КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Справа№ 910/21925/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Сотнікова С.В.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися.

від відповідача: не зявилися.

від третьої особи: ліквідатор, арбітражний керуючий Кучак Ю.Ф. - свідоцтво №149 від 18.02.2013

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Універсальний торговий дім „Меркурій" на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.02.2017 року

у справі № 910/21925/16 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства „ВіЕс Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Універсальний торговий дім „Меркурій"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю „Інтертехніка"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ПАТ „ВіЕс Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ „Універсальний торговий дім „Меркурій" про визнання ПАТ „ВіЕс Банк" зареєстрованим учасником призначеного на 02.12.2016 року організатором аукціону - ТОВ „Універсальний торговий дім „Меркурій" аукціону з продажу майна ТОВ „Інтертехніка" в процедурі банкрутства, а саме Лот № 2 - нежилі приміщення торгово-розважального комплексу з №l по №10 (групи приміщень №15), з №ХVІ по №ХХ, №№ХХV, XXVI підвалу, з №1 по №82 (групи приміщень №5) першого поверху, з №1 по №59 (групи приміщень №7), №№II, III, IV, V другого поверху загальною площею 8439,30 кв. м.: місцезнаходження: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (літера "А") за стартовою ціною 125 522 771,20 грн. без ПДВ та просило зобов'язати організатора аукціону ТОВ „Універсальний торговий дім „Меркурій" допустити ПАТ „ВіЕс Банк" до участі в аукціоні призначеному на 02.12.2016 року з продажу майна ТОВ „Інтертехніка" в процедурі банкрутства по Лоту № 2.

В обґрунтування позовних вимог в поданій позовній заяві позивач посилається на порушення відповідачем як організатором аукціону з продажу заставного майна банкрута - ТОВ „Інтертехніка", а саме лота № 2: нежилі приміщення торгово-розважального комплексу з №l по №10 (групи приміщень №15), з №ХVІ по №ХХ, №№ХХV, XXVI підвалу, з №1 по №82 (групи приміщень №5) першого поверху, з №1 по №59 (групи приміщень №7), №№II, III, IV, V другого поверху загальною площею 8439,30 кв. м.: місцезнаходження: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г (літера "А") умов підготовки вказаного аукціону, зокрема, шляхом перешкоджання позивачу як потенційному учаснику останнього подати організатору аукціону заяву на участь в даному аукціоні та зареєструватись на участь в другому повторному аукціоні з продажу майна ТОВ „Інтертехніка" по лоту № 2.

Тобто, звертаючись до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів позивач має на меті прийняти участь у спірному аукціоні, проте внаслідок оскаржуваних дій відповідача, ПАТ „ВіЕс Банк" позбавлене можливості прийняти участь в означених торгах.

За наслідками розгляду заявлених вимог ухвалою господарського суду міста Києва від 07.02.2017 року у справі № 910/21925/16 провадження у справі припинено на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Приймаючи оскаржувану ухвалу місцевим судом зазначено, що другий повторний аукціон з продажу майна банкрута - ТОВ „Інтертехніка", призначений на 02.12.2016 року визнаний таким, що відбувся. Згідно протоколу № 01-09/39 від 02.12.2016 року про проведення аукціону, переможцем по лоту № 2 визнано ТОВ „АТІ Інвестмент", яким запропоновано ціну - 5 020 911, 04 грн., а відтак оскільки позовні вимоги позивача були заявлені щодо визнання ПАТ „ВіЕс Банк" зареєстрованим учасником призначеного на 02.12.2016 року вказаного аукціону, а також зобов'язання організатора аукціону ТОВ „Універсальний торговий дім „Меркурій" допустити ПАТ „ВіЕс Банк" до участі в аукціоні, то на момент розгляду справи у суді першої інстанції предмет спору був відсутній, з огляду на що суд дійшов висновку про припинення провадження у справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 07.02.2017 року та прийняти нове рішення, яким провадження у справі припинити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги, відповідач вказує, що позовна заява банку не підлягає розгляду в позовному провадженні, а повинна розглядатись у межах справи про банкрутство.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 910/21925/16 від 03.04.2017 року, для розгляду зазначеної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Суховий В.Г., судді: Хрипун О.О., Коротун О.М.

