КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2017 р. Справа№ 910/22323/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Пономаренка Є.Ю.

за участю представників сторін:

позивача: Шик Є.В., довіреність б/н від 01.01.2017,

відповідача: Соколова В.П., довіреність №575 від 15.02.2017.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017

у справі №910/22323/16 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 222709, 20 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "ЕКОПРОД" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 222709, 20 грн збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 у справі №910/22323/16 позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" (85700, Донецька область, місто Волноваха, вул. Центральна, 6-В, код 23981928) 222709 (двісті двадцять дві тисячі сімсот дев'ять) грн 20 коп. збитків за недостачу вантажу, 3340 (три тисячі триста сорок) грн 64 коп. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Регіональне відділення "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 у справі №910/22323/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував і порушив норми матеріального та процесуального права.

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційний господарський суд залишити рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 у справі №910/22323/16 без змін, з огляду на його законність та обґрунтованість, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2017, апеляційну скаргу Регіонального відділення "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 у справі №910/22323/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Андрієнка В.В., суддів Буравльова С.І., Пономаренка Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2017 апеляційну скаргу Регіонального відділення "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 13.04.2017.

В судове засідання, яке відбулось 13.04.2017, з'явились представники позивача та відповідача, які надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Деметра-Плюс" (продавцем) та Приватним акціонерним товариством "Екопрод" (покупцем) було укладено Договір №143, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати, а покупець прийняти і оплатити хімічну продукцію у кількості, за номенклатурою, ціною, у строки та на умовах поставки узгоджених сторонами в Специфікаціях та відповідно до умов Договору.

У відповідності до умов специфікації №01 від 19.07.2016 товар - нітроамофоска марки NPK 16-16-16 іноземного виробництва у кількості 842400,00 кг на суму 7076160,00 грн (8,40 грн за 1,00 кг) був оплачений покупцем повністю, що підтверджується платіжними дорученнями №73 від 22.07.2016 та №22699 від 26.07.2016, копії яких містяться в матеріалах справи.

Вказаною Специфікацією було визначено умови поставки: СРТ, ст. Волноваха, вид транспорту: залізничний транспорт.

Товар було відвантажено зі ст. Лозова (Південої залізниці) до станції призначення Волноваха (регіональна філія "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"), що підтверджується залізничними накладними №44075893, №44075836, №44075760 від 30.08.2016, відправник вантажу - ТОВ "НФ "Трейдінг Україна", одержувач - ПрАТ "Екопрод".

Відповідно до залізничних накладних вантаж був завантажений: у вагон №62832464 заявлена вага 68 557,00 кг., вагон №62122825 заявлена вага 68 557,00 кг., вагон №53199998 заявлена вага 69459,00 кг.

По шляху прямування до ст. Волноваха зазначені вагони були оглянуті на ст. Пологи, що зафіксовано у актах загальної форми (№879, №880, №881, №882, №883, №884 від 04.09.2016), та переважені про що складені відповідні комерційні акти (№001900/183, №001899/182, №001898/181 від 04.09.2016), в яких засвідчено нестачу вантажу від заявленої у залізничних накладних із загальною різницею у 26513,00 кг.

Таким чином, при отриманні вантажу ПрАТ "Екопрод" на ст. Волноваха у зазначених вагонах було виявлено нестачу товару загальною вагою 26513,00 кг.

Факт виявлення недостачі підтверджується наступними актами:

- комерційним актом №001898/181 від 04.09.2016 та актами загальної форми №879, 880 від 04.09.2016 по ст. Пологи виявлено, що відповідно до залізничної накладної №44075893 від 30.08.2016 у вагоні №62832464 зазначено масу вантажу нетто 68557,00 кг, фактично виявлено 59810,00 кг., недостача вантажу становила 8747,00 кг. Актом експертизи ТПП №Э-198 від 08.09.2016 по ст. Волноваха встановлено недостачу 8857,00 кг;

- комерційним актом №001899/182 від 04.09.2016 та актами загальної форми №881, 882 від 04.09.2016 по ст. Пологи виявлено, що відповідно до залізничної накладної №44075836 від 30.08.2016 у вагоні № 62122825 зазначено масу вантажу нетто 68557,00 кг, фактично виявлено 59510,00 кг, недостача вантажу склала 9047,00 кг. Актом експертизи ТПП №Э-198 від 08.09.2016 по ст. Волноваха встановлено недостачу 9207,00 кг;

- комерційним актом №001900/183 від 04.09.2016 та актами загальної форми №883, 884 від 04.09.2016 по ст. Пологи виявлено, що відповідно до залізничної накладної №44075760 від 30.08.2016 у вагоні №53199998 зазначено масу вантажу нетто 69459,00 кг, фактично виявлено 60740,00 кг, недостача вантажу склала 8719,00 кг.

Отже, з урахуванням вартості вантажу, загальна сума недостачі становить 222709,20 грн (26513,00 кг - нестача вантажу х 8,40 грн вартість вантажу за 1 кг).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч. 2 ст. 306 Господарського кодексу України суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Згідно із ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 920 Цивільного кодексу України у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 113 Статуту залізниць України передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Пунктом а) частини 1 статті 114 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

У відповідності до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із п. 4 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

У відповідності до ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Зазначене кореспондується із ст. 314 Господарського кодексу України, відповідно до якої перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник, зокрема, відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі, згідно з правилами іншому підприємству. За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність в розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (ст. 113 Статуту залізниць України).

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дійсна вартість вантажу була підтверджена рахунком-фактурою за Договором від 19.07.2016 №143. Визначення об'єму недостачі вантажу, на підставі ст. 307 ГК України та ст. 53 Статуту залізниць України, було здійснено залізницею шляхом складання комерційних актів та актів загальної форми. Таким чином, визначення об'єму фактично втраченого вантажу, було документально підтверджено залізницею, а позивачем вказані документи додано до позовної заяви.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ЕКОПРОД" є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростовані належним чином відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги вищенаведене, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 у справі №910/22323/16 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Регіонального відділення "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволенню не підлягає.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 у справі №910/22323/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2017 у справі №910/22323/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/22323/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

Є.Ю. Пономаренко