КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р. Справа№ 910/18698/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Буравльова С.І.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Леонтьєв Є.Е.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віллерой енд Бох Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2016р. у справі №910/18698/16 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віллерой енд Бох Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбудмаркет"

про стягнення 2894664,46 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості в сумі 2894664,46 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.12.2016р. у справі №910/18698/16 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, тому підлягають залишенню без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при укладенні договору купівлі-продажу від 26.04.2010р. його сторони погодили застосування до спірних правовідносин законодавства Федеративної Республіки Німеччина, а не українського законодавства, яке було застосовано місцевим судом.

Позивач зазначає, що договір купівлі-продажу від 26.04.2010р. та митні декларації відповідають вимогам німецького законодавства, а тому є належними доказами поставленого товару.

Крім того, Позивач стверджує, що місцевим судом порушено норми матеріального права, оскільки відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до Міністерства юстиції Федеральної Республіки Німеччина.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.01.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 07.02.2017р. У судових засіданнях 07.02.2017р. та 28.02.2017р. оголошувались перерви до 14.03.2017р.

06.02.2017р. Відповідач до суду подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення місцевого суду залишити без змін.

Розпорядженням від 13.03.2017р. у зв'язку з участю судді Тищенко А.І. у XIV позачерговому з'їзді суддів України, яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Власова Ю.Л., суддів Корсакової Г.В., Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2017р. колегією суддів в зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.03.2017р. У судовому засіданні 14.03.2017р. оголошено перерву до 11.04.2017р.

Розпорядженням від 10.04.2017р. у зв'язку із перебуванням судді Корсакової Г.В. на лікарняному, яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Власова Ю.Л., суддів Буравльова С.І., Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2017р. колегією суддів в зазначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.04.2017р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

31.08.2016р. між Компанією "Віллерой енд Бох АГ" та Позивачем було укладено договір відступлення права вимоги відповідно до якого Компанія "Віллерой енд Бох АГ" є кредитором Відповідача в частині зобов'язань, що випливають з договору купівлі-продажу сантехнічних виробів від 26.04.2010р., а саме в частині права вимагати від Відповідача сплати боргу в розмірі 100578,96 євро за поставлене сантехнічне обладнання, та зацікавлена в уступці даного права вимоги на користь Позивача.

Відповідно до п.1 параграфу 1 договору Компанія "Віллерой енд Бох АГ" передає (відступає) на користь Позивача, а Позивач набуває в повному обсязі право вимоги до Відповідача.

Вказаним правочином визначено, що зобов'язанням є зобов'язання Відповідача сплатити Компанії "Віллерой енд Бох АГ" на підставі договору купівлі-продажу сантехнічних виробів борг за поставлене сантехнічне обладнання в розмірі 100578,96 євро; право вимоги - це право Компанії "Віллерой енд Бох АГ" вимагати від Відповідача виконання зобов'язання, а також всіх інших пов'язаних з зобов'язаннями виплат, в тому числі, але не виключно штрафи, пені, збитки; ціна уступки - сума в розмірі 100578,96 євро.

Згідно з п.1 параграфу 2 договору в обмін на передане право вимоги Позивач протягом п'яти років з моменту підписання цього договору сплачує Компанії "Віллерой енд Бох АГ" ціну уступки.

Відповідно до п.2, 5 параграфу 2 договору оплата ціни уступки здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Компанії "Віллерой енд Бох АГ". Грошові зобов'язання Позивача зі сплати ціни уступки будуть вважатись належним чином виконаними з моменту надходження грошових коштів на рахунок Компанії "Віллерой енд Бох АГ".

Згідно з п.1 параграфу 4 договору договір уступки права вимоги регулюється та тлумачиться відповідно до законодавства України. Відповідно до п.4 параграфу 4 договору останній вступає в силу в день його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Посилаючись на отримання права вимоги до Відповідача на підставі вказаного вище договору Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення 2894664,46 грн (що еквівалентно100578,96 євро).

В якості доказів наявності у Відповідача грошового зобов'язання в сумі 100578,96 євро перед Позивачем, останній надав до матеріалів справи копію договору купівлі-продажу від 26.04.2010р., загальні умови купівлі-продажу в редакції від 01.08.2012р., інвойси, накладні (за період з жовтня 2013р. по жовтень 2014р.), митні декларації (за період з грудня 2013р. по листопад 2014р.).

Примірник договору купівлі-продажу від 26.04.2010р. перекладений на українську мову ОСОБА_3 Відповідно до вказаного примірнику договір від 26.04.2010р. є чинним з 01.05.2010р. по 31.03.2011р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач, як на підставу позовних вимог, посилається на уступлення йому Компанією "Віллерой енд Бох АГ" права вимоги за договором купівлі-продажу від 26.04.2010р., укладеним між Компанією "Віллерой енд Бох АГ" та Відповідачем, в сумі 100578,96 євро за поставлений Компанією "Віллерой енд Бох АГ" Відповідачу товар у період з жовтня 2013р. по жовтень 2014р.

