ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року Справа № 914/2688/13

Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді суддів Корсака В.А., Данилової М.В. Сибіги О.М.
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 05.02.2015
у справі № 914/2688/13 Господарського суду Львівської області
за позовомЗаступника прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах: 1)Міністерства оборони України 2)Концерну "Військторгсервіс"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні системи"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача1)Фонд державного майна України, 2)Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області
провизнання недійсним договору та повернення до державної власності нежитлових приміщень

в судовому засіданні взяли участь представники :

- позивача - 1Тушницький О.О.
позивача - 2не з'явився
- відповідачане з'явився
третьої особи - 1не з'явився
третьої особи - 2не з'явився
ГПУКоркішко В.М.
скаржниківОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року заступник прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах - Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс", звернувся до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні системи" в якій просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень та зобов'язати повернути до державної власності нежитлові приміщення.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням господарського суду Львівської області від 20.10.14 (суддя Яворський Б.І.) у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову відмовлено, позовні вимоги задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 412,4 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений 29.12.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортні системи" та Концерном "Військторгсервіс", витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні системи" приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 412,4 кв.м, яке знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язано повернути його до державної власності в особі Міністерства оборони України у господарське відання Концерну "Військторгсервіс", стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні системи" 9 712,87 грн. судового збору у дохід Державного бюджету України.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 (головуючий суддя Кордюк Г.Т., судді: Гриців В.М., Якімець Г.Г.), зазначене рішення змінено. Доповнено пунктом наступного змісту: "Стягнути з Концерну "Військторгсервіс" (03168, м.Київ, вул.Малогвардійська,28-А, ) на користь ТОВ "Транспортні системи" (79491, м.Львів - Брюховичі, вул.Сонячна,буд.18, ) 163 397, 00 грн. вартості об'єкта нерухомості". Пункт 5 резолютивної частини рішення викладено в такій редакції: "Стягнути з Концерну "Військторгсервіс" (вул.Молодогвардійська,28-А, м.Київ, 03151, ) в дохід Державного бюджету України 9059,28 грн. судового збору". В решті - рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами у справі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як особи, які не брали участі у справі, звернулися до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять їх скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позов у частині витребування спірного майна заявлено не до фактичного власника, а до особи, яка на момент подачі позову не була його власником, а спірне майно не знаходилось в його фактичному володінні.

Заступник прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах, Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс", Фонд державного майна України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, не скористалися правом, наданим статтею 1112 Господарського процесуального кодексу України, не надіслали свій відзив на касаційну скаргу, що в силу положень зазначеної статті не перешкоджає перегляду судових актів, що оскаржуються.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортні системи" не реалізувало процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції, хоча про час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що листом №140/3/1312 від 06.10.2004 начальник Головного управління торгівлі Тилу Міністерства оборони України ОСОБА_9 повідомив Начальника ДП МО України "УТ Західного ОК" Свідерського Г.М., що Головне управління торгівлі Тилу Міністерства оборони України дозволяє провести відчуження нежилих приміщень магазину №46 (загальна площа 412,3 кв.м.), розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Рівненською міжрегіональною універсальною товарно-майновою біржою "Прайс" 21.11.2008 затверджено Протокол №1104-н про хід публічних торгів, на підставі якого 29.12.2008 між Концерном "Військторгсервіс" в особі начальника Філії "Управління торгівлі Західного оперативного командування Концерну "Військторгсервіс" Свідерського Г.М. та ТзОВ "Транспортні системи" укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 412,4кв.м, що становить 13/100 частин житлового будинку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.46-48).

20.03.2013 Фонд державного майна України повідомив прокуратуру Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері щодо дотримання порядку відчуження майна Концерном "Військторгсервіс" (в тому числі і того, яке є предметом спору), зазначивши, що розпорядчі акти (рішення) Міністерства оборони України щодо надання згоди на відчуження майна відсутні, а фонд у встановленому порядку погодження на відчуження спірного майна не надав і відомостей щодо погодження такого продажу немає.

