ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"20" квітня 2017 р. Справа № 19/49-10

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Тарасова І. В., суддя Шевель О. В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 (вх. № 4186 від 18.04.2017) про розподіл судових витрат за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.02.2017 у справі № 19/49-10

за заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Білопілля Сумської області

до Фермерського господарства "Садко Р.І.", с. Нижня Сироватка Сумської області

про банкрутство,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Сумської області від 12.05.2010 порушено провадження у справі № 19/49-10 про банкрутство Фермерського господарства "Садко Р.І.".

Постановою господарського суду Сумської області від 28.04.2011 року боржника у даній справі визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Чупруна Є.В.

27.10.2014 ліквідатор звернувся до суду в межах даної справи про банкрутство із заявою № 02-01/19/49-10/1303 про визнання недійсним договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування до нього від 26.12.2009 і угоди про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, що укладені між Фермерським господарством "Садко Р.І." та ОСОБА_1.

Вказана заява розглядалась судами першої, апеляційної та касаційної інстанції неодноразово.

При повторному новому розгляді, ухвалою Господарського суду Сумської області від 14.02.2017 заяву ДПІ у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про заміну у справі сторони її правонаступником задоволено, замінено кредитора у справі № 19/49-10 Сумську об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Сумській області на Державну податкову інспекцію у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, відкладено розгляд заяви ліквідатора Чупруна Є.В. від 16.10.2014 № 02-01/19/49-10/1303 про визнання договору недійсним в судове засідання на 02 березня 2017 року на 12 год. 00 хв. Стягнуто з ОСОБА_1 в доход Державного бюджету м. Суми 850,00 грн. штрафу за невиконання вимог ухвал господарського суду Сумської області тощо.

ОСОБА_1 з вказаною ухвалою в частині накладення на нього штрафу не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.01.2017 у справі №19/49-10 в частині накладення на нього штрафу у розмірі 850,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду у справі №19/49-10 від 13.03.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.02.2017 в частині стягнення з ОСОБА_1 в доход Державного бюджету України штраф у розмірі 850 грн. скасовано.

18.04.2017 від ОСОБА_1 надійшла заява про розподіл судового збору за подання апеляційної скарги (вх.4186) на ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.02.2017 в частині стягнення з ОСОБА_1 в доход Державного бюджету України штраф у розмірі 850 грн.

Розглянувши вказану заяву, колегія суддів дійшла висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на таке.

Предметом розгляду в суді апеляційної інстанції було питання щодо правомірності накладення на ОСОБА_1 штрафу, у відповідності до приписів частини 5 статті 83 ГПК України.

Скасовуючи ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.02.2017 у справі №19/49-10 в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу, апеляційним господарським судом не виявлено в діях ОСОБА_1 ознак вини за невиконання вимог суду, виходячи з матеріалів справи та обставин, які склалися в процесі розгляду заяви ліквідатора від 27.10.2014 № 02-01/19/49-10/1303.

З матеріалів справи також вбачається, що станом на момент оскарження заявником ухвали Господарського суду Сумської області від 14.02.2017, судом першої інстанції заява ліквідатора від 27.10.2014 № 02-01/19/49-10/1303 про визнання недійсним договору купівлі-продажу зернозбирального комбайну та устаткування до нього від 26.12.2009 і угоди про залік зустрічних грошових вимог від 22.01.2010, що укладені між Фермерським господарством "Садко Р.І." та ОСОБА_1, в межах розгляду якої на ОСОБА_1 накладено штраф, по суті не розглянута, відповідного судового рішення в матеріалах справи не має.

Отже, при розгляді оскаржуваної ухвали, судом апеляційної інстанції лише встановлено неправомірність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для накладення відповідальності на ОСОБА_1 за невиконання вимог суду. Колегією суддів не вирішувалось питання щодо вирішення заяви ліквідатора про визнання недійсним договору по суті та, відповідно, встановлення вини однієї із сторін у цих правовідносинах.

Розподіл сплачених сум судового збору між сторонами здійснюється господарським судом за загальними правилами статті 49 ГПК України за результатами розгляду спору по суті.

Приписами процесуального законодавства, зокрема, ч.5 ст. 49 ГПК України передбачено, що стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

А частиною 7 ст. 49 ГПК України визначено, що якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пунктом 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 11113 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Отже, виходячи з системного аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що новий розподіл судових витрат суд апеляційної інстанції здійснює лише у разі скасування та прийняття нового рішення по суті заявлених вимог. У разі ж скасування апеляційною інстанцією рішення суду першої інстанції або постанови апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд для розгляду по суті, судові витрати підлягають розподілу тим судом, який вирішує спір по суті за результатами нового розгляду, тобто, місцевим господарським судом або апеляційним господарським судом.

Враховуючи те, що у даному випадку судом апеляційною інстанцією нового рішення по суті спору не приймалось, лише скасовано ухвалу суду першої інстанції про накладення на сторону спірних правовідносин відповідальності за невиконання вимог суду, а також враховуючи, що розподіл судових витрат, в том числі і за подання апеляційної скарги має відбутись при винесенні остаточного рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні поданої ОСОБА_1 заяви про розподіл судового витрат.

Виходячи з положень статті 7 Закону України «Про судовий збір», відсутні підстави і для повернення судового збору з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 49, 86, 88 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви (від 18.04.2017 вх.№4186) про розподіл судових витрат.

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Тарасова І. В.

Суддя Шевель О. В.