Господарський суд Чернігівської області
___________________________________________________________________________________
УХВАЛА

18.04.2017 Справа № 927/325/17

Позивач: Приватне підприємство "ОСОБА_1 Сервіс",

вул. Київська, 74, оф. 1, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма "Маяк",

вул. Шевченка 6, с. Лихачів, Носівський район, Чернігівська область, 17111

Предмет спору: про стягнення 20661294,18 грн.

Суддя Лавриненко Л.М.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_2, доручення №12 від 17.03.2017, представник

Від відповідача: ОСОБА_3, довіреність від 01.02.2017, представник

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем Приватним підприємством "ОСОБА_1 Сервіс" подано позов про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Маяк" 15000612,48 грн боргу; 1500061,25 грн штрафу; 953047,00 грн пені; 1173243,81 грн інфляційних та 3% річних в розмірі 2034329,64 грн, за неналежне виконання умов договору поставки №17-08-16/ДК-Х на умовах відстрочення платежу від 17.08.2016 з додатком №1 до нього.

Ухвала суду від 30.03.2017 про порушення провадження у справі, направлена на адресу позивача, зазначену ним у позовній заяві (вул. Київська, 74, оф. 1, м. Чернігів, 14000), повернулась до суду з відміткою: «повернуто за не запитом».

Представники сторін у судовому засіданні 18.04.2017 надали письмові клопотання про відмову здійснення технічної фіксації судового процесу, яке задоволено судом.

До початку судового засідання, від позивача, через канцелярію суду, надійшла письмова заява №103 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу в межах заявленої суми позовних вимог, а також накладення арешту на кошти в розмірі ціни позову 20661294,18 грн та судового збору, які обліковуються на розрахунковому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Маяк" (17111, Чернігівська обл, Носівський р-н, с. Лихачів, вул. Шевченка 6) р/р 9108 в ПАТ «Креді ОСОБА_4», МФО 339555, ).

У судовому засіданні 18.04.2017 представник позивача виклав заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача щодо заяви позивача про забезпечення позову заперечував.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач посилається на ту обставину, що відповідач уникає виконання взятих на себе зобовязань по оплаті боргу за договором поставки. У звязку з погіршенням фінансового становища відповідача, у нього є реальна можливість своїми діями ускладнити у майбутньому виконання рішення суду, шляхом відчуження активів, що свідчить про ймовірність порушення майнових інтересів позивача. Позивач наголошує, що майно, яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду. Крім того, відповідач може продати належне йому на праві власності майно, і у разі задоволення позовних вимог виконання рішення може бути істотно утруднене або унеможливлене.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна позиція викладена в п.1,3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову".

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим.

В порушення вищезазначених вимог, позивачем до поданої заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів наявності фактичних обставин, з якими позивач пов'язує застосування заходу до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу в межах заявленої суми позовних вимог та накладення арешту на кошти в розмірі ціни позову 20661294,18 грн та судового збору, які обліковуються на розрахунковому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Маяк" (17111, Чернігівська обл, Носівський р-н, с. Лихачів, вул. Шевченка 6) р/р 9108 в ПАТ «Креді ОСОБА_4», МФО 339555, ), а також належним чином не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду, а належне відповідачу рухоме та нерухоме майно, його грошові кошти, на вказаному позивачем рахунку, можуть зменшитись, зникнути на момент виконання рішення суду, і невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду або ускладнить його виконання.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу в межах заявленої суми позовних вимог, а також накладення арешту на кошти в розмірі ціни позову 20661294,18 грн та судового збору, які обліковуються на розрахунковому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма "Маяк" (17111, Чернігівська обл, Носівський р-н, с. Лихачів, вул. Шевченка 6) р/р 9108 в ПАТ «Креді ОСОБА_4», МФО 339555, ).

2. Дану ухвалу направити сторонам по справі.

Суддя Л.М.Лавриненко