КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2017 р. Справа№ 910/19614/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

при секретарі Даниленко Т.О.

за участю представників:

від стягувача: Семеняка В.В. - представник за довіреністю;

від боржника-1: Клочко С.В. - представник за довіреністю;

від боржника-2: не з'явились;

від третіх осіб 1-8: не з'явились;

від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: не з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.01.2017р. у справі №910/19614/15 (суддя Грєхова О.А.)

За скаргою Дочірнього підприємства "Промінструмент"

на дії та бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби міністерства юстиції України

у справі № 910/19614/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

до 1. Дочірнього підприємства "Промінструмент"

2. Приватного акціонерного товариства "Монтажлегмаш"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегапром",

2. Дочірнє торгівельно-промислове підприємство "Комсервіс",

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Юкрейніан Велдінг Компані",

4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-торгова компанія "Схід",

5. ОСОБА_6,

6. Товариство з обмеженою відповідальністю "Промінструмент-Львів",

7. Публічне акціонерне товариство "Львівський інструментальний завод",

8. Публічне акціонерне товариство "Львівський завод штучних алмазів і алмазного інструменту"

про стягнення 1415500,00 дол. США

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2017р. у справі №910/19614/15 задоволено скаргу Дочірнього підприємства "Промінструмент" на дії та бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби міністерства юстиції України. Визнано протиправною та скасовано постанову від 24.10.2016 ВП №52428909 винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. про стягнення на користь Держави в особі Міністерства юстиції України виконавчого збору в розмірі 59 630,48 доларів США.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірної ухвали.

Так в своїй апеляційній скарзі скаржник зазначив, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України накладався арешт на кошти боржника-1 через сім днів з моменту фактичного отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 15.03.2017р. апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів Михальської Ю.Б., Скрипки І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017р. апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято до апеляційного провадження та призначено до розгляду на 29.03.2017р.

Розпорядженням від 29.03.2017р. у зв'язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів Скрипки І.М., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2017р. апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято до апеляційного провадження у визначеному складі суддів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2017р. відкладено розгляд справи на 12.04.2017р.

У судове засідання яке відбулось 12.04.2017р. представники Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, боржника-2 та третіх осіб 1-8 не з'явились, про причини неявки суду не відомі, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, боржника-2 та третіх осіб 1-8 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи за відсутності представників Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, боржника-2 та третіх осіб 1-8 є можливим.

Представник позивача (стягувача) в судовому засіданні апеляційної інстанції від 12.04.2017р. заперечив проти вимог викладених в апеляційній інстанції, просив суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.01.2017р. залишити без змін.

Представник відповідача 1 (боржника-1) в судовому засіданні апеляційної інстанції від 12.04.2017р. з урахуванням наданого відзиву заперечив проти вимог викладених в апеляційній скарзі та зазначив, що залишок суми боргу станом на 24.10.2016р. (дату винесення оскаржуваної постанови державного виконавця) складав 596 304, 48 доларів США, оскільки ця сума не була фактично стягнута, виконавчий збір в розмірі 59 630,48 доларів США, розмір якого обчислений саме виходячи залишку суми боргу, стягненню не підлягав, а оскаржувана постанова є противоправною та підлягає скасуванню виходячи із норми ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», просив суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.01.2017р. залишити без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Частиною 5 статті 106 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи,

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі №910/19614/15 позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з Дочірнього підприємства "Промінструмент" та Приватного акціонерного товариства "Монтажлегмаш" на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" основну заборгованість в розмірі 1415500 доларів США 00 центів; стягнуто з Дочірнього підприємства "Промінструмент" на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" 36540 грн. 00 коп. судового збору; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Монтажлегмаш" на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" 36540 грн. 00 коп. судового збору.

28.12.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі №910/19614/15 видано відповідні накази.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі №910/19614/15 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 визнано таким, що не підлягає виконанню повністю наказ №910/19614/15, виданий 28.12.2015 Господарським судом міста Києва про солідарне стягнення з Дочірнього підприємства "Промінструмент" та Приватного акціонерного товариства "Монтажлегмаш" на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" основної заборгованості в розмірі 1415500 доларів США 00 центів.

25.07.2016 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 у справі №910/19614/15 видано відповідні накази.

04.10.2016 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу №910/19614/15 від 25.07.2016, виданого Господарським судом міста Києва. Боржнику надано строк на добровільне виконання наказу - сім днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Також, 04.10.2016 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ДП "Промінструмент" у межах суми звернення стягнення 596304,89 долари США.

24.10.2016 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ДП "Промінструмент" у розмірі 59630,48 доларів США.

Враховуючи вищенаведене, ДП "Промінструмент" звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, посилаючись на те, що зазначена вище постанова про стягнення виконавчого збору була направлена органом ДВС з порушенням вимог ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Також ДП "Промінструмент" у своєму відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що залишок суми боргу станом на 24.10.2016р. (дату винесення оскаржуваної постанови державного виконавця) складав 596 304, 48 доларів США, оскільки ця сума не була фактично стягнута, виконавчий збір в розмірі 59 630,48 доларів США, розмір якого обчислений саме виходячи залишку суми боргу, стягненню не підлягав, а оскаржувана постанова є противоправною та підлягає скасуванню виходячи із норми ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим Кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу"

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями частини 1 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Також у ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Отже, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 була відправлена заявнику 10.10.2016, тобто з порушенням вимог ч.5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження".

У зв'язку з цим, Господарським судом міста Києва визнано незаконними дії та бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, які полягають в тому, що Дочірнє підприємство "Промінструмент" не було своєчасно повідомлено про винесення 04.10.2016 постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", який діяв на час винесення оскаржуваної постанови, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Також слід зазначити що відповідно до ст. 27 ч. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовно того, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України порушено строки направлення боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження"), що призвело до унеможливлення добровільного виконання рішення боржником у передбачений законом строк, а також оскільки залишок суми боргу у розмірі 596 304,89 доларів США не було примусово стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", відповідно розмір виконавчого збору який обчислений саме виходячи із цієї суми в розмірі 59 630,48 доларів США стягненню не підлягав, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення скарги Дочірнього підприємства "Промінструмент".

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що державним виконавцем порушенні строки направлення на адресу боржника постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу №910/19614/15 від 25.07.2016р.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки державним виконавцем порушено строки направлення боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження, то за таких обставин доводи боржника-1, викладені в скарзі, слід визнати правомірними, а скаргу Дочірнього підприємства "Промінструмент задовольнити повністю.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, а тому ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на апелянта.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 85, 99, 101-106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.01.2017р. у справі №910/19614/15 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.01.2017р. у справі №910/19614/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/19614/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка