ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" квітня 2017 р.Справа № 924/164/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Виноградова В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Церера", м. Київ

до державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод", с. Маниківці Деражнянського району Хмельницької області

про спонукання до часткового виконання мирової угоди шляхом стягнення 106787,30 грн.

представники сторін не з'явилися

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить спонукати відповідача до часткового виконання мирової угоди від 11.02.2011 р., затвердженої ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.04.2011 р. у справі №4/3-Б-10 про визнання банкрутом, щодо окремого кредитора - ТОВ "Церера" шляхом стягнення з відповідача 106787,30 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що за умовами мирової угоди від 11.02.2011 р., затвердженої ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.04.2011 р. у справі №4/3-Б-10, відповідач зобов'язався погасити зобов'язання конкурсних кредиторів, в тому числі позивача, однак свої зобов'язання не виконав. При цьому посилається на умови зазначеної вище мирової угоди, положення ст. ст. 3, 15, 16, 202, 509, 525, 526, 530, 599, 651, 652 ЦК України, ст. ст. 193 ГК України, ст. 82 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", п. 3.19 постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Позивач повноважного представника у судове засідання не направив. На адресу суду надіслав клопотання (від 10.04.2017 р.) про розгляд справи без присутності представника у зв'язку з неможливістю явки в судове засідання, за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, письмового відзиву на позов з документальним обґрунтуванням своїх доводів не надав, про причини неявки та неподання доказів не повідомив, своїм процесуальним правом не скористався, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. Ухвали суду направлялись на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та ЄДРЮО, ФОП та ГФ. Ухвали суду від 24.02.2017 р., 13.03.2017 р., 30.03.2017 р. повернуті на адресу суду із відміткою відділення поштового зв'язку - "організація не існує". При цьому судом враховуються положення ст. 64 ГПК України, п. 3.9.1 постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

З огляду на зазначене, враховуючи визначені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.04.2011 р. у справі № 4/3-Б-10 затверджено мирову угоду (далі - мирова угода), укладену 11.02.2011 р. між державним підприємством "Маниковецький спиртовий завод" (боржник) та кредиторами боржника - кредитори, що визнані такими у відповідності до Ухвали Господарського суду Хмельницької області у справі №4/3-Б-10.

Також припинено процедуру розпорядження майном боржника, скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, провадження у справі №4/3-Б -10 припинено.

Згідно з п. 3.1 мирової угоди вона є домовленістю між боржником та кредиторами стосовно порядку і умов погашення боргів боржника.

Зокрема, заборгованість боржника перед кредиторами четвертої черги, що затверджені ухвалою господарського суду Хмельницької області у справі № 4/3-Б-10 від 07.06.2010 р., становить 4071038,37 грн., в тому числі перед ТОВ "Компанія "Церера" - 3844321,51 грн. (п. 4.5.1 мирової угоди).

За умовами п. 4.5.2 мирової угоди заборгованість боржника перед кредиторами четвертої черги підлягає розстроченню у сплаті строком на 72 місяці через 44 місяці з дня затвердження мирової угоди господарським судом Хмельницької області. Боржник зобов'язується здійснювати виплату даної заборгованості щомісячно в сумі 56 542,05 грн. (останній 72 місяць 56 552,82 грн.) шляхом перерахування коштів на розрахункові рахунки кредиторів у рівних частинах та пропорційно до суми вимог кожного кредитора, зокрема ТОВ "Компанія "Церера" - 53393,35 грн. (останній 72 місяць 53393,65 грн.).

Незалежно від встановлених даною мировою Угодою строків, допускається дострокове погашення боржником заборгованості перед кредиторами (п. 6.1 мирової угоди).

У зв'язку із невиконанням умов мирової угоди стосовно ТОВ "Компаніч Церера", останнє звернулося до суду із позовом про спонукання відповідача до часткового виконання мирової угоди від 11.02.2011 р., затвердженої ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.04.2011 р. у справі №4/3-Б-10 про визнання банкрутом, щодо окремого кредитора - ТОВ "Церера" шляхом стягнення з відповідача 106787,30 грн.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З огляду на зазначене та відповідно до ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України затверджена судом мирова угода є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, 04.04.2011 р. ухвалою господарського суду Хмельницької області у справі №4/3-Б-10 затверджено мирову угоду від 11.02.2011 р., укладену між боржником - державним підприємством "Маниковецький спиртовий завод" та кредиторами боржника, які визнані такими у відповідності до ухвали господарського суду Хмельницької області у справі №4/3-Б-10, та погоджену начальником Деражнянського відділення Хмельницької МДПІ.

