ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р.Справа № 915/1504/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ліпчанської Н.В.,

суддів: Ярош А.І., Лисенко В.А..

за участю секретаря судового засідання Маленкової О.П.,

та представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №НГЗ-Исх-01-17-199 від 05.04.2017р.,

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 16.06.2016р.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон"

на рішення господарського суду Миколаївської області від 27.02.2017р.

у справі №915/1504/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод",

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон",

про стягнення 78.037,66 грн.,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" (далі ТОВ "МГЗ") звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" (далі ТОВ "Техноторг-Дон") про стягнення за договором поставки НГЗ-Д-16-188 від 17.05.2016р. 78.037,66 грн. неустойки за порушення строку виконання договірного зобовязання (а.с. 3-4).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки НГЗ-Д-16-188 від 17.05.2016р. щодо строків передачі товару.

Відповідач проти позову заперечує повністю, вважаючи, що прострочення поставки товару за договором поставки НГЗ-Д-16-188 від 17.05.2016р. не настало, а лише виникло право у відповідача відстрочити поставку товару до моменту надання позивачем згідно п.п.3.2.3 вказаного договору оригіналу довіреності на особу, що уповноважена на приймання товару (а.с.56-57).

ТОВ "МГЗ" надав пояснення, згідно яких вважає висновки відповідача, що викладені у відзиві на позов, помилковими та такими, що не узгоджуються з обставинами справи та нормами чинного законодавства України (а.с.69-70).

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.02.2017р. (суддя Семенчук Н.О.) позов задоволено частково, стягнуто з відповідача неустойку в розмірі 77.824,91 грн. та 1.374,24 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 82-86).

Мотивуючи дане рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що має місце неналежне виконання зобов'язань з боку відповідача за договором поставки НГЗ-Д-16-188 від 17.05.2016р. щодо поставки товару. А перевіривши розрахунки неустойки знайшов похибки у розрахунках.

Не погоджуючись із винесеним рішенням господарського суду ТОВ "Техноторг-Дон" звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Свої вимоги апелянт мотивує пп.3.2.3 Договору, згідно якого покупець повинен до моменту поставки товару передати продавцю оригінал довіреності на особу, що уповноважена покупцем на приймання товару (окрім випадку одержання поставленого товару особою, що уповноважена на це установчими документами покупця). У звязку з чим, посилаючись на ч.4 ст.612, ч.2 ст.613 ЦК України, ч.1 ст.221 ГК України, апелянт вважає, що він не міг виконати свій обовязок за Договором щодо поставки товару до моменту отримання цієї довіреності.

Скаржник вказує не те, що місцевий господарський суд прийняв рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, із неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи.

У судовому засіданні 11.04.2017р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а з огляду на положення ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобовязання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

17 травня 2016 року між ТОВ "Техноторг-Дон", як продавцем та ТОВ "МГЗ", як покупцем, було укладено договір поставки №НГЗ-Д-16-188 (далі Договір), у відповідності до п.1.1 якого продавець зобовязався передати у власність покупцю, а покупець у порядку й на умовах, передбачених даним Договором, зобовязався прийняти й оплатити техніку, асортимент, кількість та комплектність якої визначається сторонами у специфікації (Додаток №1, №2 до Договору), (а.с.9-10).

Пунктом 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Умовами Договору сторони передбачили, що право власності на товар переходить до покупця з моменту оплати загальної вартості товару та підписання сторонами акту приймання-передачі та/або видаткової накладної відповідно до п. 4.2 цього Договору (п. 1.4 Договору).

Загальна вартість товару за Договором становить 3.168.400,00 грн., у тому числі ПДВ 528.066,67 грн. Загальна вартість товару 3.168.400,00 грн., є твердою (п. 2.1 Договору).

Згідно п. 8.1 Договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016р., але у будь-якому випадку до повного виконання ними своїх зобовязань.

Договір з додатком підписано сторонами та скріплено печатками підприємств без зауважень.

Відтак, зазначений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.175 ГК України.

За своєю правовою природою даний договір є договором поставки, а згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у ст. 712 ЦК України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 2.2 Договору покупець зобовязався оплатити продавцю суму, зазначену в додатку №1 до цього Договору, у наступному порядку:

1) 30% загальної вартості товару згідно п. 2.1 Договору до 06.06.2016р. (пп.2.2.1 Договору);

2) 70% від загальної вартості товару згідно п. 2.1 Договору - протягом 5 банківських днів з моменту передання техніки покупцю і підписання сторонами акту приймання-передачі товару (пп.2.2.2 Договору).

