ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2017 року Справа № 912/3484/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №19/3-02/192 від 14.11.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №240Д-10 від 30.12.2016 року;

від третьої особи: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.12.2016 року у справі №912/3484/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України", м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів", м. Кропивницький,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 акціонерного товариства "Креатив", м.Київ

про стягнення 5 372 472 104 грн. 64 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" на свою користь заборгованості в розмірі 216 739 042, 00 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 26.07.2016 року складає 5 372 472 104 грн. 64 коп. та 206 700 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 06.12.2016 року у справі №912/3484/16 (суддя Шевчук О.Б.) в задоволенні позову відмолено.

Місцевий господарський суд встановив, що у позивача відсутні правові підстави вимагати стягнення з відповідача заборгованості у заявленому розмірі за умовами договору застави майнових прав №9 від 30.06.2011 року, оскільки у останнього не виникло обовязку здійснення платежів на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства "Креатив" як заставодавця за договором поставки товару №2415 від 14.06.2011 року, а в подальшому і на користь Акціонерного товариства "Ощадбанк" як заставодержателя.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апелянт, посилаючись на приписи ст.43 Господарського процесуального кодексу України, стверджує, що місцевим господарським судом неправомірно відхилено надані позивачем документи в підтвердження здійснення ОСОБА_3 акціонерним товариством "Креатив" поставок за договором №2415 від 14.06.2011 року, та визнано їх такими що не є документами первинного бухгалтерського обліку. На думку апелянта, акти перевірки заставлених майнових прав, акти взаєморозрахунків та довідки про стан розрахунків в сукупності підтверджують проведення поставки товарів за договором, та місцевий господарський суд встановив відсутність поставок лише на підставі пояснень відповідача та третьої особи, надані ж позивачем докази безпідставно визнав неналежними.

Відповідач доводи апеляційної скарги заперечує, посилається на те, що ОСОБА_3 акціонерне товариство "Креатив" не виконало свої зобовязання за договором №2415 від 14.06.2011 року щодо поставки товару, відтак у нього не виникло обовязку щодо здійснення оплати за товар; просить оскаржуване залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - без задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, посилається на те, що документи, надані позивачем в підтвердження здійснення поставки товару за договором №2415 від 14.06.2011 року, не є документами первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують вчинення між контрагентами будьяких господарських операцій; інформація, що міститься у відповіді Кіровоградської ОДПІ Головного Управління ДФС у Кіровоградській області ніяким чином не підтверджує факту поставок товару за договором №2415 від 14.06.2011 року; просить рішення господарського суду Кіровоградстької області від 06.12.2016 року у справі №912/3484/16 залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення. Окрім того, вказує, що на момент розгляду справи наявне кримінальне провадження №0001254, яке провадиться НАБУ за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Акціонерного товариства "Ощадбанк" за ознаками ч.2 ст.364 Кримінального кодексу України, в якому, зокрема, встановлюються факти укладення фіктивних договорів, в тому числі і договору поставки №2415 від 14.06.2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", найменування якого, у відповідності з Законом України "Про акціонерні товариства", було змінено на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (позивач, банк, заставодержатель) та Закритим акціонерним товариством "Креатив", яке, у відповідності з Законом України "Про акціонерні товариства" змінило назву на ОСОБА_3 акціонерне товариство "Креатив" (позичальник, заставодавець), укладено договір кредитної лінії №3 від 12.04.2011 року (кредитний договір) з наступними змінами та доповненнями, внесеними додатковими договорами №1 від 20.05.2011 року, №2 від 30.06.2011 року, №3 від 22.07.2011 року, №4 від 18.11.2011 року, №5 від 09.02.2016 року, №6 від 30.07.2016 року, №7 від 05.04.2013 року, №8 від 12.04.2013 року, №9 від 14.01.2015 року, №10 від 27.02.2015 року, №11 від 31.03.2015 року, №12 від 29.05.2015 року, №13 від 30.06.2015 року, №14 від 31.08.2015 року до кредитного договору, згідно якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитування в розмірі 175 100 000 грн доларів США (кредит) з остаточним терміном повернення кредитних коштів до 31.12.2017 року.

За твердженням позивача, позичальник починаючи з 26.08.2015 року не виконує належним чином зобов'язання по сплаті нарахованих процентів за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість, яка до теперішнього часу не погашена ОСОБА_3 акціонерним товариством "Креатив".

На підтвердження існування заборгованості за кредитним договором позивачем надано до матеріалів справи довідку про загальний розмір заборгованості станом на 08.06.2016 року, яка становить 5 031 849 369 грн. 51 коп., розрахунок заборгованості, копії відповідних платіжних доручень та розпоряджень про видачу кредитних коштів Приватному акціонерному товариству «Креатив».

Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором третьою особою не спростовано та не заперечено.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Креатив" укладено договір застави майнових прав №9 від 30.06.2011 року (договір застави), за умовами якого заставодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання позичальника, що випливає з кредитного договору, передав в заставу банку майнові права - право вимоги від боржника (ОСОБА_3 акціонерного товариства "Завод модифікованих жирів ") платежів на користь заставодавця за поставлені (або такі, що будуть поставлені товари (виконані роботи чи надані послуги), в розмірах та в строки, передбачені договором на поставку товару №2415 від 14.06.2011 року, укладеним між ОСОБА_3 акціонерним товариством "Креатив" (постачальник) та ОСОБА_3 акціонерним товариством "Завод модифікованих жирів" (покупець), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів". В заставу за цим договором застави передаються як права вимоги, що належать заставодавцю в момент підписання цього договору, так і права вимоги, що виникнуть в майбутньому.

Пунктом 5.2.3. договору застави передбачено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання заставодавцем будь-якого з своїх зобов'язань, передбачених цим договором та/або кредитним договором та/або іншими договорами з позичальником та/або майновим поручителем, а рівно у випадках, якщо будь-яка гарантій або завірень, наданих заставодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною, заставодержатель, зокрема, набуває права звернення стягнення на предмет застави незалежно від настання строку виконання зобов'язання при припиненні (реорганізації, ліквідації) юридичної особи заставодавця, в разі якщо інша особа набула права стягнення на предмет застави, а також у випадку порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності заставодавця або визнання його банкрутом.

Відповідно до п. 6.1. договору застави в разі звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду, заставодержатель до моменту подання відповідного позову зобов'язаний письмово повідомити всіх зареєстрованих обтяжувачів, якщо такі будуть встановлені, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет застави.

При цьому п. 6.1.1. договору застави передбачає, що у разі прийняття рішення про звернення стягнення на предмет застави - право грошової вимоги в позасудовому порядку, заставодержатель зобовязаний надіслати заставодавцю та іншим зареєстрованим обтяжувачам, якщо такі будуть встановлені, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяження згідно вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 32 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права. Обтяжувач зобов'язаний повідомити в порядку, встановленому статті 27 цього Закону, боржника та інших обтяжувачів відповідного права грошової вимоги про свій намір набути на свою користь таке право.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону якщо інше не встановлено цим законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

01.06.2016 позивачем на адресу ОСОБА_3 акціонерного товариства "Креатив" було надіслано повідомлення за №55/2-01/846 (отримано 06.06.2016 року) та надано строк протягом 30 календарних днів з моменту направлення вказаного повідомлення сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором.

Зазначена вимога заставодавцем не виконана, у зв'язку з чим 28.07.2016 року позивачем в порядку пункту 6.1.1. договору застави направлено на адресу відповідача (Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів") повідомлення №55/2-01/1234 від 22.07.2016 року про відступлення права вимоги за контрактом на суму 1 221 162 288 грн., та запропоновано виконувати свої зобов'язання за договором №2415 від 14.06.2011 року в частині оплати за поставлені товари за вказаними банківськими реквізитами Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Як стверджує позивач, з дня відправлення відповідачу повідомлення №55/2-01/1234 від 22.07.2016 року Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" набуло права кредитора за договором на поставку товару №2415 від 14.06.2011 року.

Як визначено умовами договору №2415 від 14.06.2011 року, постачальник (ОСОБА_3 акціонерне товариство "Креатив") зобовязується поставити та передати у власність покупця (Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів"), а покупець зобовязується прийняти та оплатити на умовах даного договору замінник молочного жиру "Делікон ЗТЛ" у кількості 165 000, 00 тонн за ціною 14 250 грн. на загальну суму 2 351 250 000 грн.

Позивач вказує, що оскільки згідно повідомлення №55/2-01/1234 від 22.07.2016 року, він набув права кредитора перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" за зобов'язаннями по договору №2415 від 14.06.2011 року, відтак просив всі платежі за контрактом перераховувати на рахунок Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України". Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" вимоги банку не виконано, грошові кошти в сумі 216 739 042 доларів США на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" не перераховано, крім того не виконано до цього часу і основне зобовязання ОСОБА_3 акціонерного товариства "Креатив" за кредитним договором, у звязку з чим банк звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ОСОБА_3 акціонерне товариство "Креатив" не виконало зобов'язань по поверненню Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" кредиту за кредитним договором, тобто допустило порушення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Статтею 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як передбачено ст. 572 Цивільного кодексу України, Законом України "Про заставу", в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Як передбачено п. 3.1. та п. 3.2. договору застави, право застави виникає у заставодержателя з моменту укладання цього договору; у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язань за кредитним договором, воно або будь-яка його частина не будуть виконані, а також в інших випадках, передбачених цим договором та/або законодавством, заставодержатель реалізує своє право застави шляхом звернення стягнення на предмет застави в порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 2 ст. 23 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 акціонерне товариство "Креатив" не було виконано своїх зобов'язань щодо повернення позивачу грошових коштів за кредитним договором, то в силу вищезазначених норм позивач має право задовольнити свої вимоги шляхом визнання за ним права на майнові права, які є предметом договору на поставку товару №2415 від 14.06.2011 року.