04.04.2017 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Суховий В.Г. (доповідач), судді Хрипун О.О., Коротун О.М. заявлено самовідвід від розгляду справи № 910/21925/16 на підставі ст. 20 ГПК України, оскільки визначення колегії суддів для розгляду даної справи здійснено без дотримання вимог ч. 3 ст. 2-1 ГПК України щодо визначення судді з урахуванням спеціалізації.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2014 року вищезазначену заяву колегії суддів про самовідвід у справі № 910/21925/16 задоволено, справу № 910/21925/16 передано на повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу ТОВ „Універсальний торговий дім „Меркурій". у справі № 910/21925/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Сотнікова С.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 18.04.2017 року за участю повноважних представників сторін та третьої особи.

Представник третьої особи в судовому засіданні 18.04.2017 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 07.02.2017 року та прийняти нове рішення, яким провадження у справі припинити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представники позивача та третьої особи в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

18.04.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представника третьої особи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ТОВ „Універсальний торговий дім „Меркурій" слід відмовити, а ухвалу господарського суду міста Києва від 07.02.2017 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 року по справі № 910/24994/15 ТОВ „Інтертехніка" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.

В свою чергу, банком заявлено позов про визнання його зареєстрованим учасником призначеного на 02.12.2016 року організатором аукціону - ТОВ „Універсальний торговий дім „Меркурій" аукціону з продажу майна ТОВ „Інтертехніка" в процедурі банкрутства у межах справи № 910/24994/15.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 2343-XII (в редакції, чинній з 19.01.2013 року).

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

В силу положень ч. 10 ст. 16 ГПК України, справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої ст. 12 цього кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 Закону № 2343-XII (в редакції, чинній з 19.01.2013 року), відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, тощо.

Системний аналіз положень Закону № 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону № 2343-XII мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону № 2343-XII); за позовом розпорядника майна (частина дев'ята статті 22 Закону № 2343-XII); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону № 2343-XII); за заявою керуючого санацією (частина п'ята статті 28 Закону № 2343-XII); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону № 2343-XII).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. (Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 13.04.2016 року у справі № 908/4804/14).

Відповідно до положень ч. 8 ст. 44 Закону спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Тобто, враховуючи особливості процедури банкрутства, господарський суд вирішує у межах розгляду справи про банкрутство спори, безпосередньо пов'язані із здійсненням провадження в такій справі.

Однак всупереч зазначеним положенням, позивач звернувся з позовом до відповідача про зобов'язання вчинити дії до Господарського суду міста Києва з окремою позовною заявою, а не у межах справи про банкрутство.

Таким чином, аналізуючи спірні правовідносини, які виникли за участю юридичної особи-банкрута та враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом міста Києва помилково прийнято до провадження, здійснено розгляд вказаної позовної заяви банку по суті та припинено провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору саме в окремому позовному провадженні, оскільки даний спір безпосередньо пов'язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство, а тому підлягає розгляду саме в межах справи про банкрутство.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що даний спір не підлягає вирішенню судом в порядку окремого позовного провадження, а повинен розглядатися в межах справи про банкрутство на вимогу ч. 9 ст. 16 ГПК України, з огляду на що вказане позовне провадження у даній справі підлягає припиненню.

В той же час судова колегія зауважує, що відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Враховуючи викладене, оскільки помилкові висновки місцевого господарського суду, викладені в мотивувальній частині ухвали, не призвели до прийняття неправильного рішення, суд апеляційної інстанції залишає без змін резолютивну частину вказаної ухвали про припинення провадження у справі з підстав, викладених у постанові апеляційного господарського суду.

Керуючись статтями 99, 101-105, 106 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Універсальний торговий дім „Меркурій" на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.02.2017 року у справі № 910/21925/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 07.02.2017 року у справі № 910/21925/16 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати сторонам та третій особі.

4. Справу № 910/21925/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

С.В. Сотніков