РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017№910/31767/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/31767/15

за позовом Міністерства оборони України, м. Київ, та

Київського квартирно-експлуатаційного управління, м. Київ,

до Київської обласної державної адміністрації, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Кабінет Міністрів України, м. Київ,

за участю військової прокуратури Дарницького гарнізону, м. Київ,

про скасування розпорядження від 12.10.1993 №412,

за участю представників:
позивача-1 Сажієнко І.О. (довіреність від 26.12.2017 №220/486/д);

позивача-2 Сажієнко І.О. (довіреність від 01.08.2016 №303/25-3273;

відповідача Кіфоришиної Т.Ф. (довіреність від 03.01.2017 №5-к);

третьої особи Муквича А.О. (довіреність від 05.04.2017 №1/33/4042);

прокуратури Козлова А.І. (посвідчення; серія від 12.01.2016 №039076).

Міністерство оборони України (далі Міноборони України) та Київське квартирно-експлуатаційне управління (далі Управління) звернулися до господарського суду міста Києва з позовом до Київської обласної державної адміністрації (далі - Адміністрація) про визнання незаконним та скасування розпорядження виконуючого обов`язки глави Київської обласної державної адміністрації представника Президента України від 12.10.1993 №412 «Про наслідки інвентаризації земель оборони та інших відомств на території області» (далі Розпорядження) в частині припинення права користування землями по МОУ загальною площею 4 885,33 га.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.02.2016 (суддя Якименко М.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 (колегія суддів у складі: суддя Власов Ю.Л. головуючий, судді Майданевич А.Г., Корсакова Г.В.), у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2016 (колегія суддів у складі: суддя Кравчук Г.А. головуючий, судді Дроботова Т.Б. і Мачульський Г.М.) судові рішення попередніх судових інстанцій з даної справи скасовано; справу №910/31767/15 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Підставами для скасування рішення місцевого і постанови апеляційного господарських судів зі справи стало те, що: спірне розпорядження до відома позивачів не доводилося, а тому вони не могли знати про його існування, а дізналися лише у 2015 році під час ознайомлення із матеріалами адміністративної судової справи № 810/6041/14 про скасування рішення Бориспільської міської ради V скликання Київської області від 29.05.2008 №3898-34-V Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки площею 0,5226 га в оренду закритому акціонерному товариству «Агробудмеханізація» під будівництво багатоповерхового житлового будинку в соцмістечку (навпроти житлового будинку №160) у місті Борисполі (землі житлової і громадської забудови)"; крім того, частина спірних земельних ділянок до теперішнього часу не вилучалась і перебуває в фактичному користуванні військових частин; дані рішення не містять мотивів вирішення доводів та аргументів позивачів щодо пропуску строку позовної давності; у текстах судових рішень попередніх судових інстанцій не зазначено конкретної дати початку перебігу позовної давності; суди не встановили дату, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За результатами повторного автоматичного розподілу справу №910/31767/15 передано судді Марченко О.В. для розгляду.

15.02.2017 військова прокуратура Дарницького гарнізону (далі Прокуратура) подала суду повідомлення про вступ у справу, мотивоване необхідністю захисту інтересів держави в особі Міноборони України та Управління.

Відповідач 27.02.2017 подав суд відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що:

- інвентаризацію земель, що знаходилися в тому числі в користуванні Міноборони України, проведено відповідно до постанови Верховної Ради України від 18.12.1990 № 563-ХІІ «Про земельну реформу» та на виконання доручення Кабінету Міністрів України від 22.01.1993 № 829/4;

- в ході інвентаризації виявлено, що станом на 01.01.1993 у користуванні військових частин, підрозділів і установ Міноборони України обліковується 15 034,7 га земель, з яких 5 808,5 га не використовується для потреб оборони; комісіями внесено пропозиції щодо припинення права користування землями площею 5 765 га та повернення їх у народне господарство із зарахуванням до земель запасу та подальшим перерозподілом;

- за наслідками розгляду матеріалів вказаної інвентаризації Розпорядженням затверджено її результати та припинено право користування землями, які використовуються не для своїх потреб та не за цільовим призначенням, зокрема, Міноборони України - 5 765.0 га;

- постановою Верховної Ради України від 18.12.1990 №563-ХІІ «Про земельну реформу» здійснення земельної реформи покладено на обласні, районні, міські, селищні і сільські Ради народних депутатів і Раду Міністрів Української Радянської Соціалістичної Республіки;

- таким чином, Розпорядження видане правомірно, в рамках чинного законодавства України та загальнодержавної земельної реформи;

- Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі Кабмін) від 03.05.2000 №748, не поширюється на правовідносини, які виникли в 1993 році в процесі земельної реформи;

- відповідач просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позовних вимог з огляду на те, що протягом 22 років з часу видання Розпорядження позивачі мали об`єктивну можливість дізнатися про нього та його оскаржити, але зазначеним правом не скористались;

- крім того, на думку Адміністрації, даний спір виник з публічно-правових відносин, а тому дана справа повинна розглядатися адміністративним судом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2017 залучено до участі у справі Кабмін як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; розгляд справи відкладено на 27.03.2017; зобов`язано Кабмін подати суду оригінали для огляду у судовому засіданні та належним чином завірені копію доручення Кабміну від 22.01.1993 №829/4 та письмові пояснення по суті даного спору.

24.03.2017 позивачі подали суду письмові пояснення, в яких вказали таке:

- рішенням господарського суду міста Києва від 09.02.2017 у справі №924/376/16 (суддя Смирнова Ю.М.) визнано недійсним та скасовано пункт 2 рішення Хмельницької обласної ради від 23.12.1994 №7 «Про затвердження зведених показників інвентаризації земель оборони на території області та припинення права користування на визначені земельні ділянки Міністерства оборони України і передачі їх місцевим Радам» в частині;

- вказана справа є аналогічною даній справі, крім того, важливість вказаного судового рішення для даної справи є те, що в ній досліджувалися ті обставини та документи, що є предметом дослідження у даній справі;

- всупереч положенням статей 27, 31 Земельного кодексу України оспорюваним рішенням Хмельницької обласної ради від 23.12.1994 №7 без погодження Міноборони України вилучено з його користування земельну ділянку за результатами інвентаризації;

- рішення щодо надання згоди на припинення права користування земельною ділянкою площею 4 885,33 га з боку законного землекористувача відсутнє; з проінвентаризованих земельних ділянок в Управлінні залишились обліковуватись земельні ділянки оборонного відомства загальною площею 4 885,33 га, які станом на час прийняття Розпорядження за цільовим призначенням відносилися до земель Міноборони України, а за формою власності - до державної;

- сам факт тривалого проміжку часу, що минув з моменту прийняття оскаржуваного розпорядження (22 роки), не дає підстав для достовірного і безумовного висновку щодо обізнаності, зокрема, Міноборони України та Управління про порушення свого права на спірну земельну ділянку з 1993 року;

- Розпорядження приймалося без участі Міноборони України та Управління та до останніх не доводилося; доказів іншого з боку відповідача не надано;

- про існування Розпорядження Міноборони України та Управління стало відомо у 2015 році під час розгляду адміністративної справи №810/6041/14;

- конкретною датою, коли Міноборони України та Управління дізналися про існування Розпорядження, є 27.08.2015 під час судового засідання у справі №810/6041/14; копію даного розпорядження представник Міноборони України та Управління зміг зробити тільки 15.09.2015 під час ознайомлення з адміністративною справою №810/6041/14;

- в силу необізнаності та об`єктивної неможливості позивачів дізнатися про порушення своїх прав до 27.08.2015 позивачі просять суд визнати поважними причини пропуску трирічного строку (з моменту прийняття спірного розпорядження у справі) звернення до суду з даним позовом та поновити його.

Кабмін 10.04.2017 подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що Кабміном рішень щодо Розпорядження стосовно припинення права користування землями Міноборони України загальною площею 4 885,33 га не надавалось; розгляд справи Кабмін залишив на розсуд суду.

Представник позивачів у судовому засіданні 10.04.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник третьої особи підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, поданому суду 10.04.2017 у письмовому вигляді, розгляд справи залишив на розсуд суду.

Представник Прокуратури позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача і Агентства, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 №406/2011, Міноборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» управління об`єктами державної власності це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Пунктом 1 Положення з обліку озброєння, техніки, майна та інших матеріальних засобів у Збройних силах СРСР, затвердженого наказом Міністерства оборони СРСР від 18.10.1979 №260 (далі Положення №260; дане Положення втратило чинність у зв`язку із набранням чинності Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 24.12.2010 №690), передбачено, що всі види озброєння, бойової та іншої техніки, ракети, боєприпаси, паливо, пальне, продовольство, речове, інженерне, хімічне та інше майно, матеріали та спеціальні рідини різного призначення, казармено-житловий фонд і комунальні споруди, а також земельні ділянки (далі матеріальні цінності), які використовуються Збройними силами СРСР у мирний і воєнний час, є державною власністю.

