УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.04.2017Справа № 910/6787/17

Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом Zaklad Ustugowo Produkcyjny «KAPEX»

до про Товариства з обмеженою відповідальністю «СЯЙВО-СВІТ» стягнення заборгованості у розмірі 20 865,12 євро

ВСТАНОВИВ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Частиною 3 ст. 57 Кодексу встановлено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до п. 3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 року позовна заява також підлягає поверненню, коли в позовній заяві відсутні відомості про прізвище та посаду керівника юридичної особи або до позовної заяви не додано належні документи на підтвердження повноважень особи, що підписала цю заяву як представник позивача в господарському суді (частини третя - шоста статті 28 ГПК), і на ці документи немає посилання в заяві.

Згідно з ч.ч.1, 2 статті 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Як встановлено Судом, позовна заява від імені Zaklad Ustugowo Produkcyjny «KAPEX» підписана представником ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності б/н від 04.04.2017 року, виданої директором Zaklad Ustugowo Produkcyjny «KAPEX».

Постановою Верховною Радою України № 3941-XII від 04.02.1994 року ратифіковано Договір між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993 року. Статтею 15 Договору визначено, що документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом.

Суд зазначає, що довіреність б/н від 04.04.2017 року, видана директором Zaklad Ustugowo Produkcyjny «KAPEX», скріплена лише печаткою вказаного підприємства, проте не засвідчена відповідним органом Республіки Польща, не скріплена гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи.

Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, до якої приєдналась України відповідно до Закону України №2933-ІІІ від 10.01.2002 року, визначено, що ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються:

a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця;

b) адміністративні документи;

c) нотаріальні акти;

d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Відповідно до статті 2 Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що документи, видані юридичною особою, не є офіційними документами та потребують легалізації на території відповідної держави, а тому дія Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, не розповсюджується на видані Zaklad Ustugowo Produkcyjny «KAPEX» довіреності.

За таких підстав, Суд приходить до висновку, що довіреність б/н від 04.04.2017 року, видана директором Zaklad Ustugowo Produkcyjny «KAPEX», на ім'я ОСОБА_1 не є належним та допустимим доказом на підтвердження повноважень вказаної особи діяти від імені юридичної особи, оскільки потребує офіційного засвідчення відповідно до норм міжнародних договорів, до яких приєдналась Україна, а тому не має силу документа на території України.

За таких підстав, Суд не може дійти однозначного висновку, що позовна заява підписана особою, яка має право її підписувати.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що дана позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, Суд звертає увагу заявника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

УХВАЛИВ:

1.Позовні матеріали повернути заявникові без розгляду.

2.Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя О.В. Чинчин