ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2017 р. Справа № 917/353/17

За позовом Карлівського обєднаного управління Пенсійного фонду України, вул. Полтавський шлях, 81, м. Карлівка, Полтавська обл., 39500

до Климівської сільської ради, с. Климівка, Карлівський р-н, Полтавська обл., 39532

про стягнення 122 399,90 грн.

Суддя Семчук О.С.

Представники сторін:

06.04.2017р.

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 1327/11-14 від 05.04.2017р.)

від відповідача: ОСОБА_2 (сільський голова)

після перерви 24.04.2017р.

від позивача: на з'явився

від відповідача: ОСОБА_2 (сільський голова)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішення приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 06.04.2017р. до 11 год. 00 хв. 24.04.2017р.

Карлівське обєднане управління Пенсійного фонду України (далі Управління Пенсійного фонду/ позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Климівської сільської ради (далі Сільська рада/ відповідач) про стягнення 122 399,90 грн. переплати пенсії. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що внаслідок видачі відповідачем недостовірної довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_3, було здійснено неправильне нарахування пенсії та її виплату, що завдало матеріальних збитків.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.03.2017р. порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 06.04.2017р.

15.03.2017р. від відповідача надійшли заперечення на позов, в яких він посилається на пропуск позивачем строку позовної давності, а також на те, що сума зайво виплаченої пенсії підлягає стягненню не з відповідача, а з громадянки ОСОБА_3, яка цю пенсію отримувала.

Листом від 17.03.2017р. позивач повідомив суду, що в провадженні господарського суду чи іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, намає справи між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих же підстав, а також немає рішень цих органів з такого спору.

27.03.2017р. до суду надійшов супровідний лист відповідача, до якого додано копії судових рішень з адміністративної справи між тими ж сторонами про той же предмет спору.

В судовому засіданні 06.04.2017р. була оголошена перерва до 24.04.2017р.

18.04.2017р до суду надійшло письмове пояснення відповідача (вх. № 5143) в якому він зазначає про пропуск позивачем строку позовної давності, посилаючись на те, що отримавши від гр. ОСОБА_3 заяву про призначення пенсії за віком та додані до неї довідки про заробітну плату, позивач не був позбавлений можливості перевірити достовірність відомостей зазначеної довідки, проте не скористався наданим йому правом.

В судовому засіданні 06.04.2017р. представник позивача наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Після оголошеної судом перерви 24.04.2017р. представник позивача не з'явився, надавши клопотання № 1483/11-14 від 20.04.2017р. про розгляд справи без його участі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

В судовому засіданні 24.04.2017р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

05.05.2015р. до позивача звернулася громадянка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про перерахунок пенсії, як непрацюючому пенсіонеру (копія заяви з доданою до неї довідкою про заробітну плату в матеріалах справи).

В ході проведення перерахунку пенсії позивачем виявлено порушення у оформленні та видачі відповідачем довідки про заробітну плату від 18.07.2007р. № 364 (далі - довідка). Вказана довідка була видана відповідачем громадянці ОСОБА_3 та була подана нею до Управління Пенсійого фонду для призначення їй пенсії за віком 03.08.2007р.

14.05.2015р. позивачем проведено перевірку достовірності вищевказаної довідки. Відповідно до ОСОБА_4 перевірки № 40 встановлено, що суми в довідці, які враховуються для обчислення пенсії, фактично не переведені з карбованців у гривні. Також при співставленні даних довідки з фактичними даними виявлено розходження, а саме: в квітні, жовтні, листопаді, грудні 1987 року і січні 1988 року. Тобто вказаним ОСОБА_4 встановлено недостовірність довідки від 18.07.2007р. № 364.

У звязку з недостовірністю вищезазначеної довідки виникла переплата пенсії гр. ОСОБА_3 за період із 15.06.2007р. по 31.05.2015р. в сумі 122 399,90 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком суми переплати.

Вирішуючи питання підсудності даної справи суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають право звертатися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Статтею 12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи, у яких склад учасників спору відповідає ст. 1 цього Кодексу, а правовідносини, у яких виник спір, носять господарський характер.

