ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Справа № 922/491/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

прокурора Алекаєва Ю.В., посвідчення №042342 від 29.03.2016 (копія у справі)

позивача не зявився

відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Ідалія (вх. № 1036Х/3-12) на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.03.2017 по справі №922/491/17

за позовом Заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області, м. Чугуїв Харківської області в інтересах держави, в особі Печенізької районної державної адміністрації Харківської області, смт. Печеніги Харківської області та Харківської обласної державної адміністрації, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", м. Харків

про внесення змін до договору оренди, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.03.2017 у справі №922/491/17 (суддя Ольшанченко В.І.) було повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю фірмі Ідалія зустрічний позов та додані до нього документи.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ фірма Ідалія - відповідач по справі - звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 20.03.2017 у справі № 922/491/17 як таку, що прийнята з порушенням ст. 63 ГПК України.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не надав.

13.04.2017 на адресу Харківського апеляційного господарського суду через відділ документального забезпеченню та контролю від Харківської обласної державної адміністрації надійшло клопотання з проханням відкласти розгляд справи на іншу дату, в звязку із зайнятістю її представника в судовому засіданні по іншій справі. Доказів на підтвердження заявленого факту не надано.

14.04.2017 від представника заявника апеляційної скарги ТОВ «Ідалія» - також надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з неможливістю прибути в судове засідання через відрядження. На підтвердження викладених у клопотанні фактів, відповідач надав витяг з наказу №118 від 14.04.2017 про направлення у службове відрядження.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції прийнято до уваги, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Враховуючи обмежені процесуальні строки апеляційного розгляду справи, встановлені статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, а також відсутність клопотань з боку сторін спору щодо продовження цього строку, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, проте представники сторін не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обовязковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

Звертаючись до господарського суду Харківської області ТОВ фірма "Ідалія" (надалі - позивач за зустрічним позовом) надало зустрічний позов до відповідача 1 - Печенізької районної державної адміністрації Харківської області та до відповідача 2 - Печенізької районної ради Харківської області, в якому просить прийняти для спільного розгляду з первісним позовом по справі даний зустрічний позов та визнати незаконним рішення Печенізької районної ради Харківської області від 25.12.2014, яким затверджено нову технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельних ділянок реакційного призначення, що знаходяться у власності громадян та юридичних осіб на території Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області (за межами населених пунктів).

Господарський суд Харківської області, виносячи оскаржувану ухвалу від 20.03.2017 про повернення зустрічної позовної заяви, зазначив, що позивачем за зустрічним позовом не було подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, зустрічну позовну заяву було підписано особою, яка не мала права її підписувати і до зустрічного позову не було надано рішення Печенізької районної ради Харківської області від 25.12.2014, яке він просить визнати незаконним. Так, на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України місцевий господарський суд повернув ТОВ фірмі «Ідалія» зустрічний позов та додані до нього документи.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що на його думку ним не порушувались п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України, оскільки повноваження представника, який підписував апеляційну скаргу вже були перевірені судом під час розгляду справи та встановлено їх законність. Крім того, відповідач зазначає, що судовий збір ним не було подано при зверненні до суду із зустрічною позовною заявою через те, що відповідач повинен був подати її у надто короткий строк, що зумовило неможливість сплати судового збору вчасно.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись з такими доводами апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтею 63 ГПК України передбачені підстави повернення позовної заяви, зокрема, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо, позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано (п. 1); у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми (п. 3); не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі (п. 4).

Відповідно до статті 54 ГПК України, якою встановлено форму та зміст позовної заяви, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що відповідачем була надана довіреність, яка оформлена належним чином. Про це свідчить той факт, що справа №922/491/17 розглядалась 15.03.2017 в приміщенні господарського суду Харківської області і під час судового засідання судом були перевірені повноваження представника ТОВ фірми «Ідалія» ОСОБА_1 та долучено до матеріалів справи оригінал довіреності №б/н від 15.03.2017 (т. 1 ар. с.77). До зустрічної позовної заяви представником ТОВ фірми «Ідалія» було долучено копію тієї самої довіреності від 15.03.2017, яку було раніше досліджено господарським судом та долучено до матеріалів справи.

Відповідно до статті 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору.

Сплачене державне мито підтверджується відповідним документом (наприклад, платіжним дорученням тощо), який обов'язково слід додавати до позовної заяви, інакше порушення цієї імперативної норми призводить до наслідків, передбачених п. 4 ст. 63 ГПК України, поверненню позовної заяви без розгляду.

В своїй апеляційній скарзі ТОВ фірма «Ідалія» посилається на п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у розгляді питань, повязаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (ст. 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (ст. 5 Закону) господарським судам слід враховувати, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Господарський суд вправі вчинити дії, про які йдеться у статті 8 Закону, і зі своєї ініціативи з наведенням в ухвалі відповідних мотивів.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Також, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Як вбачається із зустрічної позовної заяви, всупереч приписам статті 57 Господарського процесуального кодексу України, заявником доказів сплати судового збору за подання позовної заяви суду не надано, як і не надано ніякого клопотання про відстрочення сплати судового збору з обґрунтуванням причин.

При цьому, слід враховувати, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

При цьому, обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні сплати судового збору у встановленому законом порядку, розмірі та строку, покладається на заінтересовану особу.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Але, навіть у апеляційній скарзі, поданій скаржником, йдеться про несплату судового збору через «надто короткі строки подання зустрічної позовної заяви, що зумовило неможливість сплати судового збору».

Такі доводи заявника апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів апеляційної інстанції та бути підставою для скасування ухвали суду.

Ще однією із причин повернення місцевим господарським судом зустрічної позовної заяви разом з матеріалами, стало те, що заявником не додано до матеріалів зустрічного позову рішення Печенізької районної ради Харківської області від 25.12.2014, яке він просить визнати незаконним, що відповідно вимогам пункту 3 частини 1 статті 63 ГПК України є також підставою для повернення позовної заяви.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів відзначає відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, ухвала господарського суду Харківської області від 20.03.2017 по справі №922/491/17 прийнята при належному зясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм процесуального права і відсутні підстави для її скасування, в звязку з чим, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Ідалія не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми Ідалія залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 20.03.2017 у справі №922/491/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.