ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2017 р.Справа № 916/343/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Поліщук Л.В.

суддів Мишкіної М.А., Таран С.В.,

при секретарі судового засідання: Земляк А.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 27.03.2017 року про зупинення провадження

у справі № 916/343/17

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб "Одеса-2009"

про стягнення 231 231,07 грн.,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2017 року ДП "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії "Адміністрація морських портів України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ "Яхт-клуб "Одеса-2009" про стягнення заборгованості у розмірі 222 597,54 грн., пені у розмірі 7 798,03 грн. та 3% річних у розмірі 835,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди рухомого майна № КД-7786 від 01.09.2005 року, укладеного між позивачем та відповідачем, в частині вчасної та повної оплати за користування майном за період з жовтня по грудень 2016 року.

20.03.2017 року представником відповідача заявлено клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 16), яке мотивоване неможливістю розгляду даної справи до набрання законної сили рішення у справі №916/3628/16 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ „Яхт-клуб „Одеса-2009 та ДП „АМПУ в особі Одеської філії „АМПУ про визнання недійсними угод та додатків до угод.

Відповідач, звертаючись з клопотанням, стверджував, що оскаржуваними угодами (справа № 916/3628/16) визначено зміну розміру ставки орендної плати, а можливе скасування вищезазначених угод може вплинути на рішення у даній справі (№ 916/343/17).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.03.2017 року (суддя Желєзна С.П.) клопотання відповідача задоволено, провадження у справі зупинено.

Приймаючи ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції зазначив, що дана справа і справа № 916/3628/16 є пов'язаними між собою, оскільки надання (в межах справи №916/3628/16) правової оцінки додатковим угодам до договору № КД-7786 від 01.09.2005 року, якими було змінено розмір орендної ставки, має преюдиціальне значення для вирішення спору у даній справі (№ 916/343/17).

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеллянт, з посиланням на ч. 3 ст. 207 Господарського кодексу України, зазначає, що навіть у разі задоволення позовних вимог у справі № 916/3628/16, оспорюванні додаткові угоди та додатки до них можуть бути припинені лише на майбутнє, а результат розгляду вищезазначеної справи не може вплинути на вирішення спору, що виник між позивачем та відповідачем у даній справі, зокрема, на рахунок розміру заборгованості товариства перед ДП „АПМУ за період з жовтня по грудень 2016 року.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження із призначенням до розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти її доводів, просив суд оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Отже, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов'язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Зупиняючи провадження у даній справі, господарський суд дійшов висновку про те, що факт надання в межах справи №916/3628/16, правової оцінки додатковим угодам до договору, якими було змінено розмір орендної ставки, має преюдиціальне значення для вирішення даної справи, оскільки такий розмір орендної ставки був використаний позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості відповідача за договором оренди, що, в свою чергу, у випадку визнання таких додаткових угод недійсними, вплине на результати вирішення спору про стягнення із відповідача грошових коштів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо зупинення провадження по справі № 916/343/17 до остаточного вирішення справи № 916/3628/16 з огляду на наступне.

У пункті 3.16. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч. 2 - 4 ст. 35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Оскільки предметом розгляду даної справи (№916/343/17) є стягнення заборгованості за договором оренди державного рухомого майна № КД-7786 від 01.09.2005 року, а предметом спору у справі №916/3628/16 є визнання недійсними угод до цього договору, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені справи є повязаними між собою, рішення зі справи №916/3628/16 може вплинути на оцінку доказів у даній справі, тому місцевий господарський цілком правомірно зупинив провадження у даній справі на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України.

Посилання скаржника на неправомірність висновків суду першої інстанції, зокрема, щодо неможливості застосування до спірних правовідносин приписів ст. 216 Цивільного кодексу України, ст. 207, ст. 208 Господарського кодексу України не приймаються до уваги, з наступних підстав.

Вищезазначеними статтями визначені правові наслідки недійсності правочину та наслідки визнання господарського зобовязання недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з ч. 3 ст. 207 ГК України виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Частина 2 ст. 208 ГК України передбачає, що у разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, зазначає що доводи апелянта стосовно припинення господарського зобовязання лише на майбутнє - є безпідставними, оскільки наслідки припинення господарського зобовязання не є тотожними наслідками визнання правочину недійсним, як і зазначив господарський суд Одеської області в ухвалі від 27.03.2017 року.

З урахуванням наведеного, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської області про зупинення провадження у справі № 916/343/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 26.04.2017 року.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя М.А. Мишкіна

Суддя С.В. Таран