ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" квітня 2017 р. Справа № 911/4369/14

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши скаргу № 29-2/12 від 29.12.2016 товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на дії та бездіяльність Березівського міскрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко- Тайс», м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп», Київська область, Васильківський район,

с. Мархалівка

2. Сільськогосподарського товариства з обмеженою

відповідальністю «Агрофірма імені ОСОБА_1», Одеська область, Миколаївський район, с. Левадівка

про стягнення 4492,56 грн.

за участю представників сторін:

від позивача (скаржник): не зявився;

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: не зявився;

від ВДВС: не зявився.

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 06.11.2014 у справі №911/4369/14 позов задоволено частково, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Селянського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені ОСОБА_1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 376,14 грн. штрафу, 166,94 грн. судового збору, 500,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката; стягнуто з Селянського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені ОСОБА_1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 2 845,84 грн. пені, 545,16 грн. 3 % річних, 1660,06 грн. судового збору.

24.11.2014 на виконання вказаного рішення господарським судом Київської області видано накази.

12.01.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшла скарга на дії та бездіяльність Березівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області у виконавчих провадженнях №№ 45932917 та 45932820 при примусовому виконанні рішення суду у даній справі.

В обгрунтування скарги стягувач зазначив про те, що державним виконацем не вчинено передбачених законом дій для примусового виконання рішення у даній справі, зокрема виявлення коштів та майна боржника, їх арешт, та задоволення, відповідно, вимог стягувача.

До того ж, стягувач зауважив, що ним 28.09.2016 було направлено державному виконавцю клопотання про вчинення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду у даній справі, котре залишене Березівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області без задоволення.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ № 13/17 від 12.01.2017 скаргу на дії та бездіяльність Березівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області передано до розгляду судді Христенко О.О.

Ухвалою суду від 13.01.2017 відкладено питання щодо вирішення про прийняття скарги № 29-2/12 від 29.12.2016 Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Ніко-Тайс» на дії та бездіяльність Березівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області до завершення провадження розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність Березівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області, що знаходиться в провадженні іншого судді.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.02.2017 (суддя Ярема В.А.) встановлена часткова протиправна бездіяльність Березівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області у виконавчих провадженнях №45932917 та №45932820 при примусовому виконанні наказу господарського суду Київської області від 24.11.2014 у справі №911/4369/14 за період з 21.03.2016 по 27.12.2016.

Ухвалою суду від 06.03.2017 прийнято скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Присутнім в судовому засіданні 17.03.2017 представником скаржника підтримані вимоги, викладені у скарзі, вважаючи їх такими, що підлягають задоволенню з підстав, наведених у скарзі.

Представники відповідачів 1, 2 та відділу державної виконавчої служби в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою суду від 17.03.2017 розгляд скарги був відкладений.

В судове засідання 03.04.2017 представники скаржника та відповідачів не зявились, про причини неявки суд не повідомили.

Через канцелярію суду від Березівського міскрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області надійшло клопотання № 1772/24-43 від 17.02.2017, в якому останній заперечує проти задоволення скарги та просить суд відмовити в її задоволенні. Разом з тим, відділ державної виконавчої служби просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

Розглянувши скаргу № 29-2/12 від 29.12.2016 товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на дії та бездіяльність Березівського міскрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області, обєктивно оцінивши докази, господарським судом Київської області встановлено наступне.

Відповідно до п.п. 6, 7, розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно пп. 1.1, 3.1., 3.2., 7.2. Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 № 43/5 (в редакції, чинній станом на момент, коли виконавчі дії мали бути вчинені), Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (надалі - Єдиний реєстр) - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

До Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Унесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС.

Посадові особи органу ДВС несуть відповідальність за повноту та вірогідність інформації, яка вноситься до Єдиного реєстру.

З огляду вищенаведеного суд здійснював розгляд скарги у даній справі за наданими стягувачем та державним виконавцем документами, а також внесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відомостями.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Приписами статті 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до приписів статей 1, 4, 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Так, відповідно до наданих стягувачем документів та наявних в Єдиному реєстрі відомостей постановою Березівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області від 24.12.2014 відкрито виконавче провадження ВП № 45932820 із примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 24.11.2014 у справі № 911/4369/14 щодо стягнення з Селянського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені ОСОБА_1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 2 845,84 грн. пені, 545,16 грн. 3 % річних, 1 660,06 грн. судового збору.