За умовами мирової угоди від 11.02.2011 р., затвердженої ухвалою господарського суду Хмельницької області від 04.04.2011 р. у справі №4/3-Б-10, визнана сума вимог ТОВ "Компанія "Церера" в розмірі 3844321,51 грн. підлягала розстроченню у сплаті строком на 72 місяці через 44 місяці з дня затвердження мирової угоди господарським судом Хмельницької області. Боржник зобов'язаний здійснювати виплату даної заборгованості щомісячно шляхом перерахування коштів на розрахункові рахунки кредиторів у рівних частинах та пропорційно до суми вимог кожного кредитора, зокрема, ТОВ "Компанія "Церера" - 53393,35 грн. (останній 72 місяць 53393,65 грн. (п. 4.5.2 мирової угоди).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Позивач просить спонукати відповідача до часткового виконання мирової угоди шляхом стягнення з відповідача на свою користь 106787,30 грн. за період з 04.12.2014 р. по 04.02.2015 р. (2 місяці по 53393,65 грн.).

Однак, за умовами затвердженої мирової угоди сума щомісячного платежу, який відповідач повинен здійснювати на користь ТОВ "Компанія "Церера" після закінчення 44-місячного строку з дня затвердження мирової угоди, становить 53393,35 грн. А тому за період, за який заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за мировою угодою (з 04.12.2014 р. по 04.02.2015 р.), відповідач повинен був сплатити на користь позивача 106786,70 грн. (2 місяці по 53393,35 грн.).

З матеріалів справи убачається, що своїх зобов'язань щодо виплати позивачу 106786,70 грн. заборгованості за мировою угодою за заявлений період - з 04.12.2014 р. по 04.02.2015 р. відповідач не виконав, доказів перерахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора ТОВ "Компанія "Церера", як це визначено п. 4.5.2 затвердженої мирової угоди, не надав. З огляду на зазначене, у позивача виникло право вимагати від відповідача виконання передбачених мировою угодою зобов'язань за заявлений період з 04.12.2014 р. по 04.02.2015 р. щодо сплати 106786,70 грн. (по 53393,35 грн. щомісяця). Доказів протилежного суду не подано.

Відповідно до п. 3.19 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов'язків за цією угодою: - якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах; - якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Згідно зі ст. 18. Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час затвердження мирової угоди ухвалою суду від 04.04.2011 р.) у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов'язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов'язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України. Зазначені вимоги до виконавчого документа містяться і у ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. №1404-VIII.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвала господарського суду Хмельницької області від 04.04.2011 р. у справі № 4/3-Б-10 не містить усіх даних, що мають зазначатись у виконавчому документі відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, у вказаній ухвалі не зазначені: місцезнаходження та ідентифікаційний код юридичної особи стягувача, дата набрання законної сили ухвалою суду та строк пред'явлення її до виконання. Також вищевказана ухвала не скріплена гербовою печаткою.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, оскільки ухвала господарського суду Хмельницької області від 04.04.2011 р. у справі №4/3-Б-10, якою затверджено мирову угоду, не має статусу виконавчого документа, та враховуючи неналежне виконання відповідачем умов мирової угоди щодо сплати заборгованості за період 04.12.2014 р. по 04.02.2015 р. по 53393,35 грн. щомісячно, вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів у розмірі 106787,30 грн. підлягають частковому задоволенню, а саме: в сумі 106786,70 грн. (правова позиція щодо стягнення заборгованості за мировою угодою викладена у постановах Вищого господарського суду України у справі №910/21940/15 від 26.01.2016р., №910/7550/15-г від 27.10.2015р.). У позові в частині стягнення 0,60 грн. належить відмовити.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 33, 43, 49, 82, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Церера", м. Київ до державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод", с. Маниківці Деражнянського району Хмельницької області про спонукання до часткового виконання мирової угоди шляхом стягнення 106787,30 грн. задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Маниковецький спиртовий завод", Хмельницька область, Деражнянський район, с. Маниківці, вул. Кірова, буд. 17 (код 00374918) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Церера", м. Київ, вул. Кропивницького, буд. 18, оф. 34 (код 33344160) 106786,70 грн. (сто шість тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 70 коп.), 1601,80 грн. (одну тисячу шістсот одну гривню 80 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Повне рішення складено 20.04.2017 р.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 4 прим.: 1 - до справи, 2, 3 - позивачу (03022, м. Київ, вул. Васильківська, 34, корпус Г, офіс 209; м. Київ, вул. Шосе Харківське, 56, кв. 57), 4 - відповідачу (32244, Хмельницька область, Деражнянський район, с. Маниківці, вул. Кірова, 17). Всім рек. з пов. про вруч.