Відповідно до пункту 6 Положення №260 організація і ведення обліку матеріальних засобів здійснюється з дотриманням вимог відповідних наказів Міністра оборони СРСР з забезпечення збереження державної і військової таємниці.

Згідно з пунктом 51 Положення №260 облік будівель, споруд і земельних ділянок в органах квартирно-експлуатаційної служби ведеться в установленому для них обсязі.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 18.12.1990 №563-XII «Про земельну реформу» доручено місцевим Радам народних депутатів, Раді Міністрів Української РСР до 15.03.1991 провести інвентаризацію земель усіх категорій, визначивши ділянки, що використовуються не за цільовим призначенням, нераціонально або способами, які призводять до зниження родючості ґрунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки, а також зобов`язано місцеві Ради народних депутатів на підставі матеріалів інвентаризації земель та відповідно до статті 27 Земельного кодексу Української РСР вирішити питання про припинення права користування ділянками, що використовуються не за цільовим призначенням, з порушенням встановлених вимог, а також нераціонально, і передачу їх до складу земель запасу для наступного надання у першочерговому порядку громадянам для організації селянських (фермерських) господарств, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва.

Разом з тим, пунктом 1 Положення про місцеву державну адміністрацію, затвердженого Указом Президента України від 14.04.1992 №252, передбачено, що відповідно до Закону України «Про Представника Президента України» державна виконавча влада в областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах міст Києва і Севастополя здійснюється місцевими державними адміністраціями - обласними, Київською та Севастопольською міськими, районними, районними в містах Києві та Севастополі.

На виконання вказаної постанови та доручення Кабінету Міністрів України від 22.01.1993 №829/4 у Київській області проведено інвентаризацію земель оборони.

Враховуючи результати проведеної інвентаризації, Розпорядженням припинено право користування Міноборони України землями площею 5 765 га, які використовуються не для своїх потреб та не за цільовим призначенням.

Проте відповідно до статті 6 Закону України «Про Представника Президента України» Представник Президента України на відповідній території, зокрема: забезпечує реалізацію законів України, указів Президента України, постанов Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, інших актів законодавчої і виконавчої влади; організує розробку проектів бюджету, програм економічного і соціального розвитку відповідної території, місцевих екологічних програм, подає їх на затвердження відповідної Ради, забезпечує виконання бюджету і цих програм, за рішенням Ради у встановлений нею строк звітує перед Радою про їх виконання, а також з інших питань, пов`язаних із здійсненням місцевою державною адміністрацією повноважень, переданих їй Радою; забезпечує підготовку на розгляд відповідної Ради необхідних матеріалів з питань регулювання земельних відносин, управління комунальною власністю, з інших питань економічного і соціального розвитку території та виконання прийнятих Радою рішень.

Згідно з частинами четвертою і сьомою статті 19 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-ХІІ (в редакції, чинній на момент винесення Розпорядження) обласні Ради народних депутатів надають земельні ділянки: із земель усіх категорій за межами населених пунктів для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів та інших лінійних споруд; в усіх інших випадках, крім передбачених частинами першою, другою, третьою і п`ятою цієї статті.

Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок.

Так, в Управлінні обліковувались земельні ділянки оборонного відомства загальною площею 4 885,33 га, а саме:

- земельна ділянка площею 965,9 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі постанови Ради Міністрів УРСР від 03.06.1949 №1351-066;

- земельна ділянка площею 40 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі рішення міського виконавчого комітету від 25.05.1948 №6-е (розташована в межах Дроздівської селищної ради, в/м 52, на даний час використовується для потреб оборони та закріплена за військовою частиною НОМЕР_1 (А 2791));

- земельна ділянка площею 105,7 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі постанови Ради Міністрів УРСР від 03.06.1949 №1351-066;

- земельна ділянка площею 215,8 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі постанови Ради Міністрів УРСР від 03.06.1949 №1351-066;

- земельна ділянка площею 84,5 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі рішення Київського обласного виконавчого комітету депутатів трудящих від 10.11.1947 №2191-с;

- земельна ділянка площею 34 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі рішення Київського обласного виконавчого комітету депутатів трудящих від 10.11.1947 №2191-С «Про відновлення права користування ВПС КВО (Військово-повітряні Сили Київського воєнного округу) земельною ділянкою площею 1 135 га, відведеної до Вітчизняної війни під аеродром «Бориспіль» та авіамістечко» із земель основного масиву військового аеродрому (розташована межах Бориспільського району Київської області, на даний час використовується для потреб оборони та закріплена за військовою частиною НОМЕР_2 (А 2215);