Разом із тим, як вбачається з умов договору купівлі-продажу від 26.04.2010р., укладеного між Компанією "Віллерой енд Бох АГ" та Відповідачем, вказаний договір був чинний з 01.05.2010р. по 31.03.2011р., та сторонами не продовжувався. Доказів поставки товару у період його дії Позивач суду не подав. Отже, товар, який вказаний Позивачем у інвойсах, накладних та деклараціях, як поставлений у період з жовтня 2013р. по жовтень 2014р., не міг бути поставленим за договором купівлі-продажу від 26.04.2010р., укладеним між Компанією "Віллерой енд Бох АГ" та Відповідачем, оскільки даний договір на цей час припинив свою дію.

Посилання Позивача на встановлення договірних відносин та поставку товару Відповідачу у відповідності з Загальними умовами купівлі-продажу, на які є посилання у договорі купівлі-продажу від 26.04.2010р., також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вказаний договір купівлі-продажу припинив свою дію 31.03.2011р., а подані Позивачем до позову Загальні умови купівлі-продажу діють в редакції від 01.08.2012р., коли даний договір вже не діяв.

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що у Відповідача була відсутня заборгованість за договором купівлі-продажу від 26.04.2010р., відповідно у Компанії "Віллерой енд Бох АГ" були відсутні вимоги за вказаним договором, які б вона могла передати Позивачу.

Також Позивачем на підтвердження позовних вимог подані суду інвойси, накладні (за період з жовтня 2013р. по жовтень 2014р.) та митні декларації (за період з грудня 2013р. по листопад 2014р.).

З наданих інвойсів та накладних вбачається, що всі вони є односторонніми документами, складеними Компанії "Віллерой енд Бох АГ", які не містять підписів Відповідача. При цьому, суд оцінює вказані докази з урахуванням того, що Позивачем не подано суду доказів замовлення Відповідачем вказаного в інвойсах і накладних товару, погодження його номенклатури, кількості, вартості, умов постави та оплати. В той же час, Відповідач заперечує договірні відносини з Компанією "Віллерой енд Бох АГ", замовлення та отримання вказаного товару.

Щодо поданих Позивачем митних декларацій німецької митниці, вбачається, що дані декларації підтверджують вивезення товару на адресу Відповідача, умови поставки DDU Магдебург, країна призначення Україна. Відповідно до Правил Інкотермс при поставці товарів на умовах DDU продавець зобов'язаний надати нерозвантажений товар у розпорядження покупця або іншої особи, названої покупцем, на будь-якому прибулому транспортному засобі, у названому місці призначення, в узгоджену дату або в межах періоду, узгодженого для поставки. При цьому, продавець несе всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту здійснення його поставки у відповідності з вказаними вище умовами.

Оцінюючи вказані декларації суд звертає увагу, що вони підтверджують вивезення товару з території Німеччини, проте доказів погодження з Відповідачем умов поставки DDU Магдебург Позивач суду не подав, доказів передачі товару у розпорядження Відповідача або уповноваженої їм особи на умовах DDU Магдебург Позивач також суду не подав. При цьому, відповідно до довідки Київської міської митниці ДФС від 07.11.2016р. інформація щодо митного оформлення вказаного товару у митниці відсутня.

Отже, обставини вивезення Компанією "Віллерой енд Бох АГ" товару, вказаного у зазначених митних деклараціях, ще не підтверджують фактів виконання Компанією умов поставки DDU Магдебург та надання вказаного Позивачем товару у розпорядження Відповідача або уповноваженої їм особи.

Також, у апеляційному суд Позивач подав електронний лист від 31.10.2014р. компанії TIR Logistik Gmbh, з якого вбачається перевезення з Магдебурга в Україну якогось вантажу для Відповідача, при цьому доказів, підтверджуючих, який саме вантаж перевозився, його номенклатура та кількість Позивач суду не подав. Також, Позивач не подав суду доказів підтверджуючих, що Компанія "Віллерой енд Бох АГ" дійсно передавала компанії TIR Logistik Gmbh спірний товар для Відповідача.

Оцінюючи подані Позивачем та Відповідачем докази у їх сукупності апеляційний суд погоджується з місцевим судом, що Позивачем не доведено факту здійснення поставки та передачі спірного товару вартістю 100578,96 євро Відповідачу або уповноваженій ним особі за договором купівлі-продажу від 26.04.2010р., укладеним між Компанією "Віллерой енд Бох АГ" та Відповідачем, тому місцевий суд правильно відмовив у позові.

Апеляційний суд не погоджується з доводом Позивача, що місцевий суд неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до Міністерства юстиції Федеральної Республіки Німеччина.

Як вбачається з клопотання Позивача останній просив з'ясувати, чи дійсно вказаний у митних деклараціях товар вивозився з території Німеччини та чи дійсно подані Позивачем декларації зареєстровані у базі даний.

Апеляційний суд вважає, що факт вивезення вказаного у митних деклараціях товару з території Німеччини не заперечується, проте даний факт сам по собі не підтверджує обставин виконання Компанією "Віллерой енд Бох АГ" умов поставки DDU Магдебург та надання вказаного Позивачем товару вартістю 100578,96 євро у розпорядження Відповідача або уповноваженої їм особи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.33-34, 43, 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віллерой енд Бох Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2016р. у справі №910/18698/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2016р. у справі №910/18698/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.І. Буравльов

Л.В. Чорна