номер провадження справи 5/27/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2017 Справа № 908/328/17

За позовом: Державного промислового підприємства Кривбаспромводопостачання (50069, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 15 - а)

До відповідача: Публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20; 53860, Дніпропетровська область, Апостолівський район, м. Зеленодольськ, пл. Енергетиків, 1)

про стягнення 117 978,96 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 11 від 04.01.2017р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

16.02.2017р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного промислового підприємства Кривбаспромводопостачання до Публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго про стягнення 117 978,96 грн.

Ухвалою суду від 16.02.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №908/328/17, справі присвоєно номер провадження 5/27/17, розгляд якої призначено на 20.03.2017 р. Ухвалою суду від 20.03.2017р. № 908/328/17 у звязку із неявкою в судове засідання представників сторін, не надання сторонами витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 18.04.2017р.

У судовому засіданні 18.04.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

За письмовим клопотанням представника відповідача розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивач у судові засідання 20.03.2017р. та 18.04.2017р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на його адресу ухвали про порушення провадження у справі від 16.02.2017р. та ухвали про відкладення розгляду справи від 20.03.2017р. у справі № 908/328/17. Клопотань про розгляд справи за відсутності належним чином повноваженого представника позивача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях позивач не скористався. Документи витребувані ухвалами суду від 16.02.2017р. та 20.03.2017р. у справі №908/328/17 позивач суду не надав.

Суд зазначає, що в п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на положення ст. 69 ГПК України, відповідно до якої спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення ЄСПЛ у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі Шульга проти України від 02.12.2010).

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача 12 614,86 грн. 3 % річних, 105 364,10 грн. пені за прострочку оплати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує умовами Договору на послуги з постачання технічної води №14т/н від 04.12.2016р. та ст. 625 Цивільного кодексу України. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Суду надано письмовий відзив від 09.03.2017р. за вих. №130/478, відповідно до якого відповідач зазначає, що позивачем нараховано 3% річних за користування чужими грошовими коштами, відповідно до п. 6.4. договору, однак, на думку відповідача, причиною затримки та несвоєчасності оплати за договором передувало те, що відповідач є одним з найбільших енергогенеруючих підприємств в Україні та стратегічним обєктом в економіці України, а єдиним джерелом отримання доходів підприємства є реалізація виробленої електроенергії. Відповідач зазначає, що єдиним покупцем електричної енергії у її виробників є ДП «Енергоринок, так відповідач є виробником електричної енергії, яку згідно договору №69/01-ЕР від 30.08.1999р. поставляє ДП «Енергоринок». Станом на 01.01.2015р. у ДП «Енергоринок» існувала заборгованість перед відповідачем у розмірі 1 071 048 720,51грн. Несвоєчасні розрахунки ДП «Енергоринок» за поставлену електроенергію, потреба у наявності значних коштів для закупівлі енергоносіїв, поточного ремонту устаткування, оновлення матеріальної бази, ускладнюють своєчасне виконання зобовязань відповідача перед іншими підприємствами, організаціями та фондами. Незважаючи на великий розмір заборгованості ДП «Енергоринок», відповідач сплачував основну поточну заборгованість позивачу за договором. Відповідач зазначає, що незначне прострочення платежу, що мало місце при розрахунках з позивачем, було зумовлено обставинами викладеними вище. Також, відповідач у вказаному відзиві просить суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності щодо звернення до господарського суду з позовними вимогами про стягнення пені. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2013р. між Державним промисловим підприємством Кривбаспромводопостачання (далі - виконавець) та Публічним акціонерним товариством ДТЕК Дніпроенерго (далі - замовник) було укладено Договір на послуги з постачання технічної води №14 т/н.

Відповідно до п. 1.1. Договору, «виконавець» зобовязується надавати замовнику вчасно та відповідної якості послуги з постачання технічної води з каналу Дніпро Кривий Ріг до межі розподілу балансової належності мереж сторін, а «замовник» зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і умовах, передбачених Договором.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що розрахунки за послуги з постачання технічної води проводяться «замовником» на протязі поточного місяця, в повному обсязі, але не пізніше 06 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок «виконавця».