- земельна ділянка площею 0,8 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі рішення Ради Міністрів УРСР від 03.12.1984 №644;

- земельна ділянка площею 2,1 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі рішення Ради Міністрів УРСР № 644 від 03.12.1984 (розташована межах Броварського району Київської області, на даний час використовується для потреб оборони та закріплена за військовою частиною НОМЕР_3 ( А 2860 (А 1880));

- земельна ділянка площею 34 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі рішення Київської обласної ради від 28.08.1947 №1624 та постанови Ради Міністрів УРСР від 06.02.1958 №54;

- земельна ділянка площею 2 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі рішення Київської обласної ради від 28.08.1947 №1624 та постанови Ради Міністрів УРСР від 06.02.1958 №54;

- земельна ділянка площею 76,3 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства із землекористувань Макарівського та Києво-Святошинського районів Київської області на підставі розпоряджень Ради Міністрів СРСР від 11.09.1967 №1015-РС та від 23.10.1968 №1051-РС і попередніх розпоряджень (на даний час використовується для потреб оборони);

- земельна ділянка площею 2 314,4 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі Державного акта серії Б №027573 від 1978 року (розташована в межах Фастівського району, с. Триліси, на даний час використовується для потреб оборони та закріплена за військовою частиною НОМЕР_4 (А 2167);

- земельна ділянка площею 156 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі постанови Ради Міністрів УРСР від 03.06.1949 №1351-066;

- земельна ділянка площею 4,33 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі рішення Міського виконавчого комітету від 25.08.1948 №6-с;

- земельна ділянка площею 0,35 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі рішення Міського виконавчого комітету від 25.08.1948 №6-с;

- земельна ділянка площею 2 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі Державного акта від 24.05.1988 серії Б №027065 (розташована в межах Броварського району в/м 201, на даний час використовується для потреб оборони та закріплена за військовою частиною А 2860, А 1880);

- земельна ділянка площею 3,25 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28.07.1969 №772 РТ (розташована в межах Броварського району, в/м 161, на даний час використовується для потреб оборони);

- земельна ділянка площею 7 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі Постанови Ради Міністрів УРСР від 17.11.1997 №001395;

- земельна ділянка площею 8,1 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 07.02.1953 №2903-рс (розташована в межах Києва-Святошинського району, с. Гореничі, на даний час використовується для потреб оборони);

- земельна ділянка площею 769,1 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства із землекористувань Макарівського та Києво-Святошинського районів Київської області на підставі розпоряджень Ради Міністрів СРСР від 11.09.1967 №1015-РС та від 23.10.1968 №1051-РС і попередніх розпоряджень (на даний час використовується для потреб оборони);

- земельна ділянка площею 57,1 га відведена в користування для державних потреб оборонного відомства на підставі рішення Ради Міністрів УРСР від 03.12.1984 №644.

Таким чином, спірні земельні ділянки за цільовим призначенням відносяться до земель оборони, а за формою власності до державної.

Згідно з інвентаризацією земель оборони та інших відомств на території області від 08.10.1993 №1-498, проведеною Управлінням земельних ресурсів Київської обласної державної адміністрації Державного комітету України по земельним ресурсам, останнім встановлено, що:

- станом на 01.01.1993 в користуванні військових частин, підрозділів і установ рахується 15 034,7 га земель (сільськогосподарських угідь 4 226,3 га, лісових площ 4 733,4 га, інших земель 6 075 га);

- в ході інвентаризації земель встановлено, що за цільовим призначенням використовується 9 226,2 га (сільгоспугідь 1 227,9 га, лісових площ 2 557,6 га, інших земель 5 440,7 га); не використовується для потреб оборони 5 808,5 га (сільгоспугідь 2 998,2 га, лісових площ 2 175,8 га, інших земель 634,3 га);

- комісії внесли пропозиції припинити право користування землею на площі 5 765 га і повернути їх в народне господарство, зарахувавши до земель запасу з подальшим їх перерозподілом.

На підставі вказаної інвентаризації Розпорядженням припинено право користування Міноборони України землями площею 5 765 га.

Разом з тим, відповідно до пункту 8 частини першої статті 27 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-ХІІ (в редакції, чинній на момент винесення Розпорядження) право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб.

Частиною першою статті 31 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття Розпорядження) передбачено, що вилучення (викуп) земельних ділянок з метою передачі їх у власність або надання у користування громадянам, підприємствам, установам і організаціям провадиться за згодою власників землі і землекористувачів на підставі рішення Верховної Ради України, місцевих Рад народних депутатів.

