ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.04.2017 Справа №905/300/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства КСГ Банк, м.Київ, ,

до відповідача, Публічного акціонерного товариства Донрибкомбінат, с.Мирне Слов'янського району Донецької області, ,

про стягнення 260000,00 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство КСГ Банк, м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №1085/3 від 28.12.2016р. до Публічного акціонерного товариства Донрибкомбінат, с.Мирне Слов'янського району Донецької області, про стягнення грошової суми в розмірі 260 000,00 грн., яка є сумою зобовязань ПАТ Донрибкомбінат перед ПАТ КСГ Банк, що виникли внаслідок порушення з боку ПАТ Донрибкомбінат його зобовязань за договором поновлюваної кредитної лінії №03 від 17.03.2006р., яка дорівнює сумі простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/300/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 02.02.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/300/17.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору поновлюваної кредитної лінії №03 від 17.03.2006р. із відповідачем зі змінами та доповненнями до нього, невиконання останнім за ним своїх зобов'язань із повної сплати процентів, внаслідок чого утворилась заборгованість по ним та виникли підстави для її стягнення.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано розрахунок суми позовних вимог, у копіях: договір поновлюваної кредитної лінії №03 від 17.03.2006р., договори про внесення змін та доповнень до договору із додатками «Графік погашення заборгованості ПАТ «Донрибкомбінат» за договором непоновлювальної кредитної лінії №03 від 17.03.2006р.», заяви відповідача про перерахування згідно договору грошових коштів на його рахунок у визначених у заявах банківських установах та про оплату зазначених у них платіжних доручень, банківські виписки з рахунків відповідача, платіжні доручення, меморіальні ордери, листи позивача на адресу відповідача №184/3 від 07.10.2016р. та №470/3 від 21.11.2016р., витяг з рішення правління Національного банку України №239-рш/БТ від 30.08.2016р., рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1656 від 30.08.2016р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.11, 13, 15, 16, 525, 526, 530, 610 - 612, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.37, 44, 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст.ст.1, 7, 12, 15, 22, 28, 32, 34, 43, 49, 54-57, 61, 64, 82-84 Господарського процесуального кодексу України.

14.02.2017р. представником позивача суду представлено акт звірки заборгованості, листи Публічного акціонерного товариства КСГ Банк вих. №546/3 від 13.02.2017р. Щодо відсутності на розгляді іншого суду позовних вимог, вих. №545/3 від 13.02.2017р. Щодо відсутності відносно відповідача провадження по справі про банкрутство, а також у копіях: фіскальні чеки №5868 від 13.02.2017р., №5869 від 13.02.2017р., опис вкладення у цінний лист, датований 13.02.2017р.

15.03.2017р. представником відповідача із клопотанням про відкладення розгляду справи суду надано копію листа позивача №540/3 від 10.02.2017р. та довіреність на представника.

В означеному клопотанні повідомлено, що заборгованість ПАТ «Донрибкомбінат» за договором непоновлюваної кредитної лінії №03 від 17.03.2006р. виникла у звязку з проведенням антитерористичної операції та нестабільністю в регіоні (Донецькій та Луганській областях), а тому невідповідністю фінансового плану відповідача реальним умовам ринку збуту нашої продукції (риби).

16.03.2017р. від позивача надійшли пояснення №696/3 від 14.03.2017р. щодо обліку за кредитом на рахунках з доданими до них виписками за особовим рахунком по позичальнику Публічному акціонерному товариству Донрибкомбінат за рахунками №7980, №7980, №7980 та №1327; заяву №695/3 від 14.03.2017р. про збільшення розміру позовних вимог з доданими до неї копіями: листа вих. №540/3 від 10.02.2017р. на адресу голови правління ПАТ ДОНРИБКОМБІНАТ з доказами його направлення відповідачу; заяву №697/3 від 14.03.2017р. про відстрочення сплати судового збору в частині збільшення розміру позовних вимог до прийняття судом рішення по справі; заяву №698/3 від 14.03.2017р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача з доданими до неї платіжним дорученням №7 від 14.03.2017р., інформаційною довідкою №82391799 від 14.03.2017р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, копією листа відповідача №2115/05 від 23.11.2016р. на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час ліквідації ПАТ КСГ БАНК.

Ухвалою суду від 30.03.2017р. строк розгляду справи продовжено на 15 днів по 17.04.2017р. на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідного клопотання відповідача.

Представник позивача у судове засідання 11.04.2017р. не зявився, причин неявки не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання 11.04.2017р. не зявився, причин неявки не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідачів для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідив матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо такого.

