РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2017Справа №910/5648/17

За позовом Миколаївського учбово-виробничого підприємства Українського товариства

глухих

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології»

про стягнення 29 347,77 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Габдулов Р.Р. - по дов. № 30 від 27.03.2017

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Миколаївського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» про стягнення 29 347,77 грн., з яких: 24 982,40 грн. боргу по орендній платі, 2 410,77 грн. компенсації комунальних платежів, 1 386,94 грн. пені, 419,18 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 148,48 грн. - 3% річних внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань останнім згідно договору про оренди нерухомого майна № 199/03 від 01.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2017 порушено провадження у справі № 910/5648/17 та призначено її до розгляду на 20.04.2017.

Позивач в судовому засіданні 20.04.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 20.04.2017 не з'явився, письмовий відзив на позов не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвалу від 07.04.2017 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 5/1, літ А, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 07.04.2017 є місцем проживання відповідача.

Відповідач отримав ухвалу суду 13.04.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 996.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

В судовому засіданні 20.04.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016 між Миколаївським учбово-виробничим підприємством Українського товариства глухих (позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» (відповідач, орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна № 199/03 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець за погодженням з Центральним правлінням Українського товариства глухих (власник) передає, а орендар приймає у строкове платне користування під діяльність, зазначену у п. 2.1 договору, частину даху площею 211 кв. м., яке в подальшому іменується приміщення і розташоване в будівлі, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. 10 Військова, 63 та позначене на схемі (додаток № 1), яка є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 2.1. договору приміщення передано для розміщення телекомунікаційного обладнання.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не виконано основного обов'язку орендаря щодо своєчасної сплати платежів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Згідно з п. 3.1.1 договору орендодавець зобов'язаний в 3-денний термін після узгодження з власником приміщення підписаного сторонами договору надати орендарю приміщення в користування по акту приймання-передачі.

Згідно акту приймання-передачі від 01.03.2016, підписаного та скріпленого печатками обох сторін договору, орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування частину даху площею 211 кв. м., що знаходиться в будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. 10 Військова, 63.

Відповідно до п. 5.4 договору при припиненні дії договору орендоване приміщення повертається орендарем орендодавцю також по акту приймання-передачі, який складається за тією ж формою, що і акт приймання-передачі приміщення орендарю. При цьому орендоване приміщення вважається фактично переданим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі орендодавцю орендованого приміщення орендарем.

Згідно акту приймання-передачі від 28.02.2017, підписаного та скріпленого печатками обох сторін договору, орендар повернув, а орендар прийняв з орендного користування частину даху площею 211 кв. м., що знаходиться в будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. 10 Військова, 63.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з п. 9.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 28.02.2017.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Згідно з п. 2.1 договору орендна плата на місяць за всю площу орендованого приміщення становить 3 122,80 грн. без ПДВ.

Згідно з п. 2.2 договору починаючи з другого календарного місяця оренди базовий розмір орендної плати підлягає щомісячному перегляду з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що орендар здійснює щомісячні орендні платежі не пізніше 5 числа поточного місяця.

В матеріалах справи наявні наступні підписані та скріплені печатками обох сторін акти здачі-приймання робіт (надання послуг) по оренді приміщень: ОУ-0000040 від 31.03.2016 на суму 3 122,80 грн., № ОУ-0000055 від 30.04.2016 на суму 3 122,80 грн., № ОУ-0000068 від 31.05.2016 на суму 3 122,80 грн., № ОУ-0000100 від 31.07.2016 на суму 3 122,80 грн., № ОУ-0000118 від 31.08.2016 на суму 3 122,80 грн., № ОУ-0000134 від 30.09.2016 на суму 3 122,80 грн., № ОУ-0000150 від 31.10.2016 на суму 3 122,80 грн., № ОУ-0000165 від 30.11.2016 на суму 3 122,80 грн., № ОУ-0000180 від 31.12.2016 на суму 3 122,80 грн., № ОУ-0000013 від 31.01.2017 на суму 3 122,80 грн., № ОУ-0000030 від 28.02.2017 на суму 3 122,80 грн.

