номер провадження справи 12/43/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2017 Справа № 908/528/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/528/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго»

про стягнення 31616,45 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 03.04.2017 року

від відповідача ОСОБА_2, довіреність №295 від 16.03.2017 року

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс» звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення основного боргу в сумі 28337,81 грн., трьох відсотків річних в сумі 614,89 грн. та втрат від інфляції в сумі 2663,75 грн. за договором підряду № 1150715 від 10.07.2015 року, що разом складає 31616,45 грн.

03.04.2017 року, через канцелярію суду від відповідача в порядку ст. 59 ГПК України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що позивачем не надано належних доказів виникнення у відповідача зобовязання по оплаті виконаних робіт за договором, зокрема не доведено отримання відповідачем рахунку на оплату виконаних робіт. Зазначає, що твердження позивача про наявність у відповідача прострочення виконання зобовязання з оплати послуг за договором, а також вимоги про стягнення штрафних санкцій за невиконання зобовязань є безпідставними. Також вказує, що у відповіді на претензію позивача відповідач не заперечував щодо факту підписання актів виконаних робіт за договором, проте заперечував проти сплати інфляційних нарахувань та пені, які були нараховані за несвоєчасне виконання зобовязань.

04.04.2017 року на адресу суду від представника позивача надійшли пояснення, щодо строків оплати за договором підряду № 1150715 від 10.07.2015 року, оформлення податкових накладних та рахунку відповідно до умов договору. Зокрема зазначає, що податкова накладна за порядковим номером 13 від 30.09.2015 року на суму 24597,48грн. з використанням електронної печатки та підпису бухгалтера зареєстрована Товариством з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс» в Єдиному реєстрі податкових накладних за № НОМЕР_1, відповідно податкова накладна за порядковим номером 6 від 28.12.2015 року на суму 28337,81грн. зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за № НОМЕР_2. Вказує, що під час надання відповідачу рахунку на оплату позивач не вимагав письмової розписки про його отримання, однак, зазначає, що номер розрахункового рахунку позивача вказаний в самому тексті договору підряду № 1150715 від 10.07.2015 року. Крім того зазначає, що відповідачу направлялась претензія з вимогою оплатити борг в якій також були вказані реквізити для оплати і у відповіді претензію відповідач не посилався на відсутність у нього рахунку. Звертає увагу на те, що 30.09.2015 року відповідач здійснював часткову оплату за договором підряду № 1150715 від 10.07.2015 року. Відтак, на думку позивача, відповідачу були відомі реквізити на які слід оплачувати грошові кошти.

Також, 04.04.2017 року від позивача надійшло клопотання про включення до складу судових витрат та стягнення з відповідача 2000,00 грн. сплачених позивачем за надані послуги адвоката.

Разом з тим, 04.04.2017 року на адресу суду від Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» надійшло клопотання про розстрочку виконання рішення суду терміном на 6 (шість) місяців, починаючи з травня 2017 року. Обґрунтовуючи вимоги про розстрочення виконання рішення відповідач вказує, що починаючи з січня 2016 року, Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» знаходиться у тяжкому фінансовому становищі, яке викликано встановленням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) нульового нормативу відрахування коштів на поточний рахунок товариства та системними неплатежами крупних споживачів електроенергії. Зазначає, що за 2016 рік товариством недоотримано внаслідок застосування нульового нормативу відрахування коштів 539 млн. грн., дебіторська заборгованість споживачів станом на 01.01.2017 року склала 1244 млн. грн., заборгованість з заробітної плати станом на 13.03.2017 року - 69059 тис. грн., сумарна заборгованість по сплаті податків станом на 01.03.2017 року - 10,9 млн. грн., заборгованість з оплати робіт та послуг станом на 01.02.2017 року - 79,3 млн. грн. Зазначає, що на даний момент поточні рахунки відповідача заарештовані, оскільки відносно нього відкриті численні виконавчі провадження.

Представник позивача в судовому засіданні 13.04.2017 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, проти розстрочки виконання рішення заперечує.

