ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.04.2017 Справа № 904/1741/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Комфорт", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "База батарей", м. Дніпро

про стягнення 30 451 грн. 31 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 15/04 від 14.04.2017р.; ОСОБА_2, дов. № 14/04 від 14.04.2017р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Комфорт" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "База батарей" заборгованість в розмірі 32 320 грн. 45 коп., з яких: 27 554 грн. 18 коп. - сума основного боргу, 3 602 грн. 15 коп. - пеня, 1 164 грн. 12 коп. - сума втраченої вигоди (курсової різниці), відповідно до умов договору купівлі-продажу №27/06/16 від 01.05.2016р.

04.04.2017р. позивач подав заяву про уточнення розміру позовних вимог, відповідно до яких просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 32 648 грн. 59 коп., з яких: 27 554 грн. 18 коп. - сума основного боргу, 711 грн. 84 коп. - інфляційні втрати, 1 485 грн. 44 коп. - сума 24% річних, 1 733 грн. 01 коп. - пеня, 1 164 грн. 12 коп. - курсова різниця, відповідно до умов договору купівлі-продажу №27/06/16 від 01.05.2016р.

За приписами ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Суд, дослідивши надану позивачем заяву про уточнення розміру позовних вимог від 04.04.2017р., не приймає до розгляду в межах даної справи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 711 грн. 84 коп. та 24% річних в розмірі 1 485 грн. 44 коп., оскільки заявляючи вказані вимоги, позивач вийшов за межі прав, наданих ст. 22 ГПК України, змінивши як підставу, так і предмет позову. При цьому, господарський суд зазначає, що не зважаючи на наявність обґрунтування вказаних вимог у тексті поданої ТОВ «Авто-Комфорт» позовної заяви від 23.02.2017р., прохальна частина вказаного позову не містить вимог позивача про стягнення з ТОВ «База батарей» інфляційних втрат та 24% річних.

Отже, судом розглядаються позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 30 451 грн. 31 коп., з яких: 27 554 грн. 18 коп. - сума основного боргу, 1 733 грн. 01 коп. - пеня, 1 164 грн. 12 коп. - курсова різниця.

13.04.2017р. позивачем подано заяву про відмову від частини позовних вимог від 13.04.2017р., згідно якої просив суд прийняти відмову ТОВ «Авто-Комфорт» від позовних вимог про стягнення з відповідача курсової різниці в сумі 1 164 грн. 12 коп.

Відповідач явку повноважного представника у призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернувся конверт з ухвалою, що направлялася на адресу відповідача, з відміткою поштового відділення: "Повернуто у зв'язку з закінченням строку зберігання".

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, тому що позовна заява з доданими до неї документами і ухвали суду направлялися за юридичною адресою, зазначеною у позовній заяві, яка співпадає з адресою місцезнаходження юридичної особи відповідача, що значиться у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.02.2017р., наданого за електронним запитом суду. Згідно ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто-Комфорт" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "База батарей" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №27/06/16 (далі - договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити на умовах даного договору товар (партію товару) у кількості, асортименті та за цінами, що визначені у накладних на товар (далі за текстом - товарна накладна), які є невід'ємною частиною даного договору (п. 1.1. договору).

За умовами п. 10.1. договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016р. Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік, якщо за тридцять днів до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, за умови відсутності заперечень продавця.

Відповідно до п. 1.2. договору сторони визнають, що товарна накладна, яка підписана сторонами, є узгодженням асортименту товару, його кількості та ціни і є невід'ємним додатком до даного договору

Право власності на товар (партію товару), що постачається за цим договором, переходить від продавця до покупця у момент передання товару (партії товару), що підтверджується підписом покупця у товарній накладній (п. 1.3. договору).

Передання товару (партії товару) здійснюється у встановленому діючим законодавством порядку. Підставою для поставки кожної партії товару є замовлення покупця, яке передається продавцю в усній або письмовій формі. Доставка товару (партії товару) здійснюється у термін 3 (трьох) робочих днів з моменту одержання замовлення продавцем. Поставка товару здійснюється на умовах DАР, склад покупця за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Б. Хмельницького, 48. При цьому сторони прийшли згоди, що терміни, які використовуються в даному договорі, приймаються ними згідно з "ІНКОТЕРМС. Офіційні правила тлумачення торгових термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010)" (п. 2.1. договору).

Згідно п. 2.3. договору всі ризики, пов'язані з постачанням товару покупцю за даним договором, несе продавець до моменту передачі товару покупцю згідно товарної накладної.

Пунктом 3.1. договору визначено, що ціна за одиницю товару та вартість партії товару встановлюються при постачанні кожної партії товару та зазначаються у товарній накладній, яка підписується представниками обох сторін.

Загальну вартість договору складає сума усіх підписаних сторонами товарних накладних до даного договору (п. 3.2. договору).

У п. 5.2 договору сторони узгодили умови оплати: відстрочення платежу 30 календарних днів.