Відповідно до п. 6.1. договору, при несвоєчасній оплаті (порушенні п.4.3. даного договору) за отримані послуги «замовник» зобовязаний сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.5. закріплено, що при порушені зобовязань щодо терміну проведення розрахунків «замовник» сплачує заборгованість з урахуванням штрафних санкцій, інфляційних та 3% річних за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до п. 8.1., договір набирає чинності з дня його підписання і діє з 01.01.2014р. до 31.12.2014р., вважається подовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буду письмово заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Закінчення строку дії цього договору не звільняє «замовника» від відповідальності за невиконання зобовязань з оплати отриманих послуг, яке не було виконано в передбачений договором термін.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до загальних умов виконання зобовязань, встановлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

На виконання умов вказаних договорів за період з березня по грудень 2014р. позивачем було подано 21 507 312 м3 технічної води на суму 18 324 229,80 грн., яка сплачена відповідачем у повному обсязі але не своєчасно, що підтверджується актами постачання технічної води між виконавцем та замовником.

У період з квітня 2014р. по січень 2015р. відповідач оплатив за послуги з постачання технічної води несвоєчасно, у звязку з чим, позивачем нарахована пеня у розмірі 105 364,10 грн. за період з березня по грудень 2014р.

Судом розглянуто клопотання відповідача про застосування строку позовної давності щодо стягнення пені та задоволено у звязку з наступним.

Позовна давність, за визначенням ст. 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Статтею 258 ЦК України визначено, що спеціальна позовна давність в один рік застосовується до позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п. 3.2. постанови пленуму вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів (далі постанова пленуму) щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. А при стягненні сум збитків, заподіяних у зв'язку зі сплатою неустойки (штрафу, пені), застосуванню підлягає загальна позовна давність.

Сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови у позові.

Аналогічна правова позиція викладена у «Висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 111-16 Господарського процесуального кодексу України, за І півріччя 2016 року».

Пунктом 2.1 постанови пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013р. визначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд застосувати строк позовної давності з тих підстав, що п.6.3. договору сторони передбачили, що термін позовної давності щодо нарахування пені встановлено відповідно до ст. 258 ЦК України. Нарахування пені здійснюється відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України.

Таким чином, враховуючи, що позивачем заявлено до стягнення пеня у розмірі 105 364,10 грн. за період з березня по грудень 2014р., то передбачений ст. 258 ЦК України строк, сплив у відповідні періоди з березня по грудень 2015р. Отже, на день прийняття рішення, позовні вимоги в цій частині заявлені позивачем безпідставно.

Також, предметом позовних вимог у цій справі є стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 12 614,86 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобовязання" від 17.12.2013 р. № 14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 4.1. вказаної постанови пленуму, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З пункту 5.1. зазначеної постанови пленуму вбачається, що кредитор вправі вимагати, в т.ч. в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, як разом зі сплатою суми боргу, так і окремо від неї.

Згідно із розрахунками позивача відповідачу нараховано 3% річних за період з березня по грудень 2014р. (за 67 днів) у розмірі 12 614,86 грн.

Судом перевірено вказані розрахунки позивача за допомогою КП Законодавство, та встановлено, що розрахунки є вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Контррозрахунку спірної суми відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Доказів сплати суми боргу у повному обсязі відповідачем суду не надано.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відносяться на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20, фактична адреса: 53860, Дніпропетровська область, Апостолівський район, м. Зеленодольськ, пл. Енергетиків, 1; ) на користь Державного промислового підприємства Кривбаспромводопостачання (50069, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 15 - а, ) 3% річних в сумі 12 614 (дванадцять тисяч шістсот чотирнадцять) грн. 86 коп. та судовий збір в сумі 189 (сто вісімдесят девять) грн. 22 коп. Видати наказ.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 24.04.2017р.