Відповідно до ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст.33-34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, згідно із ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст.32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного рішення справи.

З огляду на приписи п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України саме на позивача покладається обовязок довести за допомогою належних у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів наявності підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

17.03.2006р. між Закритим акціонерним товариством Європейський банк раціонального фінансування (нині Публічне акціонерне товариство «КСГ Банк» (банк)) та відповідачем, Публічним акціонерним товариством Донрибкомбінат (позичальник, клієнт) укладено договір непоновлювальної кредитної лінії №03 (у редакції договору від 10.05.2007р. про внесення змін до договору поновлювальної кредитної лінії №03 від 17.03.2006р.).

За своєю правовою природою договір №03 від 17.03.2006р. є кредитним договором, згідно якого, за приписами ст.1054 Цивільного Кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п.1.1 договору (у редакції договору від 27.10.2006р. про внесення змін) банк зобовязався надати на його умовах, а позичальник отримати, належним чином використовувати та повернути у передбачені договором строки кредит у розмірі 3 800 000,00грн. та сплатити відсотки за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається у вигляді непоновлюваної відкличної кредитної лінії на поповнення обігових коштів, окремими частинами (траншами) та погашенням кредиту у терміни згідно графіку, передбаченого додатком від 25.11.2014р. до цього договору, з остаточним терміном повернення не пізніше 24 жовтня 2024року. У випадку, якщо останній день терміну погашення кредиту припадає на неробочий день, днем закінчення терміну вважається найближчий за ним робочий день. Сторони погодили суму Ліміту кредитування і визначили його в розмірі 3 476 721,44 грн. (п.1.2 договору у редакції додаткового договору від 25.11.2014р.).

Як визначено п.1.4.1.3 договору, у редакції додаткового договору від 25.11.2014р. до нього, сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі, обумовленому у п.1.4.1.1 цього договору, шляхом перерахування коштів на рахунок нарахованих процентів №7980 у ПАТ «КСГ Банк», код банку 380292, у терміни та згідно графіку, передбаченого додатком від 25.11.2014р. до цього договору. У випадку, якщо останній день терміну сплати процентів припадає на неробочий день, днем закінчення терміну вважається найближчий за ним день.

Згідно зазначеного графіку відповідач повинен сплатити, зокрема, по кредиту суму не менш ніж 20 000,00 грн. та щомісячну суму платежу по відсоткам у розмірі 65 000,00 грн. дата платежу 25.09.2016р., по кредиту суму не менш ніж 35 000,00 грн. та щомісячну суму платежу по відсоткам у розмірі 65 000,00 грн. дата платежу 25.10.2016р., по кредиту суму не менш ніж 35 000,00 грн. та щомісячну суму платежу по відсоткам у розмірі 65 000,00 грн. дата платежу 25.11.2016р., по кредиту суму не менш ніж 35 000,00 грн. та щомісячну суму платежу по відсоткам у розмірі 65 000,00 грн. дата платежу 25.12.2016р.

За визначеннями п.2.4.1 договору, у редакції договору від 14.08.2007р. про внесення змін, для визначення суми і підстав повернення кредиту або будь-якої неповерненої позичальником банку частини кредиту (включаючи суми нарахованих відсотків) підставою служать виписки з рахунків банку №7980, №7980, №7980, а також інші рахунки простроченої заборгованості по кредитному договору, якщо такі будуть відкриті у майбутньому.

Пунктом 3.3.3 договору, у редакції договору від 26.07.2010р., обумовлено здійснення погашення кредиту та процентів за користування кредитом на рахунки №7980 та №7980 відповідно, у терміни, передбачені додатком до цього договору. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також в повному обсязі всі інші платежі та відшкодувати спричинені збитки.

Договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою сторін (п.7.1 договору); всі зміни та доповнення до цього договору викладаються у письмовій формі та набувають чинності з моменту їх підписання повноважними представниками сторін (п.7.2 договору); будь-які повідомлення, які направляються сторонами одна одній у рамках цього договору, повинні бути здійснені рекомендованим листом у письмовій формі або доставлені особисто на адреси сторін. (п.7.3 договору); додаткові договори, укладені на зміну умов цього договору, є його невідємною частиною (п.7.4 договору); договір набуває чинності з моменту першого перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку постачальника та діє до повного виконання сторонами вязких на себе зобовязань по цьому договору (п.8.1 договору).

Факт видачі кредиту позивачем підтверджується наявними у справі документами (платіжні доручення, меморіальні ордери та банківські виписки) та не заперечується позичальником.