Згідно з частиною першою статті 32 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття Розпорядження) за межами населених пунктів, крім випадків надання земель для будівництва лінійних об`єктів (частина п`ята статті 31), вилучення ріллі, земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями, для несільськогосподарських потреб, земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, заказників (крім мисливських), курортів, а також лісів першої групи та лісів з особливим режимом лісокористування (лісопарки, лісопаркові частини зелених зон, протиерозійні ліси) для цілей, не пов`язаних із веденням лісового господарства, допускається, як виняток, за рішенням Верховної Ради України.

Разом з тим, Управлінням земельних ресурсів Київської обласної державної адміністрації Державного комітету України по земельним ресурсам при проведенні інвентаризації земельних ділянок, які перебували у користуванні Міноборони України, не було взято до уваги положення пункту 8 частини першої статті 27 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття Розпорядження), та не встановлено, що Міноборони України не використовувало земельні ділянки, право на використання яких припинено Розпорядження, протягом одного року (земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва), і протягом двох років (земельної ділянки, наданої для несільськогосподарських потреб).

Крім того, у разі встановлення вказаним управлінням невикористання Міноборони України земельних ділянок протягом зазначених строків, прийняти рішення щодо припинення права користування спірними земельними ділянками мала право виключно Верховна Рада України за згодою із землекористувачем.

Отже, враховуючи, що на момент прийняття Розпорядження Представником Президента України було перевищено межі своїх повноважень, визначених Законом України «Про Представника Президента України», тому Розпорядження є незаконним і підлягає скасуванню.

Що ж до застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог позивачів, то слід зазначити таке.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами третьою, четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, позивачами оскаржується Розпорядження, прийняте 12.10.1993.

З позовною заявою позивачі звернулися до суду 14.12.2015 (згідно із штемпелем відділення поштового зв`язку), яка надійшла до суду 17.12.2015 (відповідно до печатки канцелярії суду).

У позовній заяві позивачі зазначили про те, що про існування оскаржуваного розпорядження їм стало відомо у 2015 році під час розгляду Київським окружним адміністративним судом справи №810/6041/14 заступника військового прокурора Дарницького гарнізону в інтересах держави в особі Міноборони України, Управління, Військової частини НОМЕР_5 до Бориспільської міської ради Київської області, третя особа: приватне акціонерне товариство «Агробудмеханізація», про скасування рішення від 29.05.2008 №3898-34-V «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки площею 0,5226 га в оренду закритому акціонерному товариству «Агробудмеханізація» під будівництво багатоповерхового житлового будинку в соцмістечку (навпроти житлового будинку №160) у м. Борисполі (землі житлової та громадської забудови)» та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 було прийнято до провадження вказану адміністративну справу до провадження, призначено її розгляд на 01.07.2015; ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2015 зупинено провадження у справі №810/6041/14 до отримання судом належним чином завіреної копії Розпорядження з додатками.

Згідно з наявним протоколом судового засідання від 27.08.2015 зі справи №810/6041/14 представником Бориспільської міської ради Київської області було подано адміністративному суду копію Розпорядження.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія заяви Управління про ознайомлення з матеріалами справи №810/6041/14 15.09.2015, яка зареєстрована канцелярією адміністративного суду 15.09.2015.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що Управлінню і Міноборони України стало відомо про існування Розпорядження 05.08.2015 під час судового засідання зі справи №810/6041/14, а з текстом Розпорядження Управління ознайомилось 15.09.2015.

Доказів, які б підтверджували доведення до відома позивачів Розпорядження, матеріали справи не містять.

Таким чином, позивачами не було пропущено строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Частиною першою статті 11112 ГПК України встановлено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до пункту 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Отже, за приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним розпорядження виконуючого обов`язки глави Київської обласної державної адміністрації представника Президента України від 12.10.1993 №412 «Про наслідки інвентаризації земель оборони та інших відомств на території області» в частині припинення права користування землями по Міністерству оборони України загальною площею 4 885,33 га.

3. Стягнути з Київської обласної державної адміністрації (01196, м. Київ, пл. Лесі Українки, буд. 1; ідентифікаційний код 00022533) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь Київського квартирно-експлуатаційного управління (01015, м. Київ, вул. Івана Мазепи, буд. 38; ідентифікаційний код 22991617): 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору за подання позовної заяви; 1 515 (одну тисячу сто п`ятнадцять) грн. 80 коп. судового збору за подання апеляційної скарги і 1 653 (одну тисячу шістсот п`ятдесят три) грн. 60 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.04.2017.

Суддя О. Марченко