ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.04.2017 Справа № 904/1891/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариство "Страхова компанія "Дім страхування", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, м. Київ

про відшкодування шкоди в розмірі 7 412 грн. 05 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином;

від відповідача: не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином;

від третьої особи: не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 7 412 грн. 05 коп. - грошових коштів у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних із сплатою страхового відшкодування відповідно до умов договору від 31.03.2009р. №К7034-022/09/СТ добровільного страхування транспортного засобу.

Відповідач відзиву на позов не надав, у заяві (вх.№14073/17 від 09.03.2017р.) про застосування строку позовної давності просить суд застосувати позовну давність до вимог позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі та у зв'язку із зайнятістю представника відповідача в інших судових справах, розглядати справу без участі представника та/або уповноваженої особи відповідача.

В обґрунтування поданої заяви про застосування строку позовної давності відповідач вважає, що позивачем пропущений загальний строк (три роки) позовної давності, що має бути застосований до спірних правовідносинах, посилаючись на те, що: - строк позовної давності в спірних правовідносинах має обраховуватись саме з дати настання страхового випадку - з 06.07.2012р.; - між позивачем та відповідачем виникли відносини суброгації, до яких застосовується загальний строк позовної давності в три роки, який сплинув 06.07.2015р.

Третя особа відзиву на позов не надала, у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином (а.с. 65).

Позивач у клопотанні (додаток до листа вх. №17872/17від 27.03.2017р.) про розгляд справи без участі представника просить розглянути справу без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами у зв'язку з тим, що позовну заяву було подано представником головного офісу компанії, що знаходиться в місті Києві, а в складі Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ НАСК „Оранта" відсутні працівники, які б могли забезпечити представництво інтересів компанії при розгляді даної справи.

Також позивач у поясненнях (вх.№19561/17 від 04.04.2017р.) по справі щодо застосування строку позовної давності посилається на те, що: - на підставі статті 27 Закону України «Про страхування», статтею 993 Цивільного кодексу України, 02.12.2014р. ПАТ НАСК «Оранта» звернувся з заявою на виплату страхового відшкодування №09-06-06/22746 до ПрАТ СК «Дніпроінмед» (ПрАТ СК «Дім страхування»), яку згідно поштового повідомлення про вручення відповідач отримав 08.12.2014р.; - при зверненні до суду не було порушено норми статті 256 Цивільного кодексу України, зважаючи на те, що заяву на виплату страхового відшкодування було направлено на адресу відповідача 02.12.2014р., тобто в межах 3-річного строку.

Відповідач у письмових поясненнях (вх.№20498/17 від 10.04.2017р. та вх.№21884/17 від 13.04.2017р.) зазначає про те, що: - дорожньо-транспортна пригода мала місце 06.07.2012р.; - позивач звернувся із заявою до відповідача лише 02.12.2014р., тобто по спливу більш ніж двох років з дати дорожньо-транспортної пригоди; - з доказів, що наявні у матеріалах справи чітко вбачається, що позивач пропустив строк визначений пунктом 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а у відповідача були наявні усі законні підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи 31.03.2009р. між третьою особою - ОСОБА_2, як страхувальником, та Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", як страховиком, було укладено договір №К7034-022/09/СТ добровільного страхування транспортного засобу (Банківське КАСКО автомобілів з перебігом) (надалі - Договір страхування), відповідно до пункту 1.1 якого згідно з цим договором, укладеним на умовах правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) №100 (надалі - правила), зареєстровані Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України з 13.05.2007р. №0670696, страхувальник зобов'язується вносити страхові платежі у визначений термін і дотримуватись інших умов цього договору, а страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові страхове відшкодування за шкоду, заподіяну застрахованому транспортному засобові та/або застрахованому додаткову обладнанню внаслідок настання страхового випадку в порядку і на умовах, визначених цим договором (а.с. 26-29).

Відповідно до пункту 1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта" відповідно до рішення річних загальних зборів акціонерів від 23.04.2015р., оформленого протоколом від 23.04.2015р. №1/2015, Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта" (ідентифікаційний код 00034186) продовжує свою діяльність в результаті зміни типу та найменування Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії „Оранта" (ідентифікаційний код 00034186), що, у свою чергу, раніше здійснювала діяльність із найменуванням Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (ідентифікаційний код 00034186), яка, в свою чергу, була заснована Фондом державного майна України шляхом перетворення Української державної страхової комерційної організації (Укрдержстрах) відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1993р. №709 «Про створення Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» у порядку і на умовах, передбачених Указом Президента України від 15.06.1993р. «Про корпоратизацію підприємств», та приведенням його діяльності у відповідність із вимогами чинного законодавства, зокрема Закону України «Про акціонерні товариства» (а.с. 97).

Згідно пункту 13.1 Договору страхування виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком згідно з договором на підставі заяви про страхову виплату та страхового акта.

Як вбачається з Додатку 1 до Договору страхування застраховано транспортний засіб Nissan Note 1.6 червоного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с. 29).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено Деснянським районним судом м. Києва у постанові від 07.08.2012р. у справі №3-4093/2012, 06.07.2012р. о 19 год. 15 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем Форд Фокус, номерний знак НОМЕР_2, біля будинку 20-а по вул. Волкова в м. Києві, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечного інтервалу, рухаючись заднім ходом здійснила наїзд на припаркований автомобіль Ніссан, номерний знак НОМЕР_1, водій ОСОБА_2, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушила пункти 2.3 (б), 10.9, 13.1 Правил дорожнього руху; в суді ОСОБА_3 пояснила, що скоїла наїзд на припаркований автомобіль (а.с. 14).

Зазначеною постановою накладено на ОСОБА_3 за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (340 грн.), як на особу, винну у скоєнні адміністративного правопорушення.

Згідно висновку звіту від 18.07.2012р. №АА0428НС-18.07/1 про оцінку автомобіля НОМЕР_3 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 6 436 грн. 41 коп. (а.с. 19-22).

Відповідно до страхового акту від 07.09.2012р. №СТ-12-10971/1, складеного позивачем, страхове відшкодування становить 7 922 грн. 05 коп. та було виплачено позивачем згідно платіжного доручення від 19.09.2012р. №000680 (а.с. 13, 15).

Як вбачається позивачем відповідачу було спрямовано заяву від 02.12.2014р. вих. №09-06-06/22-746 на виплату страхового відшкодування у порядку регресу в розмірі 7 922 грн. 05 коп., яку згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав 08.12.2014р. (а.с. 11).

Відповідно до відомостей, що наявні у матеріалах справи відповідачем - приватним акціонерним товариством „Страхова компанія „Дім страхування", як страховиком, відповідно до полісу серії АВ 1460857 було застраховано транспортний засіб - Ford державний номер НОМЕР_4, розмір франшизи становить 510 грн. 00 коп., ліміт по майну - 50 000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу); внаслідок пропущення позивачем строку позовної давності відповідач проти цього заперечує, що і є причиною спору.

Враховуючи викладене, оцінивши докази в їх сукупності суд доходить висновку про безпідставність вимоги позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (стаття 261 Цивільного кодексу України).

Статтею 262 Цивільного кодексу України унормовано, що заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Отже, відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України „Про страхування" страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до статті 262 Цивільного кодексу Україи заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

У спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку, тобто - 06.07.2012р.

Таким чином, від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат та у межах загального строку позовної давності переходить право вимоги до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 25.12.2013р. у справі №6-112цс13.

Частиною 3, 4 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, який у даному випадку закінчився 06.07.2015р.

З урахуванням викладеного правова позиція позивача не може бути прийнята судом до уваги, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

18.04.2017р.