Частиною 1 ст.1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

За твердженням позивача взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту та сплаті процентів у строки, що передбачені умовами укладеного договору відповідач належним чином не виконав. Розмір заборгованості перед позивачем за кредитним договором становить: 3 144 721,44 грн. грошова сума наданого кредиту, 3 372 624,79 грн. сума нарахованих процентів, 647 685,26 грн. сума штрафу у розмірі 10% від суми несплачених в строк платежів, 157 236,07грн. сума штрафу в розмірі 5% від суми кредиту в 157 236,07грн.

Позивачем у позові заявлено до стягнення 260 000,00 грн., яка є сумою зобовязань відповідача, що виникли в наслідок порушення з боку останнього договору невідновлювальної кредитної лінії №03 від 17.03.2006р., а саме сумою простроченої заборгованості за нарахованими процентами та, що повинні бути сплачені у строк 25.09.2016р., 25.10.2016р, 25.11.2016р. та 25.12.2016р.

Статтею 1050 Цивільного кодексу України встановлені наслідки порушення договору, зокрема, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки факт порушення позичальником зобовязань за кредитним договором щодо сплати чергової частини кредиту підтверджується матеріалами справи, з урахуванням ст.1050 Цивільного кодексу України, а також враховуючи умови кредитного договору та сплив строку виконання спірних зобовязань, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками.

Позивачем надані банківські виписки, які підтверджують заборгованість позичальника перед позивачем станом на 27.12.2016р. та на 06.03.2017р., зокрема, за нарахованими відсотками за користування кредитом відповідно до договору непоновлюваної кредитної лінії №03 від 17.03.2006р. у розмірі 260 000,00 грн..

Відповідачем до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором, в результаті чого господарський суд робить висновок, що сплату цих сум заборгованості не здійснено до теперішнього часу.

Пояснення відповідача щодо невиконання своїх зобовязань за кредитним договором внаслідок антитерористичної операції у Донецькій та Луганській областях та нестабільністю в регіоні, а тому невідповідністю фінансового плану товариства реальним умовам ринку збуту продукції, не спростовують факт порушення позичальником умов кредитного договору щодо сплати відсотків за користування кредитом відповідно до графіку погашення заборгованості, а ризики ведення підприємницької діяльності, зокрема ненадходження коштів від такої діяльності або надходження у розмірі меншому, ніж розраховувалось покладаються виключно на відповідача.

Відповідно до п. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності. Проте, відповідачем не надано сертифікату, як доказу настання обставин непереборної сили у розумінні положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", що засвідчує неможливість виконання зобовязань за спірним договором №03 від 17.03.2006р..

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до Публічного акціонерного товариства «Донрибкомбінат» про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у сумі 260 000,00 грн. є доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи, що причиною виникнення спору є протиправне порушення відповідачем умов укладеного договору №03 від 17.03.2006р., а отже за винних дій останнього, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається судом на Публічне акціонерне товариство «Донрибкомбінат» у повному обсязі.

Заява позивача №695/3 від 14.03.2017р., якою Публічне акціонерне товариство «КСГ Банк» в частині збільшення позовних вимог та додаткового стягнення з відповідача: грошової суми наданого кредиту в розмірі 3 144 721,44 грн., грошової суми штрафу в розмірі 10% від суми несплачених в строк платежів в 647 685,26 грн., грошової суми штрафу в розмірі 5% від суми кредиту в 157 236,07грн., є фактично заявою про зміну предмета позову.

За приписом ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст.5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. (зі змінами та доповненнями) право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК), відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Суд перейшов до розгляду справи по суті 14.02.2017р., про що відображено у протоколі судового засідання відповідної дати, тобто до дати подання означеної заяви.

З огляду на ст.22 Господарського процесуального кодексу України та згадані приписи постанови Пленуму Вищого господарського суду України, заява позивача №695/3 від 14.03.2017р. в частині збільшення позовних вимог та додаткового стягнення з відповідача: грошової суми наданого кредиту в розмірі 3 144 721,44 грн., грошової суми штрафу в розмірі 10% від суми несплачених в строк платежів в 647 685,26 грн., грошової суми штрафу в розмірі 5% від суми кредиту в 157 236,07грн. залишається без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, за викладених підстав.

Стосовно заяви позивача №695/3 від 14.03.2017р. в частині збільшення позовних вимог та додаткового стягнення з відповідача: грошової суми нарахованих процентів в розмірі 3 372 624,79 грн. суд виходив з наступного.