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням Пенсійного фонду заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди. При цьому, публічно-правовий спір між сторонами щодо оскарження фактичних дій позивача по встановленню факту порушення пенсійного законодавства (видача недостовірної довідки) відсутній.

Таким чином, враховуючи те, що суб'єктний склад сторін у даній справі відповідає вимогам ст.1 ГПК України, спірні правовідносини носять ознаки господарських, а позовні вимоги про відшкодування шкоди заявлені позивачем за відсутності публічно-правового спору, даний спір підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

Вказане встановлено також Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 02.06.2016р. по справі № К/800/460/16, у якій розглядався позов між тими ж сторонами і про той самий предмет.

При вирішенні спору щодо стягнення з відповідача суми переплати пенсії суд виходить з наступного:

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно зі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.

Судом досліджено, що недостовірність довідки від 18.07.2007р. № 364 виданої відповідачем громадянці ОСОБА_3 та поданої нею до Управління Пенсійого фонду для призначення їй пенсії за віком встановлена та підтверджена ОСОБА_4 № 40 від 14.05.2015р. та не спростовується відповідачем. ОСОБА_4 було підписано уповноваженим представником відповідача.

Відповідач не заперечує факт видачі ним зазначеної довідки та недостовірність вказаних в ній даних про заробітну плату, а також не заперечує проти розміру нарахованої позивачем переплати пенсії, яка підлягає відшкодуванню, але стверджує про те, що відповідач мав перевірити достовірність цієї довідки ще при призначенні пенсії, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Суд погоджується з відповідачем про те, що відповідно до п. 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України

"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що затверджений Постановою Пенсійного фонду України 25.11.2005р. № 22-1, в редакції від 03.07.2007р., при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

а) перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів;

в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження;

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Аналізуючи вказану норму суд зазначає, що фактично, при прийманні документів пенсійні органи перевіряють правильність їх подання і оформлення та не можуть встановити та перевірити достовірність зазначених даних. Встановлено право, але не обов'язок перевірки обгрунтованості їх видачі.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності з посиланням на ч. 2 ст. 99 КАС України, суд зазначає наступне:

Як зазначалося вище, спірні правовідносини носять ознаки господарських, а позовні вимоги про відшкодування шкоди заявлені позивачем за відсутності публічно-правового спору, тобто посилання відповідача на норму Кодексу про адміністративні правопорушення України є безпідставним.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Довідка № 364, що містила недостовірні дані про заробітну плату для обчислення пенсії, була видана відповідачем 18.07.2007р., однак порушення вимог пенсійного законодавства, які містила вказана довідка, були виявлені лише у травні 2015 року, під час проведеної позивачем перевірки. Відтак, позовна заява у даній справі подана в межах строку позовної давності.

Твердження відповідача стосовно того, що сума зайво виплаченої пенсії підлягає стягненню не з відповідача, а з громадянки ОСОБА_3, яка цю пенсію отримувала, є безпідставним, оскільки нарахування пенсії у завищеному розмірі відбулося саме з вини відповідача, відповідальними працівниками якого було видано довідку з недостовірними даними.

Виходячи з вищевикладеного, позов обґрунтований, підтверджений належними доказами, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

При вирішенні справи судом врахована практика Вищого господарського суду України, зокрема постанова від 20.11.2012р. по справі № 5009/2285/12.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Климівської сільської ради (с. Климівка, Карлівський р-н, Полтавська обл., 39532; ) на користь Карлівського обєднаного управління Пенсійного фонду України (вул. Полтавський шлях, 81, м. Карлівка, Полтавська обл., 39500; ) 122399 грн. 90 коп. переплати пенсії.

3. Стягнути з Климівської сільської ради (с. Климівка, Карлівський р-н, Полтавська обл., 39532; ) в доход Державного бюджету (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106; код отримувача за ; банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1836 грн. 00 коп. судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.04.2017р.

Суддя О.С. Семчук