Постановою Березівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області від 24.12.2014 відкрито виконавче провадження ВП № 45932917 із примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 24.11.2014 у справі № 911/4369/14 щодо солідарного стягнення з ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та Селянського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені ОСОБА_1» на користь ТОВ «Компанія Ніко-Тайс» 376,14 грн. штрафу, 166,94 грн. судового збору, 500,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Відповідно до вищезазначених постанов державний виконавець надав боржнику - Селянському товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені ОСОБА_1» строк для добровільного виконання рішення - до 30.12.2014.

Постановами Березівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області від 30.12.2014 виконавчі провадження №№ 45932917 та 45932820 було приєднано до зведного виконавчого провадежння № 27376553, яке веде Відділ державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції.

Постановами Березівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області від 26.12.2016 у виконавчих провадженнях №№ 45932917 та 45932820 накази господарського суду Київської області від 24.11.2014 у справі №911/4369/14 повернуто стягувачу з огляду на те, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до приписів ст. ст. 27, 32 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Приписами ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», що кореспондує зі ст. 65 Закону, передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Водночас, приписами ст. 5, п. 3 ч. 3 ст. 11, ч. 8. ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, з метою захисту інтересів стягувача, одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п. 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (в редакції, чинній станом на момент, коли виконавчі дії мали бути вчинені), організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Поряд з тим, приписами п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Виходячи із системного аналізу вищезазанчених норм законодавства, суд дійшов висновку, що правові підстави для застосування приписів п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», при поверненні виконавчого документа стягувачу, у державного виконавця виникають за умови виконання останнім обов'язку із вчинення усіх передбачених законом дій для розшуку рухомого/нерухомого майна боржника, а також майнових прав.

Як слідує зі змісту винесених у виконачих провадженнях №№ 45932917 та 45932820 постанов, останнім днем встановленого державним виконавцем терміну для добровільного виконання рішення суду у даній справі є 29.12.2014.

Однак, як в матеріалах справи, так і в Єдиному реєстрі відсутні належні та допустимі докази вчинення державним виконавцем за період з 21.03.2016 до 27.12.2016 в межах виконавчих проваджень №№ 45932917 та 45932820 та/або зведеного виконавчого провадження № 27376553 покладеного на нього обов'язку щодо вчинення кожні два тижні дій з виявлення рахунків Селянського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма імені ОСОБА_1».

До того ж, державний виконавець не підтвердив належними та допустимими доказами здійснення в межах виконавчих проваджень з примусового виконання рішення суду у даній справі виїзду до місця розташування боржника, та встановлення наявності/відсутності каси боржника.

Водночас, в матеріалах справи та в Єдиному реєстрі відсутні належні та допустимі докази вчинення державним виконавцем в межах виконавчих проваджень №№ 45932917 та 45932820 та/або зведеного виконавчого провадження № 27376553 покладеного на нього обов'язку щодо здійснення перевірки майнового стану боржника: кожні три місяці - виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника, що свідчить про порушення державним виконавцем вимог закону та обгрунтованісь доводів стягувача щодо відповідної бездіяльності.

Крім того, відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, організації розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних. Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням боржника.

Так, державним виконавцем не підтверджено належними та допустимими доказами вчинення в межах виконавчих проваджень №№ 45932917 та 45932820 та/або зведеного виконавчого провадження № 27376553 дій з виявлення мана та майнових активів боржника шляхом надіслання запитів до податкової інспекції, МРЕВ ДАІ, Реєстраційної служби, про наявність у власності боржника належного йому майна, обєктів нерухомого майна (споруди, будівлі), тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів.

Інших належних та допустимих доказів вчинення державним виконавцем дій щодо виявлення майна та/або майнових прав боржника суду не надано.

Відповідно до п. 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги приписи норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на дії та бездіяльність Березівського міскрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на дії та бездіяльність Березівського міскрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області задовольнити.

2. Визнати дії Березівського міскрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області у виконавчих провадженнях №№ 45932917 та 45932820 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 24.11.2014 у справі № 911/4369/14, котрі виразились у винесені постанов від 26.12.2016 про повернення наказів господарського суду Київської області від 24.11.2014 у справі № 911/4369/14 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» протиправними, передчасними та незаконними.

3. Визнати недійсними та скасувати постанови Березівського міскрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області від 26.12.2016 про повернення наказів господарського суду Київської області від 24.11.2014 у справі № 911/4369/14 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

4. Визнати бездіяльність Березівського міскрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області у виконавчих провадженнях №№ 45932917 та 45932820 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 24.11.2014 у справі № 911/4369/14 незаконною та протиправною.

Суддя О.О. Христенко