У зв'язку із зазначеним до ЄДРДР 21.03.2013 (витяг з кримінального провадження №0000004, т.1, а.с.93) внесено наступну інформацію: у період з квітня 2005 по грудень 2011 ОСОБА_9, будучи генеральним директором Концерну "Військторгсервіс", в порушення діючого законодавства України, зловживаючи службовим становищем в інтересах третіх осіб, надав підпорядкованим підприємствам нотаріально завірені довіреності на реалізацію об'єктів нерухомості, на підставі виданих ним же у 2004 дозволів (термін дії яких минув), на реалізацію об'єктів нерухомості. Внаслідок цього відчужено шляхом продажу 46 об'єктів нерухомого майна, яке перебувало на балансі Концерну "Військторгсервіс" на загальну суму 28 001 013,00 грн.

Викладені обставини стали підставою для звернення прокурора Центрального регіону України з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" до Господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ "Транспортні системи" про визнання недійсним договору та повернення до державної власності нежитлових приміщень.

Ухвалюючи рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 412,4 кв.м, що був укладений 29.12.2008 між ТзОВ "Транспортні системи" та Концерном "Військторгсервіс", витребувати вказане нежитлове приміщення від ТзОВ "Транспортні системи" із поверненням його у державну власність в особі Міністерства оборони України - у господарське відання Концерну "Військторгсервіс", а також змінюючи зазначене рішення шляхом його доповнення застосуванням реституції, зокрема стягненням з Концерну "Військторгсервіс" на користь ТзОВ "Транспортні системи" 163 397,00 грн. вартості зазначеного об'єкта нерухомості, господарські суди виходили з того, що станом на дату укладення оспорюваного договору купівлі-продажу була відсутня згода Міністерства оборони України, як власника майна, на відчуження спірного нежитлового приміщення, як і відсутня згода Фонду державного майна України відповідно до встановленого порядку відчуження державного майна.

Колегія суддів вважає, що судові рішення попередніх інстанцій у справі прийняті при неповному дослідженні усіх обставин справи, тому підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд з наступних підстав.

Відповідно до ст. 27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

Вирішуючи питання щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу що був укладений 29.12.2008 та витребування нежитлового приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 412,4 кв.м, судами не з'ясовано, хто є дійсним власником цього майна на час подачі позову та вирішення цього спору. В той же час, зазначені обставини мають значення для правильного вирішення цього спору, оскільки спір може зачіпати права власника спірних об'єктів нерухомості.

До матеріалів справи додано договір міни від 02.10.2009, укладений між ТзОВ "Транспортні системи" та ОСОБА_4, згідно якого, починаючи з 02.10.2009 власником спірного об'єкта нерухомого майна був ОСОБА_4 Позов подано 29.04.2013. Забезпечення позову не застосовано (ухвала Господарського суду Львівської області від 22.06.2015). Вподальшому, відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №41584631 від 31.07.2015 та №41596447 від 01.08.2015, власником приміщення магазину загальною площею 412,4 кв.м., який знаходяться за новою, в силу його поділу, адресою: АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2015 та від 01.08.2015, є ОСОБА_5

Зазначені особи не були залучені до участі в справі, хоча рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки, оскільки позов стосується повернення спірного майна до державної власності у господарське відання Концерну "Військторгсервіс". Крім того, зазначені факти суттєво впливають на відновлення прав позивача та виконання судового рішення щодо повернення майна на його користь.

Слід зазначити, що судові рішення можуть порушувати не лише матеріальні права та інтереси особи, не залученої до участі у справі, а і її процесуальні права, що випливають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод від 04.11.1950 положення про право кожного на справедливий суд.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 111-10 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Оскаржувані в касаційному порядку судові рішення наведеним вимогам не відповідають.

Водночас, згідно частини другої статті 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Отже, як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів ст.42 ГПК України, ч. 1 ст. 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення суддею за результатами обговорення усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до ч.1 ст.11110 ГПК України є підставою для скасування судових рішень у справі та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи, суду слід з'ясувати наведені в цій постанові обставини справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм, та доводам сторін належну правову оцінку та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до пункту 3 статті 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України.

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 20.10.2014 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.02.2015 у справі № 914/2688/13 скасувати. Справу направити на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя В. А. Корсак

С у д д і М.В Данилова

О.М. Сибіга