Представник відповідача в судову засіданні 13.04.2017 року підтримав заперечення та просить розстрочити виконання рішення на 6 (шість) місяців, починаючи з травня 2017 року.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 10.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго», надалі Замовник, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс», надалі Підрядник, укладений договір підряду № 1150715, далі Договір.

Згідно з розділу 1 Договору Підрядник зобовязується виконати роботи по: «Капітальному ремонту ВРП-150 кВ ПС «Ф-1», в частині заміни залізобетонних траверс Т-4-Т», далі роботи, в Замовник прийняти та оплатити виконані роботи згідно до умов договору (п. 1.1). Місце виконання робіт: м. Запоріжжя, Заводський район., Діагональне шосе. (п. 1.4). Обєкт виконання робіт: залізобетонні траверси (п. 1.5).

Умовами п. 2.1. Договору сторони узгодили, що загальна вартість Договору становить з ПДВ 81991,61 грн.

Відповідно до п. 2.8 Договору оплата за виконані роботи здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника протягом 180 днів після підписання сторонами актів виконаних робіт форма КБ-2в та довідки форма КБ-3 на підставі отриманого Замовником рахунку за умови наявності одночасно таких умов: підписання стонами актів виконаних робіт форма КБ-2в та довідки форма КБ-3, надання Підрядником Замовнику роздрукованої з Єдиного реєстру податкових накладних податкової накладної, яка складена, оформлена та зареєстрована відповідно до вимог законодавства, діючого на дату її складання, та умов Договору, з квитанцією на підтвердження прийняття цієї податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних.

Умовами п. 3.1 Договору визначено, що термін виконання робіт ІІІ - ІV квартал 2015 року.

Підпунктом 4.1.1. п. 4.1. Договору передбачений обовязок Замовника своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату Підряднику за фактично виконані обєми роботи на підставі двосторонніх актів виконаних робіт. Підпунктом 4.3.2. п. 4.3. Договору передбачений обовязок Підрядника виконати роботу, обумовлену Договором, якісно та у встановлений термін.

Відповідно до пунктів 5.1.9 та 5.1.10 Договору сторони визначили, що виконані Підрядником роботи згідно з цим Договором оформлюються актами виконаних робіт за формою КБ-2в та довідкою за формою КБ-3, підписується Підрядником до 26 числа звітного місяця та надаються Замовнику. Замовник перевіряє надані акти виконаних робіт в строк до трьох робочих днів після їх отримання. У разі відмови Замовника підписати акт виконаних робіт, він направляє письмове повідомлення Підряднику з відмовою від підписання акта і перелік зауважень. У разі виявлення Замовником, при прийнятті робіт, недоліків у якості, які неможливо усунути відразу, сторони повинні скласти двосторонній акт з переліку недоліків і строками їх усунення. Після усунення недоліків акт виконаних робіт складається і направляється заново.

Згідно з п. 10.1. Договору він набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 29.07.2016 року, в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх грошових зобовязань.

Докази у справі свідчать, що відповідачем 30.09.2015 року була здійснена передоплата в сумі 24597,48 грн., що підтверджується копією виписки по рахунку позивача 2723 за період з 30.09.2015 року по 30.09.2015 року (а.с. 17-18).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами за Договором складені без зауважень та заперечень, підписані та скріплені печатками підприємств, акт приймання виконаних будівельних робіт у формі КБ-2в за грудень 2015 року № 12/1150715 від 28.12.2015 року на суму 52935,29 грн., та довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати у формі КБ-3 від 28.12.2015 року на суму 52935,29 грн. (а. с. 13-16).

