ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2017р. Справа № 914/248/17

За позовною заявою: Львівського міського центру зайнятості, м. Львів

до відповідача: Державної екологічної інспекції у Львівській області, м. Львів

про стягнення 5 298,83 грн.

Суддя Ділай У.І.

Секретар Климишин Ю О.

За участю представників:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: не зявився

Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається справа за позовом Львівського міського центру зайнятості до відповідача Державної екологічної інспекції у Львівській області про стягнення 5 298,83 грн.

Ухвалою суду від 10.02.2017р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 23.02.2017р.

23.02.2017р. від позивача на виконання вимог ухвали суду поступила Довідка №10/866 від 22.02.2017р., що у провадженні господарських судів України або інших органів, які в межах своєї компетенції вирішують спір немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, та немає рішень цих органів з такого спору.

Окрім того, 23.02.2017р. позивачем подано суду Клопотання про витребування в порядку ст. 38 ГПК України доказів (документального підтвердження) про зарахування коштів допомоги по безробіттю ОСОБА_1 на картковий рахунок №, який відкритий у Західному ГРУ ПАТ КБ ПриватБанк, код ЄДРПОУ 325321, які Львівським міським центром зайнятості через органи УДКСУ у Львівській області перераховані до банку:

- кошти у сумі 70,65 грн. дата перерахування 13.05.2016 року, відомість №276(76);

- кошти у сумі 1 130,42 грн. дата перерахування 23.05.2016 року, відомість №312(79);

- кошти у сумі 918,46 грн. дата перерахування 10.06.2016 року, відомість №363(87);

- кошти у сумі 1 130,42 грн. дата перерахування 21.06.2016 року, відомість №398(95);

- кошти у сумі 1 342,37 грн. дата перерахування 14.07.2016 року, відомість №444(104);

- кошти у сумі 706,51 грн. дата перерахування 27.07.2016 року, відомість №480(110);

23.02.2017р. за вх.№7450/17 від відповідача через канцелярію суду поступив Відзив на позовну заяву, в якому Державна екологічна інспекція у Львівській області просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні 23.02.2017р. підтримав клопотання про витребування документів у Західного ГРУ ПАТ КБ ПриватБанк, а саме доказів (документального підтвердження) про зарахування коштів допомоги по безробіттю ОСОБА_1 на картковий рахунок №.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 23.02.2017р. не забезпечив.

Ухвалою від 23.02.2017р. розгляд справи відкладено на 14.03.2017р. та витребувано у Західного ГРУ ПАТ КБ ПриватБанк докази (документальне підтвердження) про зарахування коштів допомоги по безробіттю ОСОБА_1 на картковий рахунок.

Представник позивача в судовому засіданні 14.03.2017р. позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.03.2017р. проти задоволення позову заперечив.

Західне ГРУ ПАТ КБ Приватбанк вимог ухвали суду від 23.02.2017р. не виконало, витребуваних судом документів не надало.

В судовому засіданні 14.03.2017р. оголошено перерву до 28.03.2017р.

Представник позивача в судове засідання 28.03.2017р. заявив, що відповіді від банку на запит про зарахування коштів, йому ще не надходило.

Представник відповідача в судове засідання 28.03.2017р. зявився.

27.03.2017р. від ПАТ КБ Приватбанк надійшов лист за вх.№11609/17, в якому банк повідомляє, що на даний момент відбувається збір інформації згідно запиту суду, в звязку з чим відповідь буде підготовлена та направлена протягом 10 робочих днів.

В судовому засіданні 28.03.2017р. оголошено перерву до 05.04.2017р.

05.04.2017р. представником позивача подано клопотання про продовження строку вирішення спору, у звязку із відсутністю інформації від ПАТ КБ Приватбанк щодо зарахування ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в сумі 5 298,83 грн.

Представник позивача в судовому засіданні 05.04.2017р. підтримав клопотання про продовження строків розгляду спору, в порядку ст. 69 ГПК України, просив суд таке задоволити, задля отримання документів від ПАТ КБ Приватбанк.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 05.04.2017р. не забезпечив.

Ухвалою від 05.04.2017р. продовжено строк вирішення спору та розгляд справи відкладено на 21.04.2017р.

Позивач та відповідач в судове засідання 21.04.2017р. явку повноважних представників не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

ОСОБА_1 будучи звільненим 09.03.2016р. з Державної екологічної інспекції у Львівській області відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України зареєструвався 15.03.2016р. у Львівському міському центрі зайнятості з метою пошуку роботи.

Відповідно до наказу Львівського міського центру зайнятості ОСОБА_1 було надано статус безробітного 15.03.2016р. і було призначено допомогу з безробіття, та розпочато виплату допомоги з безробіття відповідно до п.п. 1,3,4 ст.22 та п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Виплата допомоги по безробіттю була проведена за період з 10.04.2016р. по 23.06.2016р. у сумі 5 298,83 грн.

Наказом Державної екологічної інспекції у Львівській області від 19.07.2016 року №58-К ОСОБА_1 поновлено на роботі з 10.03.2016р. на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2016р. №813/1172/16 та на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.07.2016р. ВП №51610608 Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова.

