ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Справа № 915/197/17

Господарський суд Миколаївської області у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі судового засідання Берко О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 8 від 31.03.2017 року,

від відповідача: ОСОБА_2, договір про надання правової допомоги від 14.11.2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОРЕСУРС А,

25014, м. Кіровоград, вул. Мурманська, 29-М (ідентифікаційний код 39374096),

до Приватного підприємства БАЯ,

54034, м. Миколаїв, пр. Миру, 36 (ідентифікаційний код 32283343),

про стягнення грошових коштів у сумі 136 013,17 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АГРОРЕСУРС А звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Приватного підприємства БАЯ про стягнення грошових коштів у сумі 136 013,17 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 12.04.2017 року), з яких:

- 112 844,51 грн. основний борг за договором купівлі-продажу № 947/Н від 05.05.2016 року,

- 11 482,30 грн. пеня,

- 11 686,36 грн. 28 % річних.

Ухвалою суду від 21.03.2017 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначений на 04.04.2017 року.

04.04.2017 року у судовому засіданні оголошено перерву до 12.04.2017 року.

12.04.2017 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У поданому суду відзиві (а.с. 31-32) зазначив наступне.

Позивач не дотримався п. 8.1 Договору, відповідно до якого всі спори між сторонами вирішуються шляхом переговорів. Крім того, представник відповідача зазначає, що неналежне виконання умов Договору сталося у звязку з виникненням форс-мажорних обставин, а саме відключенням 09.12.2016 року ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області Приватного підприємства БАЯ від засобу телекомунікаційного звязку, що в свою чергу унеможливлює належне ведення фінансово-господарської діяльності відповідача та виконання своїх зобовязань перед іншими субєктами господарської діяльності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

05.05.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю АГРОРЕСУРС А (позивач, продавець) та Приватним підприємством БАЯ (відповідач, покупець) укладений договір купівлі-продажу № 947/Н (Договір), відповідно до п. 1.1 якого продавець передає у власність покупця (постачає), а покупець оплачує (купує) та приймає товари у кількості, в одиницях виміру, асортименті, упаковці, за ціною та вартістю, в порядку та на умовах, визначених Договором (а.с. 10-14).

Відповідно до п. 4.1 Договору покупець зобовязується перерахувати грошові кошти за товар на поточний рахунок продавця в національній валюті України (гривні) у строки та розмірі, які визначені в Специфікаціях до Договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата за даним Договором здійснюється в національній валюті України гривні.

Відповідно до п. 9.1 Договору він набуває чинності з моменту підписання і діє до моменту виконання сторонами своїх зобовязань.

Відповідно до Специфікації № 1 (а.с. 15) позивач зобовязався поставити відповідачу у строк до 12.05.2016 року насіння соняшнику Сингента НК Роккі 2014р. у кількості 70 пак. на загальну суму 11 270,00 доларів США. (284 567,50 грн. станом на 05.05.2016 року), а відповідач зобовязався оплатити товар частками в узгоджені сторонами строки:

- до 06.05.2016 року 594,06 доларів США (еквівалент в гривні),

- до 20.07.2016 року 5 635,00 доларів США (еквівалент в гривні),

- до 20.09.2016 року 5 040,94 доларів США (еквівалент в гривні).

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу вищезазначений товар, що підтверджується актом приймання передачі № 93 від 05.05.2016 року (а.с. 16) та видатковою накладною № /05/00030 від 06.05.2016 року (а.с. 19).

В порушення умов договору покупцем кошти за отриманий товар було сплачено частково в сумі 6 891,09 доларів США (еквівалент в гривні 174 000, 00 грн. по курсу 25,25 грн. за 1 долар США), що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 17-18).

Станом на 02.02.2017 року борг становив 4 378,91 долара США (еквівалент в гривні 112 844,51 грн. відповідно до курсу долара США відносно гривні станом на 19.09.2016 року 1 долар США дорівнював 25,769 грн. )

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості за договором купівлі-продажу № 947/Н від 05.05.2016 року в сумі 112 844,51 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 28 % річних у сумі 11 686,36 г рн., тослід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.7 Договору передбачено, що у разі порушення покупцем строків оплати товару, продавець має право застосувати (нарахувати), а покупець зобовязаний виконати (оплатити) наступний захід правової відповідальності : 28 процентів річних від простроченої суми.

Позивачем нараховано відповідачу 28 % річних за період з 21.09.2016 року по 02.02.2017 року (135 днів) в сумі 11 686,36 грн.

Розрахунок суми 28 відсотків річних є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Отже, вимога щодо стягнення 28 % річних в сумі 11 686,36 грн. є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення пені в сумі 11 482,30 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що в разі невиконання покупцем договірних зобовязань, вказаних у п. 4.1 Договору, останній несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за період з 21.09.2016 року по 02.02.2017 року в сумі 11 482,30 грн.

Розрахунок пені здійснено арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, та в межах шестимісячного строку. Період нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (а.с. 33). Отже, вимога про стягнення пені в сумі 11 482,30 грн. є обґрунтованою.

Враховуючи зміст відзиву відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за договором (залучення кредитних коштів зі сплатою процентів тощо) або погіршення матеріального стану підприємства саме у звязку з порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу № 947/Н від 05.05.2016 року; нарахування та стягнення з відповідача 28 % річних у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, повязані з порушенням відповідачем умов Договору, стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі, на думку суду, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобовязання, суд вважає за можливе зменшити розмір належної до стягнення пені до 5 741,15 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Посилання відповідача на відключення 09.12.2016 року ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області Приватного підприємства БАЯ від засобу телекомунікаційного звязку, що в свою чергу унеможливлює належне ведення фінансово-господарської діяльності відповідача та виконання своїх зобовязань перед іншими субєктами господарської діяльності, відхиляються судом, оскільки вказане відключення відбулось 09.12.2016 року, а заборгованість виникла з 21.09.2016 року.

Судовий збір в сумі 2 040,20 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

При цьому, судом враховано, що відповідно до абз. 4 п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства БАЯ (54034, м. Миколаїв, пр. Миру, 36, ідентифікаційний код 32283343, п/р 6947 в АТ ОТП Банк, МФО 300528, ІПН 27) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОРЕСУРС А (25014, м. Кіровоград, вул. Мурманська, 29-М, ідентифікаційний код 39374096, п/р 6 в АТ Райффайзен Банк Аваль, МФО 380805, ІПН 39):

- 112 844,51 грн. (сто дванадцять тисяч вісімсот сорок чотири грн. 51 коп.) основного боргу за договором купівлі-продажу № 947/Н від 05.05.2016 року,

- 5 741,15 грн. (пять тисяч сімсот сорок одна грн. 15 коп.) пені,

- 11 686,36 грн. (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят шість грн. 36 коп.) 28 % річних.

- 2 040,20 грн. (дві тисячі сорок грн. 20 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги до канцелярії господарського суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складений 18.04.2017 року.

Суддя В.О. Корицька