Втім, відповідач свої зобовязання з оплати за надані послуги в повному обсязі не виконав, у звязку з чим за ним утворився борг в розмірі 28337,81 грн., який позивач і намагається стягнути.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобовязання з боку відповідача, в звязку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних в сумі 614,89 грн. за період з 26.07.2016 року по 16.03.2017 року та інфляційні витрати в сумі 2663,75 грн. за період з серпня 2016 року по березень 2017 року.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір будівельного підряду. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здачі та приймання робіт, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 875 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Частиною 3 ст. 875 ЦК України встановлено, що до договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Частина 1 ст. 854 ЦК України визначає порядок оплати роботи за договором підряду, а саме: якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Порядок проведення розрахунків за виконані роботи між сторонами узгоджений п. 2.8 Договору. Так, оплата за виконані роботи здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника протягом 180 днів після підписання сторонами актів виконаних робіт форма КБ-2в та довідки форма КБ-3 на підставі отриманого Замовником рахунку за умови наявності одночасно таких умов: підписання стонами актів виконаних робіт форма КБ-2в та довідки форма КБ-3, надання Підрядником Замовнику роздрукованої з Єдиного реєстру податкових накладних податкової накладної, яка складена, оформлена та зареєстрована відповідно до вимог законодавства, діючого на дату її складання, та умов Договору, з квитанцією на підтвердження прийняття цієї податкової накладної до Єдиного реєстру податкових накладних.

Факт виконання позивачем робіт за Договором підтверджуються актом приймання виконаних будівельних робіт у формі КБ-2в за грудень 2015 року № 12/1150715 від 28.12.2015 року та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати у формі КБ-3 від 28.12.2015 року, які підписані сторонами без зауважень та заперечень.

Однак, докази по справі свідчать, що відповідач не розрахувався в повному обсязі з позивачем у встановлений договором строк за виконані згідно умов договору роботи.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань за договором щодо не здійснення оплати за виконані роботи, а наявність заборгованості в сумі 28337,81 грн. підтверджено актом приймання виконаних будівельних робіт у формі КБ-2в за грудень 2015 року № 12/1150715 від 28.12.2015 року та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати у формі КБ-3 від 28.12.2015 року, які є первинними документами, згідно яких проводяться розрахунки між сторонами у справі. Відповідач доказів повної оплати заборгованості за виконані роботи за договором станом на час розгляду справи суду не надав.

В матеріалах справи міститься відповідь Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» №005-32/16786 від 03.11.2016 року на претензію позивача б/н від 18.10.2016 року, в якій відповідач не заперечує виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс» робіт, зокрема, за договором підряду №1150715 від 10.07.2015 року, підписання акта виконаних робіт від 28.12.2015 року на суму 52935,29 грн., та просить позивача розглянути питання щодо реструктуризації суми заборгованості на шість місяців.

За такими обставинами, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс» до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення основного боргу за виконані роботи за договором підряду № 1150715 від 10.07.2015 року в сумі 28337,81 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Оскільки мало місце прострочення виконання відповідачем зобовязань з оплати виконаних робіт, позивач з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача три проценти річних в сумі 614,89 грн. за період з 26.07.2016 року по 16.03.2017 року та інфляційні витрати в сумі 2663,75 грн. за період з серпня 2016 року по березень 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що за актом приймання виконаних будівельних робіт у формі КБ-2в і довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат у формі КБ-3 від 28.12.2015 року, 180 календарних днів після підписання яких сплили 25.06.2016 року, а прострочення оплати почалось з 26.06.2016 року.

Позивач у позовній заяві зазначає, що 180 календарних днів після підписання акту приймання виконаних будівельних робіт від 28.12.2015 року сплили 25.07.2016 року, а прострочення оплати почалось з 26.07.2016 року.

Разом з тим, в розрахунку трьох процентів річних позивачем суд дійшов висновку про її перерахунок, оскільки позивачем невірно визначено кількість днів прострочки за період з 26.07.2016 року по 16.03.2017 року, що за розрахунком позивача складають 264 дня, тоді як фактично 234 дні. Відтак, суд з власної ініціативи здійснив перерахунок трьох процентів річних за допомогою програми «Законодавство», в наслідок чого сума трьох процентів річних за період з 26.07.2016 року по 16.03.2017 року від суми 28337,81грн. складає 544,01грн.

Так, з врахуванням викладеного, за розрахунком суду, загальна сума трьох процентів річних за прострочення оплати спожитої теплової енергії становить 544,01 грн.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс» до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення трьох процентів річних підлягають задоволенню частково в сумі 544,01 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача суми інфляційних витрат суд зазначає наступне.