Умовами договору №2415 від 14.06.2011 року передбачено зобовязання ОСОБА_3 акціонерного товариства "Креатив" передати у власність Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" замінника молочного жиру "Делікон ЗТЛ" кількістю 165000,00 тонн на загальну суму 2 351 250 000 грн., але не передбачено строків поставки.

Згідно п. 4.1. договору №2415 від 14.06.2011 року оплату за кожну партію товару, яка поставляється за даним договором, покупець проводить в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів - вартості партії товару - на розрахунковий рахунок постачальника.

Проте, за твердженням відповідача, ОСОБА_3 акціонерне товариство "Креатив" не виконано умови договору №2415 від 14.06.2011 року щодо поставки Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" замінника молочного жиру "Делікон ЗТЛ".

Сторонами до матеріалів справи не надано належних доказів на підтвердження здійснення будь-яких поставок товару на користь ТОВ "Завод модифікованих жирів" за договором №2415 від 14.06.2011 року.

Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону на основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов'язані складати фінансову звітність. Фінансову звітність підписують керівник та бухгалтер підприємства.

Фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ, представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності та суб'єктів малого підприємництва, визнаних такими відповідно до чинного законодавства) включає: баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал та примітки до звітів.

Відповідно до ст. 15 вказаного закону контроль за додержанням законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні здійснюється відповідними органами в межах їх повноважень, передбачених законами.

Відповідач та третя особа стверджують, що жодних поставок товару по договору №2415 від 14.06.2011 року не відбувалося, тобто вказаний договір не виконувався.

Подані позивачем до суду копії довідки про стан виконання договору №2415 від 14.06.2011 року, які надані позивачу ОСОБА_3 акціонерним товариством "Креатив", акту звірки взаємних розрахунків між сторонами договору №2415 від 14.06.2011 року, актів перевірки заставлених майнових прав, як правильно зазначив місцевий господарський суд, не можуть бути прийняті господарським судом як належні докази, що підтверджують здійснення ОСОБА_3 акціонерним товариством "Креатив" поставок за договору №2415 від 14.06.2011 року, оскільки вказані документи не є документами первинного бухгалтерського обліку, які беззаперечно підтверджують вчинення між контрагентами будь-яких господарських операцій, як-то: видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, довіреності на отримання матеріальних цінностей, тощо.

Сторони не підтвердили документами первинного бухгалтерського обліку, а саме: видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, довіреностями на отримання матеріальних цінностей факту поставки ОСОБА_3 акціонерним товариством "Креатив" на користь відповідача товару за договором №2415 від 14.06.2011 року.

Виходячи з норм податкового законодавства України при здійсненні господарських операцій між двома контрагентами передбачено порядок сплати податку, відповідно до якого суму ПДВ має сплатити та сторона, яка надає послугу (поставляє товар) за договором та отримує за це кошти. Обовязок реєстрації податкового зобовязання покладений, у відповідності до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України на продавця (постачальника).

У покупця у разі придбання послуги (товару) та здійснення оплати за них, на підставі пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України виникає право (обовязок) на сформування на суму сплаченого ПДВ податкового кредиту.

Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області 08.11.2016 року (а.с. 202, т.2) повідомила місцевий господарський суд, що господарські операції по договору поставки №2415 від 14.06.2011 року по взаємовідносинах ОСОБА_3 акціонерного товариства «Креатив» з Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" не включені до податкового кредиту та відсутня реєстрація в ЄДРПН податкових накладних по договору №2415 від 14.06.2011 року; листом від 22.11.2016 року Кіровоградська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області повідомила, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" до складу податкового кредиту та податкових зобовязань не були включені господарські операції з ОСОБА_3 акціонерним товариством "Креатив" по договору поставки №2415 від 14.06.2011 року та відсутня реєстрація в ЄДРПН податкових накладних по договору №2415 від 14.06.2011 року.

На підтвердження вищевказаної інформації Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області надано до суду лист від 30.11.2016 року з додатками, а саме копіями податкових декларацій з податку на додану вартість з додатками щодо податкових зобов'язань та податковому кредиту ТОВ "Завод модифікованих жирів" за період з червня 2011 по 1 січня 2013 року.

Враховуючи викладене, місцевим господарським судом правомірно встановлено, що ОСОБА_3 акціонерне товариство "Креатив" не виконало своїх зобов'язань щодо поставки товару Товариству з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" за договором №2415 від 14.06.2011 року, у зв'язку з чим у останнього не виникло обов'язку щодо здійснення оплати за товар.

Отже, у Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" відсутні правові підстави для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів" грошових коштів в розмірі 5 372 472 104 грн. 64 коп. за умовами договору застави майнових прав №9 від 30.06.2011 року, оскільки у боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод модифікованих жирів") не виникло обов'язку здійснення платежів на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства "Креатив" як заставодавця, а в подальшому і на користь позивача як заставодержателя.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 06.12.2016 року у справі №912/3484/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Подобєд

Суддя О.В. Березкіна

(Повний текст постанови складено 26.04.2017 року).