В абз.2 ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або предявлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Пункт 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. (зі змінами та доповненнями) розяснює, Передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством. Якщо ж до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі (з урахуванням такого збільшення), то відповідна заява повертається господарським судом на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК, а у разі якщо відповідні недоліки виявлено після прийняття господарським судом заяви про збільшення розміру позовних вимог, суд стягує несплачені в установленому порядку та розмірі суми судового збору за результатами розгляду справи на підставі статті 49 ГПК.

Доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі суду (з урахуванням такого збільшення) не представлено.

Разом з тим, заявлено клопотання №697/3 від 14.03.2017р., відповідно до якого позивач просить відстрочити сплату судового збору по даній справі в частині збільшення розміру позовних вимог до прийняття судом рішення по справі.

Відповідно до статті 8 Закону України Про судовий збір, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до вказаних положень Вищий господарський суд України п.3.1. постанови Пленуму №7 від 21.02.2013 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України вказав, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону Про судовий збір, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору №484-VIII від 22.05.2015р., уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позбавлені пільг на оплату судового збору, а тому посилання позивача на те, що банк знаходиться в стадії ліквідації, не може бути тією обставиною, що унеможливлює сплату судового збору.

Суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження існування обставин, які б свідчили про неможливість сплати судового збору на час подання заяви про збільшення розміру позовних вимог до господарського суду Донецької області, так, зокрема, не підтверджено відсутність грошових коштів у заявника у необхідній сумі, неможливість їх зарахування у подальшому, а також не обґрунтовано період, на який потрібно відстрочити сплату судового збору, як і джерела заохочення коштів задля його сплати при настанні граничного строку відстрочення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування передбачених ст.8 Закону України Про судовий збір підстав для відстрочення сплати судового збору.

Відтак, беручи до уваги приписи ст.8 Закону України Про судовий збір, суд відмовляє у задоволенні означеного клопотання Публічного акціонерного товариства «КСГ Банк» та залишає заяву позивача №695/3 від 14.03.2017р. в частині збільшення позовних вимог та додаткового стягнення з відповідача: грошової суми нарахованих процентів в розмірі 3 372 624,79 грн. без розгляду.

При цьому суд зауважує на тому, що заява №695/3 від 14.03.2017р. містить одночасно зміну предмету позову та збільшення частини позовних вимог, що унеможливлює її фактичне повернення позивачу.

Одночасно позивачем заявлено про вжиття заходів по забезпеченню позову та накладенню арешту на майно відповідача згідно переліку заяви №698/3 від 14.03.2017р. про забезпечення позову.

Відповідно до вимог статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписом п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову №16 від 26.12.2011р., особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна

обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд

має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо

необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тягар доведення наявності зазначених обставин згідно з вимогами статті 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на позивача.

Проте, жодного доказу в підґрунтя поданої заяви суду не представлено.

Лист відповідача №2115/05 від 23.11.2016р. на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час ліквідації ПАТ КСГ БАНК не може бути розцінено судом, як доказ утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, чи ухилення від його виконання, оскільки має на меті повідомлення позивача про визнання факту простроченої заборгованості за кредитним договором №03 від 17.03.2006р. станом на 01.11.2016р. із поясненням причин її виникнення.

З огляду на наведене, заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 22, 33-38, 43, 49, 75, 77, 82, 84, 85 Господарського процесуального Кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства КСГ Банк, м.Київ, до Публічного акціонерного товариства Донрибкомбінат, с.Мирне Слов'янського району Донецької області, про стягнення грошової суми в розмірі 260 000,00 грн., яка є сумою зобовязань ПАТ Донрибкомбінат перед ПАТ КСГ Банк, що виникли внаслідок порушення з боку ПАТ Донрибкомбінат його зобовязань за договором поновлюваної кредитної лінії №03 від 17.03.2006р., яка дорівнює сумі простроченої заборгованості за нарахованими процентами, задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Донрибкомбінат (84173, Донецька область, Словянський район, с.Мирне, , п/р № та №0 в ПАТ «КСГ Банк», МФО 380292) на користь Публічного акціонерного товариства КСГ Банк (01034, м.Київ, Шевченківський район, вул.Прорізна, б.6, фактична адреса: 01034, м.Київ, Шевченківський район, вул.Прорізна, б.11, , накопичувальний рахунок №1026 в Національному банку України, МФО 300001) заборгованість за нарахованими процентами у сумі 260 000,00 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 3 900,00 грн.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

4. В судовому засіданні 11.04.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

6. Повний текст рішення складено та підписано 18.04.2017р.

Суддя О.В. Кротінова