Згідно п. 5.3. договору датою оплати є дата зарахування грошових коштів на рахунок продавця

За умовами п. 5.6. договору у випадку, якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право переоцінити такий товар або вимагати його повернення. Покупець зобов'язаний в строк, вказаний у вимозі продавця сплатити вартість товару з урахуванням переоцінки або повернути товар, за умови збереження його початкового товарного вигляду.

Підписання накладної покупцем (або його представником) свідчить про приймання ним товару (партії товару) по якості та кількості без зауважень (п. 6.2. договору).

У пункті 5.8 договору сторони погодили, що поточні надходження грошових коштів від покупця зараховуються в рахунок погашення штрафних санкцій, нарахованих покупцю за прострочку виконання зобовязань згідно даного договору, в рахунок погашення заборгованості з найбільш раннім терміном виникнення. Вказане покупцем призначення платежу при цьому не враховується.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 108 854 грн. 04 коп., який був прийнятий відповідачем, що підтверджується видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

Відповідач в порушення приписів п. 5.2. договору свої зобовязання по повній та своєчасній оплаті здійснив частково на суму 33 167 грн. 66 коп., що підтверджується банківськими виписками, та в порядку п. 2.5 договору повернув частину поставленого товару на суму 48 132 грн. 20 коп., що підтверджується зворотними накладними, які наявні в матеріалах справи, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 27 554 грн. 18 коп. за поставлений товар за наступними видатковими накладними: № 4790 від 28.10.2016р., № 4999 від 03.11.2016р., № 5000 від 03.11.2016р., № 5004 від 03.11.2016р. та № 5071 від 08.11.2016р. (а.с. 13-16, 41).

Згідно п. 7.1. договору за невиконання зобов'язань по даному договору сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства України.

За умовами п. 7.3. договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання покупцем зобов'язань по оплаті по даному договору, він несе відповідальність у вигляді пені в розмірі 0,1 % від вартості неоплаченого товару (партії товару), але не більше подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період її нарахування, за кожний день прострочення до дня фактичної оплати. У випадку прострочення оплати товару більш, ніж на 3 (три) календарних дні, покупець зобов'язаний оплатити продавцю проценти за користування, чужими грошовими коштами в розмірі 24% (двадцяти чотирьох) відсотків річних від вартості неоплаченого в установлений термін товару (партії товару) з дня настання терміну оплати товару (партії товару) до дня його фактичної оплати.

Згідно розрахунку позивача загальна сума нарахованої пені за період з 28.11.2016р. по 23.02.2017р. за кожною видатковою накладною окремо складає 1 733 грн. 01 коп.

Крім того, відповідно до умов п. 5.6 договору позивач розрахував та просить стягнути з відповідача курсову різницю вартості товару поставленого за спірними накладними з урахуванням курсу американського долару до гривні станом на 23.02.2017р., яка згідно розрахунку позивача складає загальну суму 1 164 грн. 12 коп.

Заборгованість відповідача підтверджується: договором, копіями видаткових накладних, рахунків на оплату, банківськими виписками про часткову оплату поставленого товару, обґрунтованим розрахунком суми позову, двостороннім актом звіряння взаємних розрахунків між сторонами за період з 01.09.2016р. по 27.12.2016р. тощо.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

З урахуванням умов п. 5.2 договору, строк оплати вартості поставленого позивачем товару за спірними видатковими накладними є таким, що настав:

- за видатковою накладною № 4790 від 28.10.2016р. 28.11.2016р.;

- за видатковими накладними № № 4999, № 5000, 5004 від 03.11.2016р. 03.12.2016р.;

- за видатковою накладною № 5071 від 08.11.2016р. 08.12.2016р.

Згідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

В силу ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіривши розрахунок пені, з урахуванням строку виконання грошового зобовязання, визначеного п. 5.2 договору, в межах гранічного строку нарахування, визначеного позивачем, господарський суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача підлягає пеня у загальному розмірі 1 724 грн. 98 коп. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Враховуючи заяву ТОВ "Авто-Комфорт" від 13.04.2016р., суд приймає відмову позивача від позовних вимог про стягнення з ТОВ "База батарей" курсової різниці в сумі 1 164 грн. 12 коп. та припиняє провадження у справі в частині цих позовних вимог на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

За нормами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, встановлені договором, майново-господарські зобовязання перед позивачем з оплати поставленого на його замовлення товару, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 27 554 грн. 18 коп. основного боргу та 1 724 грн. 98 коп. пені є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача курсової різниці в сумі 1 164 грн. 12 коп. провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України. В решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Комфорт" від позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "База батарей" курсової різниці в сумі 1 164 грн. 12 коп. та в цій частині провадження у справі припинити

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "База батарей" (49000, м. Дніпро, вул. Старокодацька, буд. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто-Комфорт" (49045, м. Дніпро, вул. Верхня, буд. 2-А, ) 27 554 грн. 18 коп. (двадцять сім тисяч пятсот пятдесят чотири грн.. 18 коп.) основного боргу, 1 724 грн. 98 коп. (одну тисячу сімсот двадцять чотири грн.. 98 коп.) пені, 1 538 грн. 41 коп. (одну тисячу пятсот тридцять вісім грн.. 41 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 20.04.2017