696/16 в зв"язку з перебуванням судді Степанової Л.В. на тривалому лікарняному з 27.02.2017р.. Справу №916/3696/16 передано на розгляд судді Літвінову С.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.03.2017р. справу №916/3696/16 прийнято до провадження.

Представник позивача позов підтримує, наполягає на його задоволенні.

Відповідач в судове засідання не зявлявся, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, про поважність причин відсутності не повідомив, своє право на захист не використав, у звязку з чим справа розглядається по наявним в ній матеріалам у порядку ст.75 ГПК України.

28.02.2017р. представник відповідача звернувся до суду з клопотанням в порядку ст. 69 ГПК України про продовження строку розгляду справи, для можливості врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. Спір про стягнення заборгованості за опротестованим векселем має бути вирішено господарським судом у строк не більше одного місяця від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання про продовження розгляду справи, так як такий випадок не є винятковим, з урахуванням конкретних обставин даної справи, в тому числі її складності, кількості учасників судового процесу, значного обсягу доказів, які підлягають збиранню та оцінці.

У судовому засіданні 10.04.2017р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача встановлено наступне:

18 лютого 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Будівельна

компанія Трансмост та Товариством з обмеженою відповідальністю МЕГАЛАЙН ІНВЕСТ було укладено договір підряду №23/16 (в подальшому Договір) відповідно до умов якого Позивач зобовязувався виконати будівельно- монтажні роботи по влаштуванню пальових фундаментів між осями В-У, 6-14 (альбом 2.17) на обєкті «Будівництво соціально-громадського комплексу у складі багатофункціонального торгового центру, паркінгу та влаштування дороги на провулку Червоноармійському, 3 (бульвар Дружби Народів, вул. Горького, вул. Миколи Грінченка і вулиці ОСОБА_2) в Голосіївському районі м.Києва» за адресою м. Київ, провулок Червоноармійський, 3, та передати їх результати Відповідачу у встановлений Договором строк, а Відповідач зобовязувався прийняти виконані роботи та оплатити їх на умовах визначених в Договорі.

Позивачем були виконанні підрядні роботи передбачені Договором, про що між

Позивачем та Відповідачем були підписані акти приймання виконаних будівельних робіт форми (КБ-2В) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3) на загальну суму 2 496 578,72 грн., а саме: в березні 2016 року на суму 473 839,20 грн.; в квітні 2016 року на суму 600 196,21 грн.; в серпні 2016 року на суму 505 428,37 грн.; в жовтні 2016 року на суму 917 114,94 грн.

Відповідно до п.13.3. Договору Відповідач зобовязується оплатити вартість виконаних робіт на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт форми (КБ-2В) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3) протягом 10-ти банківських днів з дня їх затвердження.

Тобто, враховуючи що останній акт приймання виконаних будівельних робіт форми

(КБ-2В) та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3) були

підписані 31.10.2016 року. Відповідач зобовязаний був оплатити вартість виконаних Позивачем робіт не пізніше 14.11.2016 року.

Проте, Відповідач лише частково оплатив вартість виконаних робіт, сплативши 2 074 035,41 грн., тобто заборгованість Відповідача за виконані Позивачем по Договору роботи складає 422 543,31 грн. (2 496 578,72 - 2 074 035,41), що підтверджено платіжними дорученнями.

Отже Відповідач не виконав своїх зобов'язань по договору.

Враховуючи невиконання відповідачем взятого на себе за договором обовязку, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 431295,16грн., з яких 422543,31грн.-заборгованість за виконані роботи, 8751,85грн.-пеня та судові витрати у сумі 6469,43грн.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певнихумовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника),а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду є оплатним, а тому обов'язок підрядника виконати певну роботу обумовлює обов'язок замовника цю роботу прийняти та оплатити.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі

відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідач свої договірні зобовязання щодо сплати за отримані роботи не виконав, тому у нього зявилася заборгованість перед Позивачем у сумі 422543,31 грн. 00 коп.

Так, судом встановлено існування заборгованості за отримані роботи, у звязку з чим позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості за отримані роботи в сумі 422543,31 грн. є обґрунтованою та підлягає судом задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 8751,85 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 цього кодексу є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Пунктом 17.8. Договору визначено, що за порушення грошових зобов'язань Замовник сплачує Підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

В зв'язку з порушенням строків оплати, на підставі п. 17.8. договору відповідачу позивачем на суму заборгованості нарахована пеня за кожен день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 15.11.2016р. по 12.12.2016р. у розмірі 8751,85грн.

Наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не було належним чином доведено суду та доказано виконання своїх зобовязань.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок відповідача, згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст.82 - 85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія Трансмост до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН ІНВЕСТ" про стягнення 431295,16грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАЛАЙН ІНВЕСТ" (65012, м. Одеса, вул. Осипова, 44, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна компанія Трансмост (58008, м. Чернівці, вул. Гагаріна, 4, ) 422543,31грн.-заборгованість за виконані роботи, 8751,85грн.- пеня та судові витрати у сумі 6469,43грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 18 квітня 2017 р.

Суддя С.В. Літвінов