Інфляційні втрати за своєю правовою природою є збільшенням суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобовязання з причини девальвації грошової одиниці України, яка визначається офіційними державними органами за результатами економічних процесів в конкретний місяць, тобто є помісячним індексом. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, і коли строк виконання зобовязання настає до 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за поточний місяць, а коли строк виконання зобовязання після 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дослідивши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат судом з власної ініціативи здійснено перерахунок суми інфляційних витрат за допомогою програми «Законодавство» в наслідок чого сума інфляційних витрат річних за період серпня 2016 року по березень 2017 року складає 2673,05 грн.

Оскільки позивачем заявлено до стягнення інфляційні витрати в сумі 2663,75 грн., а господарський суд не наділений правом виходити за межі заявленої до стягнення суми, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат обґрунтовані та підлягають задоволенню.

За таких обставин, позовні Товариства з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс» до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в сумі 2663,75 грн.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України.

Розглянувши клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду строком на 6 місяців починаючи з травня 2017 року, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

Статтею 121 ГПК України визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Законодавець встановлює, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з п. 7.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду обґрунтоване приписами статті 121 ГПК України, які передбачають наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

До обставин, що ускладнюють виконання рішення відповідач відносить тяжкий фінансово-економічний стан, який обумовлений низькою платоспроможністю споживачів послуг ПАТ «Запоріжжяобленерго», встановленням НКРЕКП нульового нормативу відрахування коштів на поточний рахунок ПАТ «Запоріжжяобленерго», наявність податкового боргу та заборгованості з заробітної плати.

Вказані обставини боржник вважає винятковими, оскільки вони перешкоджають своєчасно виконати рішення у спосіб та порядок визначені судом, а тому просить задовольнити його клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду.

На підтвердження викладених обставин відповідач надав наступні документи: звіти про фінансові результати (звіти про сукупний дохід) за 1 півріччя 2016 року та 2016 рік, довідку № 003-003-97 від 16.03.2017 року нормативних відрахувань для ПАТ «Запоріжжяобленерго» у 2016 та 2017 роках з посиланням на постанови НКРЕ про алгоритм перерахування коштів, довідку № 003-003/92 від 16.03.2017 року про кредиторську заборгованість станом на 01.02.2017 року, довідку № 003-003/94 від 16.03.2017 року щодо дефіциту обігових коштів, довідку № 003-003-96 від 16.03.2017 року щодо мінімально необхідних платежів ПАТ «Запоріжжяобленерго» в межах, передбачених затвердженою структурою тарифів на 2017 рік, довідку № 003-003/95 від 16.03.2017 року про податковий борг, довідку № 211-юр від 20.03.2017 року щодо заборгованості по заробітній платі.

Із звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2016 рік вбачається, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» за звітний період має прибуток 985000,00 грн. Разом з тим товариство за звітний період має нульовий показник збитку.

Посилання відповідача на наявність низькою платоспроможності споживачів послуг ПАТ «Запоріжжяобленерго», встановлення НКРЕКП нульового нормативу відрахування коштів на поточний рахунок ПАТ «Запоріжжяобленерго», наявність податкового боргу не є безумовною підставою для надання розстрочки виконання рішення суду в даній справі в порядку приписів ст. 121 ГПК України.

Таким чином, Боржник по справі не довів винятковість обставин, з якими закон повязує надання розстрочки виконання рішення суду. Наявність або відсутність заперечень з боку інших учасників судового процесу щодо застосування судом приписів ст. 121 ГПК України не позбавляє заявника обовязку доведення ускладнення виконання рішення або неможливості такого виконання у строк або встановленим господарським судом способом.

Крім того, згідно приписів ст. 121 ГПК України, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідач у клопотанні про розстрочку виконання рішення просить суд надати розстрочку виконання рішення строком на 6 (шість) місяців, починаючи з травня 2017 року, тобто розстрочити та відстрочити виконання рішення суду одночасно, що суперечить приписам ст. 121 ГПК України.

За такими обставинами, у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про надання розстрочки виконання рішення суду по справі № 908/528/17 слід відмовити.

Заперечення відповідача щодо не доведеності отримання відповідачем рахунку за надані послуги, які мали оформлюватись на виконання умов договору, не приймається судом виходячи з наступного.

