ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2017 р. Справа № 911/466/17

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Національної дитячої спеціалізованої лікарні "ОХМАТДИТ" Міністерства охорони здоров'я України

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

про стягнення 60 179,55 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Лазаренко В.О. (довіреність №270 від 27.03.2017), Курінна В.А. (довіреність №269 від 27.03.2017);

від відповідача: ОСОБА_1

від третьої особи: не з'явився

Обставини справи:

Національна дитяча спеціалізована лікарня "ОХМАТДИТ" Міністерства охорони здоров'я України (далі позивач) звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення 60 179,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6635 від 31.10.2013 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.02.2017 порушено провадження по справі №911/466/17, відстрочено НДСЛ "ОХМАТДИТ" МОЗ України сплату судового збору за подання позовної заяви та призначено розгляд справи на 06.04.2017.

23.02.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява №308 від 23.02.2017 (вх. №4118/17) з платіжним дорученням про сплату судового збору.

04.04.2017 від відповідача надійшов супровідний лист б/н від 03.04.2017 (вх. №7112/17) з документами на виконання вимог ухвали суду від 20.02.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.04.2017 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву та відкладено розгляд справи на 20.04.2017.

07 квітня 2017 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання про долучення документів №582 від 06.04.2017 (вх. №7440/17).

19 квітня 2017 через канцелярію господарського суду Київської області від третьої особи надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було долучено судом у матеріали справи.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи на виклик суду не з'явився, вимог суду не виконав.

Розглянувши клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи, суд відмовляє у його задоволенні з огляду на наступне. Як підставу відкладення розгляду справи третя особи вказує, що у зв'язку із завантаженістю юридичного відділу, перебуванням працівників на лікарняному та відпустках, третя особа не може забезпечити явку представника у судове засідання 20.04.2017, проте належних доказів стосовно викладених обставин, суду не надає.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності за заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2013 р. між Регіональним відділенням Фонд державного майна України по м. Києву та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6635, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення (далі - майно), загальною площею 112,60 кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває на балансі Національної дитячої спеціалізованої лікарні "ОХМАТДИТ", ідентифікаційний (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на « 30» квітня 2013 р. і становить 1337796 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою розміщення їдальні, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Відповідно до п. 2.1. орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Відповідно до п. 3.1. орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць рахунку квітень 2013 р. - 15 640,00 грн.

Відповідно до п.п. 3.6., 3.10 орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінету Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Зобов'язання орендаря щодо сплати орендної плати забезпечується у вигляді завдатку у розмірі, не меншому, ніж орендна плата за базовий місяць, який вноситься в рахунок орендної плати за останній місяць оренди.

Пунктом 10.1 встановлено, що договір укладено строком на 1 (один) рік, що діє з « 31» жовтня 2013 р. до « 31» жовтня 2014 р. включно.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що відповідно до умов договору оренди нерухомого майна що належить до державної власності № 6635 від 31.10.2013 р. відповідач повинен сплачувати за користування об'єктом оренди, вносити орендну плату, незалежно від наслідків господарської діяльності.

Позивач у позовній заяві стверджує, що ним були виставлені відповідачу рахунки № 226 від 18.11.2013 року, № 236 від 09.12.2013 року, № 237 від 17.12.2013 року, № 12 від 22.01.2014 року, № 13 від 31.01.2014 року згідно даного договору на загальну суму 34 767,50 грн.

Проте доказів направлення вказаних рахунків не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що доданий позивачем до матеріалів справи № 911/466/17 реєстр виставлених та неоплачених рахунків-фактури згідно договору оренди № 6635 від 31.10.2013 р. відповідачу, підписано 14.02.2017 року.

Позивачем на суму заборгованості, а саме 34 767,50 грн, нараховані також інфляційні витрати на суму 22 406, 52 грн, та 3% річних на суму 3 005,53 грн.

У свою чергу відповідач не погоджується з позовними вимогами, мотивуючи це тим, що акт приймання-передачі на момент укладання договору оренди складено не було, таким чином вказане майно йому не передавалось, приміщення ним не передавалось.

Крім того, відповідач зазначив, що дію даного договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6635 від 31.10.2013 р., було припинено договором про припинення договору оренди № 6635/01 від 25.02.2014 р.

Даний договір підписаний та скріплений печатками Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1. (копія долучена до матеріалів справи, оригінали оглянуто в судовому засіданні).

Пунктом 2. даного договору встановлено, що договір оренди вважається припиненим з « 31» 10.2013 р.

Пунктом 3. підтверджено, що об'єкт оренди у користування орендарю не передавався, а у сторін відсутні майнові та будь-які претензії одна до одної по договору оренди.

Пунктом 4. встановлено, що договір є невід'ємною частиною договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6635 від 31.10.2013 р. і вступає в дію з моменту підписання його сторонами.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 795 Цивільного кодексу України встановлено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Позивачем до матеріалів справи додано копію Акта б/н, б/д приймання-передачі (повернення) нерухомого майна за адресою, який не містив підписів орендодавця та орендаря.

За своєю формою акт прийому передачі є первинним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Оскільки акт приймання - передачі (повернення) нерухомого майна не містить всі визначені законом данні, він є неналежним первинним документом та не є належним доказом факту передачі майна позивачем відповідачу.

Отже, сторонами не виконано свої зобов'язання, передбачені Договором, щодо передачі відповідачу у строкове платне користування майна, як це встановлено договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6635 від 31.10.2013 р. у пункті 2.1.

Згідно з ч.3 ст.16 Цивільного кодексу України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Таким чином, норми ч.ч.2,3 ст.13 та ч.3 ст.16 Цивільного кодексу України наділяють суд повноваженнями відмовляти в позові з підстав неутримання позивача від вчинення дій, які могли б порушити права інших осіб, або ж в разі вчинення позивачем дій з наміром завдати шкоди іншій особі.

Звернення Національної дитячої спеціалізованої лікарні "ОХМАТДИТ" Міністерства охорони здоров'я України з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з позовом про стягнення 60 179,55 грн, орендної плати в тому числі і за період коли договір оренди вже припинився, безперечно свідчить про порушення позивачем імперативних приписів ч.ч.2,3 ст.13 Цивільного кодексу України та обумовлену цим наявність підстав для відмови в позові, передбачених ч.3 ст.16 цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Таким чином, дію договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6635 від 31.10.2013 р. було припинено договором про припинення договору оренди № 6635/01 від 25.02.2014 р. з 31.10.2013 р., а тому фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не може бути примушена судом до вчинення дій щодо сплати орендної плати, нарахованої позивачем, оскільки такі дії не є обов'язковими для відповідача.

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення ст.11 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що у даному випадку у відповідача відсутнє зобов'язання щодо сплати 60 179,55 грн, оскільки воно ґрунтується на припиненому правочині.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, суд не вважає за можливе задовольнити позовну вимогу.

Витрати по сплаті судового бору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Національної дитячої спеціалізованої лікарні "ОХМАТДИТ" Міністерства охорони здоров'я України відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 25.04.2017

Суддя В.М. Антонова