В порядку досудового врегулювання спору, Львівським міським центром зайнятості 02.08.2016р. скеровано відповідачу претензію про повернення коштів в суму 5 298,83 грн., яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

Спір виник внаслідок того, що відповідач добровільно не повернув кошти, які були виплачені ОСОБА_1 як допомога з безробіття. Відтак, Львівський міський центр зайнятості звернувся до господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 5 298,83грн.

Відповідач не погодився із даним позовом, виходячи з наступного.

Наказом Державної екологічної інспекції у Львівській області від 25.02.2016р. № 14-к та від 29.02.2016р. №23-к 29.02.2016р. «Щодо звільнення з роботи в зв'язку зі скороченням штатної чисельності працівників»; звільнено ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Львівської області державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Львівської області.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.06.2016р. та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2016р. визнано протиправним та скасовано накази Державної екологічної інспекції у Львівській області від 25.02.2016р. № 14-к та від 29.02.2016р. №23-к 29.02.2016р. «Щодо звільнення з роботи в зв'язку зі скороченням штатної чисельності працівників»; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Львівської області державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Львівської області; стягнуто з Державної екологічної інспекції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 7354,38 грн., з врахуванням податків, зборів та обов'язкових платежів.

Як повідомив відповідач, наказом №58-к від 19.07.2016р. ОСОБА_1 поновлено на посаді та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми за 1 місяць в сумі 2340,02 грн., а решта суми в розмірі 5014,36 грн. буде виплачено ОСОБА_1 у лютому 2017 року.

Також відповідач зазначив, що ОСОБА_1 при звільненні у зв'язку з скороченням чисельності і штату працівників виплачено вихідну допомогу в розмірі 2507,18 грн.

За твердженням відповідача, Держекоінспекція не була обізнана з фактом отримання ОСОБА_1 соціальних виплат згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та на виконання рішення суду про поновлення на роботі відповідач виплатив останньому середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2340,02 грн. (за перший місяць) та вказав, що найближчим часом буде доплачено решту визначеної судом суми. Тобто, роботодавцем сплачено кошти працівникові, понесено матеріальні витрати, іншими словами, компенсовано кошти, які через незаконне звільнення не виплачувалися у вигляді заробітної плати щомісячно, у зв'язку з чим задоволення позовних вимог, період нарахування яких частково охоплюється сплаченими відповідачем сумами, призведе до подвійної відповідальності Держекоінспекції як роботодавця, що є неприпустимим.

Також, відповідач звернув увагу, що Держекоінспекція є державним органом, який повністю утримується з Державного бюджету, це призведе до подвійної переплати бюджетних коштів.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно із п. 8 ст. 1 Закону України «Загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

Статтями 34, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов'язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Відповідно до п. 10, п. 11 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», роботодавцем є власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та фізичні особи, які використовують найману працю, найманий працівник - це фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації або у фізичної особи.

Згідно із матеріалами справи, що ОСОБА_1 працював в Державній екологічній інспекції у Львівській області на посаді головного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Львівської області державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Львівської області та отримував заробітну плату саме в цьому органі.

Судом встановлено, що позивачем було виплачено третій особі допомогу з безробіття у сумі 5 298,83грн.; незаконність звільнення з посади вказаної особи відповідачем встановлена судовим рішенням, яким і було поновлено на посаді

Відтак, оскільки Львівським окружним адміністративним судом фактично визнано наказ про звільнення гр. ОСОБА_1 незаконним та скасовано його, при цьому цей наказ став підставою для втрати гр. ОСОБА_1 заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для призначення та виплати йому допомоги по безробіттю, тому позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у відповідності до ст.ст.34, 35 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ОСОБА_1

Таким чином, відповідач зобов'язаний на підставі частини четвертої статті 35 Закону сплатити позивачу грошові кошти у сумі 5 298,83грн.

Разом з тим, Державна екологічна інспекція у Львівській області не позбавлена звернутися з відповідним позовом до ОСОБА_1 з метою захисту своїх прав та законних інтересів.

Що ж до подвійного притягнення до відповідальності заявленого відповідачем, то слід зазначити, що стягнення грошових коштів за вимушений прогул та стягнення виплаченого забезпечення в порядку статті 35 Закону не є одним і тим же видом юридичної відповідальності.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідальність роботодавця за порушення Закону чітко регулюється статтею 38 Закону.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, доводи відповідача, викладені ним у відзиві, суд вважає непереконливими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства України, спростовуються матеріалами та встановленими обставинами справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції №18 від 26.12.2011р. якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Судовий збір у справі на підставі ст. 49 ГПК України покладається на відповідача та підлягає стягненню в дохід державного бюджету, оскільки позивач відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1.Позовні вимоги задоволити.

2.Стягнути з Державної екологічної інспекції у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 98, ідентифікаційний код 38057086) на користь Львівського міського центру зайнятості (79060, м. Львів, вул. Кн. Ольги, 122, ідентифікаційний код 25555035) 5 298,83грн. надмірно виплачених коштів.

3.Стягнути з Державної екологічної інспекції у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 98, ідентифікаційний код 38057086) в доход державного бюджету 1600,00 грн. судового збору

4.Накази видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 25.04.2017р.

Суддя Ділай У.І.