Дійсно, рахунок на оплату виконаних робіт за договором підряду № 1150715 від 10.07.2015 року в матеріалах справи відсутні. Однак, слід звернути увагу, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти, ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку сплатити надані послуги. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 29.09.2009 року у справі № 37/405.

Стосовно стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката в сумі 2000,00 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавалися, а їх сплату підтверджено відповідними фінансовими документами. Стягнення зазначених витрат в рахунок майбутньої їх оплати у вигляді судових витрат чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру».

При цьому судом враховано, що поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 року, де зазначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Так, в якості доказів на підтвердження надання послуг адвоката позивач надав договір про надання послуг адвоката №13/17 від 06.03.2017 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Центурія», як Виконавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс», як Замовником, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 676 від 07.05.2008 року на імя ОСОБА_1, свідоцтво про підвищення кваліфікації адвокатом серія ЗП №000274 від 30.05.2016 року на імя ОСОБА_1, довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Центурія» № 17/17 від 04.04.2017 року. В підтвердження оплати наданих адвокатом послуг позивач надав платіжне доручення № 238 від 03.04.2017 року на суму 2000,00 грн.

Відповідно до предмету вказаного договору (п. 1.1.) Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобовязання з надання адвокатських послуг в обсягах та на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 2.1 вказаного договору визначено, що Виконавець надає наступні послуги: дослідження первинних документів Замовника, що стосуються стягнення заборгованості з ПАТ «Запоріжжяобленерго» за договором підряду № 1150715 від 10.07.2015 року; розрахунок суми основного боргу по договору підряду № 1150715 від 10.07.2015 року, а також розрахунок 3% річних та пені; складання та предявлення позовної заяви до Господарського суду Запорізької області про стягнення заборгованості за договором підряду № 1150715 від 10.07.2015 року на користь ТОВ «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс»; забезпечення участі адвоката у судовому засіданні Господарського суду Запорізької області при розгляді позовної заяви ТОВ «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс» до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості за договором підряду № 1150715 від 10.07.2015 року. Від Виконавця, особами, відповідальними за виконання умов договору зазначено адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (п. 2.2).

Так, з наданого в якості підтвердження оплати послуг адвоката платіжного доручення № 238 від 03.04.2017 року вбачається, що оплата за послуги з надання правової допомоги згідно договору № 13/17 від 06.03.2017 року на суму 2000,00 грн. була здійснена позивачем на користь Виконавця Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Центурія».

Відтак, оскільки послуги за надання правової допомоги в розмірі 2000,00 грн., які позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача були надані в рамках виконання договору № 13/17 від 06.03.2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Центурія», як Виконавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс», як Замовником, не були оплачені як оплата послуг адвоката безпосередньо адвокату, відтак вказані витрати не є судовими витратами в розумінні ст. 44 ГПК України.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що позовна заява, розрахунок ціни позову, клопотання про включення до складу судових витрат оплату послуг адвоката підписані директором ТОВ «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс» ОСОБА_4

У судовому засіданні, яке відбулося 13.04.2017 року, згідно частини 2 статті 85 Господарського процесуального кодексу України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 530, 599, 625, 629, 638, 639, ст. 875, ч. 1 ст. 854, ч. 4 ст. 879 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193, ГК України, ст. 42, 43, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс» до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», 60035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс», 69063, м. Запоріжжя, вул. Покровська (Свердлова) 30, офіс 207, , основний борг в сумі 28337 (двадцять вісім тисяч триста тридцять сім) грн. 81 коп., три проценти річних в сумі 544 (пятсот сорок чотири) грн. 01 коп., інфляційні витрати в сумі 2663 (дві тисячі шістсот шістдесят три) грн. 75 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1596 (одна тисяча пятсот девяносто шість) грн. 41 коп., видавши наказ.

3. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Налагоджувально-монтажне підприємство «Енергосервіс» до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 70,88 грн. відмовити.

У звязку із перебуванням судді Смірнова О.Г. у щорічній відпустці повне рішення складено 19.04.2017 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.