Згідно з п. 2.5 договору крім платежів по оренді орендар повинен протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення орендодавцем рахунків компенсувати орендодавцю відшкодування плати за користування земельною ділянкою (земельний податок), витрати на послуги зв'язку, комунальні послуги (електроенергія, водопостачання, опалення, каналізація і т.д.) та експлуатаційні витрати, що містять у собі видатки по загальній охороні, прибиранню місць загального користування, вивіз твердих побутових відходів і інші необхідні експлуатаційні витрати, в т.ч. передбачені даним договором. Орендар відшкодовує орендодавцеві зазначені в даному пункті витрати, які може бути збільшено або зменшено залежно від вартості вищезазначених витрат, що виставляються третіми особами. Витрати сплачуються орендарем орендодавцю по фактичним витратам у відповідності з розрахунками чи показниками приладів.

В матеріалах справи наявні наступні підписані та скріплені печатками обох сторін акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за комунальні послуги: № ОУ-0000041 від 31.03.2016 на суму 844,92 грн., № ОУ-0000056 від 30.04.2016 на суму 783,89 грн., № ОУ-0000069 від 31.05.2016 на суму 745,21 грн., № ОУ-0000101 від 31.07.2016 на суму 892,09 грн., № ОУ-0000119 від 31.08.2016 на суму 937,60 грн., № ОУ-0000135 від 30.09.2016 на суму 1 047,78 грн., № ОУ-0000151 від 31.10.2016 на суму 425,39 грн.

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3.2.5 договору зобов'язаний своєчасно проводити розрахунки з орендодавцем по орендній платі та компенсувати йому витрати, пов'язані зі сплатою земельного податку, та всі комунальні витрати по утриманню приміщення, в т.ч. за користування електроенергією, опаленням, гарячою та холодною водою, каналізацією, телефоном, а також відшкодувати експлуатаційні витрати по догляду за приміщенням та благоустрою прилеглої до нього території, в т.ч. по прибиранню, збору, вивезенню сміття, охорони приміщення.

Всупереч вищеназваному договірному зобов'язанню відповідач не виконав своїх обов'язків в частинні внесення орендної плати у період з березня 2016 року по лютий 2017 року та компенсації комунальних послуг за період з березня 2016 року по жовтень 2016 року, внаслідок чого виникла заборгованість, яка не оспорена відповідачем, та становить 24 982,40 грн. боргу по орендній платі та 2 410,77 грн. компенсації комунальних послуг.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 24 982,40 грн. боргу по орендній платі та 2 410,77 грн. компенсації комунальних послуг, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату орендних платежів не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» за невиконання зобов'язань за договором оренди, …, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Згідно з п. 8.2 договору при несвоєчасному надходженні плати за оренду в установлений цим договором термін з орендаря стягується крім суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, також 3% річних від простроченої суми та пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми прострочених платежів за кожний день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони визначили відповідальність за порушення зобов'язання щодо сплати орендних платежів за договором.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті орендних платежів відповідач своєчасно не виконав, він повинен сплатити позивачу, пеню розмір якої, становить 1 386,94 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 1 386,94 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті орендних платежів, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 419,18 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 148,48 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору інший розмір процентів не встановлений.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 419,18 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 148,48 грн. - 3% річних (за обґрунтованими розрахунками).

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

Таким чином, позовні вимоги Миколаївського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські новітні технології» (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 5/1, літ А, ) на користь Миколаївського учбово-виробничого підприємства Українського товариства глухих (54039, м. Миколаїв, вул. 10 Військова, 63, ) 24 982 (двадцять чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 40 коп. боргу по орендній платі, 2 410 (дві тисячі чотириста десять) грн. 77 коп. компенсації комунальних платежів, 1 386 (одна тисяча триста вісімдесят шість) грн. 94 коп. пені, 419 (чотириста дев'ятнадцять) грн. 18 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 148 (сто сорок вісім) грн. 48 коп. - 3% річних, 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 24.04.2017.

Суддя В.В.Сівакова