Так, на виконання пп.2.2.1 Договору перерахував на поточний рахунок відповідача 950.520,00 грн. (30% від загальної вартості товару), що підтверджується платіжним дорученням №02603 від 24.05.2016р. (а.с. 12).

Продавець повинен протягом 100 календарних днів з моменту підписання Договору, але не пізніше 70 календарних днів з моменту здійснення покупцем платежу згідно пп. 2.2.1 цього Договору передати покупцю товар на умовах СРТсклад покупця, згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс-2010 (пп.3.1.1 Договору).

Згідно пп.3.1.1 Договору продавець повинен протягом 100 календарних днів з моменту підписання Договору, але не пізніше 70 календарних днів з моменту здійснення покупцем платежу згідно пп. 2.2.1 цього Договору передати покупцю товар на умовах СРТ склад покупця, згідно Міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс-2010.

Відповідно до п. 4.1 Договору, продавець здійснює поставку товару не пізніше строку, визначеного у пп. 3.1.1 Договору. Факт поставки продавцем товару покупцеві згідно пп. 3.1.1 цього Договору сторони фіксують шляхом складання відповідного двостороннього акту приймання-передачі, у якому зазначають асортимент, комплектність, кількість та вартість товару, що передається покупцю. Підписанням відповідного двостороннього акту приймання передачі покупець підтверджує факт передавання йому товару та всієї необхідної інформації щодо нього, відсутність у нього будь-яких претензій щодо асортименту, якості, комплектності та кількості переданого йому товару, необхідної інформації (п. 4.2 Договору).

Проте, відповідач із порушенням передбачених Договором строків передав, а позивач прийняв товар 01.09.2016р., що підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом приймання-передачі (а.с.13).

Відповідно до ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до п. 5.3 Договору, у випадку порушення строків поставки товару покупцю, продавець сплачує покупцеві неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування неустойки, від вартості не поставленого товару, за кожен день прострочення.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Нормами статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, а ст. 3 вказаного Закону зазначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У звязку з порушенням строків поставки товару позивач нарахував відповідачу неустойку за період з 03.08.2016р. по 31.08.2016р. у розмірі 78.037,66 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Необхідно наголосити на положенні ч.1 ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Так, з огляду на те, що датою оплати 30% товару від загальної вартості товару є 24.05.2016р., про що свідчить вищезазначене платіжне доручення, відповідач був зобовязаний оплатити товар у строк до 02.08.2016р. (70 календарних днів).

ТОВ "МГЗ" направив на адресу ТОВ "Техноторг-Дон" претензію №3 (№1226/101-05-117-05) від 07.10.2016р. з вимогою сплатити неустойку за порушення строку виконання договірного зобовязання, яка була отримана відповідачем 13.10.2016р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.14-15).

Проте, дана претензія була залишена без відповіді.

Апелянт в своїй скарзі посилається на пп.3.2.3 Договору, згідно якого покупець повинен до моменту поставки товару передати продавцю оригінал довіреності на особу, що уповноважена покупцем на приймання товару (окрім випадку одержання поставленого товару особою, що уповноважена на це установчими документами покупця).

У звязку з чим, посилаючись на ч.4 ст.612, ч.2 ст.613 ЦК України, ч.1 ст.221 ГК України, апелянт вважає, що він не міг виконати свій обовязок за Договором щодо поставки товару до моменту отримання цієї довіреності.

Проте, Договором не визначений причинно-наслідковий зв'язок між поставкою товару та наданням довіреності. Однак, пп.3.1.1 Договору визначений порядок передачі від продавця покупцю товару, а саме протягом 100 календарних днів з моменту підписання Договору, але не пізніше 70 календарних днів з моменту здійснення покупцем платежу згідно пп. 2.2.1 цього Договору.

Доводи апелянта спростовані вищенаведеними фактами, нормами законодавства та Договору.

Місцевим господарським судом зроблений власний розрахунок неустойки за період з 03.08.2016р. по 31.08.2016р., який перевірений апеляційним судом, у звязку з чим виявлені недоліки у розрахунку. Так, підлягає стягненню 77.824,91 грн.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Миколаївської області від 27.02.2017р. у справі №915/1504/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноторг-Дон" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від 27.02.2017р. у справі №915/1504/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий Н.В. Ліпчанська

Суддя В.А. Лисенко

Суддя А.І. Ярош