ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.04.2017 Справа № 920/128/17
Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/128/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГУМА», м. Бровари Київської області,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумський завод гумотехнічних виробів», м. Суми Сумської області,

про стягнення 11958,05 грн. та витребування майна,

за участю представників:

позивача не зявився,

відповідача не зявився.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 11958,05 грн., з них: 8820,00 грн. основного боргу згідно договору оренди обладнання № 14/04.09 від 14.04.2009 року, 1754,76 грн. інфляційних втрат, 543,29 грн. пені, 840,00 грн. неустойки; зобовязати відповідача повернути позивачеві обладнання, а саме: прес вулканізаційний барабанний фірми «Бузулук», тип 14480, з/№ 18376 вартістю 40000,00 грн.

Відповідач відзиву на позов до суду не подав.

Копія ухвали від 24.02.2017 року про порушення провадження у справі № 920/128/17, надіслана судом відповідачеві за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві та у договорі оренди обладнання № 14/04.09 від 14.04.2009 року, повернута відділенням поштового звязку на адресу суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до пункту 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року, у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання обовязковою, а відтак незявлення їх представників в судове засідання не перешкоджає розгляду справи та вирішенню спору за наявними у справі матеріалами, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.04.2009 року між сторонами укладено договір оренди обладнання № 14/04.09 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві у строкове платне користування обладнання, а саме: прес вулканізаційний барабанний фірми «Бузулук», тип 14480, з/№ 18376, договірною вартістю 40000,00 грн. Строк дії договору встановлювався до 31.12.2009 року, а в подальшому був продовжений шляхом укладення додаткових угод до 31.12.2014 року. З січня 2015 року договір, за відсутності заперечень орендодавця (позивача) відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, був поновлений та діяв протягом періоду 2015-2016 років.

Відповідно до пункту 4.1 договору, розмір орендної плати становить 350,00 грн., ПДВ 20 % 70,00 грн., всього 420,00 грн. на місяць.

Пунктом 4.3 договору визначено, що орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок позивача (орендодавця) в строк до 25-го числа поточного місяця згідно виставленим рахункам.

Порядок повернення обєкту оренди визначено пунктом 2.5 договору, відповідно до якого після закінчення/розірвання строку користування майном орендар (відповідач) зобовязаний орендодавцю (позивачу) повернути майно в короткий технічно можливий термін, але не більше ніж протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту закінчення/розірвання за актом приймання-передачі (повернення) майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач користується орендованим за договором обладнанням, що підтверджується щомісячними актами здавання-прийняття виконаних робіт (послуг) (а.с. 19-38), проте починаючи з жовтня 2014 року орендна плата за оренду обладнання проводиться ним несвоєчасно та не в повному обсязі, а починаючи з вересня 2015 року орендна плата взагалі не сплачується, у звязку з чим станом на 31.12.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором оренди складає 8820,00 грн.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобовязання виникають із підстав встановлених вищевказаною правовою нормою.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно частини шостої статті 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 759, 762 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до статей 526, 629 Цивільного кодексу України, пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що умовами укладеного між сторонами договору оренди обладнання № 14/04.09 від 14.04.2009 року, зокрема пунктами 4.1 та 4.3 передбачено, що орендна плата в сумі 420,00 грн. повинна перераховуватися відповідачем щомісячно не пізніше 25-го числа поточного місяця.

Виходячи з умов наведених пунктів договору заборгованість відповідача перед позивачем з орендної плати за період з 31.10.2014 року по 31.12.2016 року, складає 8820,00 грн. та повністю підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є правомірними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню, оскільки відповідач будь-яких заперечень (відзиву на позов) та доказів сплати орендної плати за період з 31.10.2014 року по 31.12.2016 року суду не подав.

Статтею 764 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до статті 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Позивач зазначає, що користуючись правом відмови від поновлення договору, відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, та правом одностороннього розірвання договору найму у випадку невнесення орендарем оплати протягом трьох місяців підряд, відповідно до статті 782 Цивільного кодексу України, відмовився від договору оренди обладнання № 14/04.09 від 14.04.2009 року, про що повідомив відповідача листом від 11.01.2017 року вих. № 01пр-1/1 та вимагав протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання повідомлення про розірвання договору оренди повернути орендоване майно та перерахувати позивачеві прострочену заборгованість за договором в сумі 8820,00 грн.

З урахуванням наведеного, договір оренди обладнання № 14/04.09 від 14.04.2009 року вважається розірваним з моменту одержання повідомлення про відмову від договору.

Відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобовязаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обовязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Вищезгаданий лист про розірвання договору, повернення майна та сплату заборгованості позивачем надіслано на адресу відповідача 18.01.2017 року рекомендованим листом, який отримано відповідачем, як зазначає позивач, орієнтовно 20.01.2017 року, то 10-денний строк для повернення майна та погашення заборгованості орендарем закінчився 31.01.2017 року, а тому у позивача з 01.02.2017 року виникло право вимагати від відповідача відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України, неустойки в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, а саме: за лютий 2017 року в сумі 840,00 грн. (420,00х2).

А відтак вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення в сумі 840,00 грн. за невиконання обовязку щодо повернення обладнання є правомірними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню на підставі статті 785 Цивільного кодексу України.

Згідно пункту 7.2 договору, у випадку прострочення сплати орендної плати відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с. 8) загальна сума пені, нарахованої за періоди з 01.03.2016 року по 31.03.2016 року, з 01.04.2016 року по 21.04.2016 року, з 22.04.2016 року по 30.04.2016 року, з 01.05.2016 року по 26.05.2016 року, з 27.05.2016 року по 31.05.2016 року, з 01.06.2016 року по 23.06.2016 року, з 24.06.2016 року по 30.06.2016 року, з 01.07.2016 року по 28.07.2016 року, з 29.07.2016 року по 31.07.2016 року, з 01.08.2016 року по 31.08.2016 року, з 01.09.2016 року по 15.09.2016 року, з 16.09.2016 року по 30.09.2016 року, з 01.10.2016 року по 28.10.2016 року, з 29.10.2016 року по 31.10.2016 року, з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року, з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року, з 01.01.2017 року по 31.01.2017 року та з 01.02.2017 року по 28.02.2017 року, становить 543,29 грн.

Згідно статей 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), якщо це встановлено договором або законом, а стаття 547 цього ж Кодексу встановлює, що правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється в письмовій формі.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).

Частина шоста статті 232 названого Кодексу встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Права позивача щодо стягнення з відповідача пені передбачені умовами договору оренди обладнання № 14/04,09 від 14.04.2009 року, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 543,29 грн. за вищенаведені періоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі вимог статей 549-552, 629 Цивільного кодексу України.

Крім цього, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 1754,76 грн. за періоди: з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року, з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року, з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року, з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року, з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року, з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року, з 01.06.2015 року по 11.06.2015 року, з 12.06.2015 року по 30.06.2015 року, з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року, з 01.08.2015 року по 31.08.2015 року, з 01.09.2015 року по 30.09.2015 року, з 01.10.2015 року по 31.10.2015 року, з 01.11.2015 року по 30.11.2015 року, з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року, з 01.01.2016 року по 31.01.2016 року, з 01.02.2016 року по 28.02.2016 року, з 01.03.2016 року по 31.03.2016 року, з 01.04.2016 року по 30.04.2016 року, з 01.05.2016 року по 30.05.2016 року, з 01.06.2016 року по 30.06.2016 року, з 01.07.2016 року по 31.07.2016 року, з 01.08.2016 року по 31.08.2016 року, з 01.09.2016 року по 30.09.2016 року, з 01.10.2016 року по 31.10.2016 року, з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року, з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року та з 01.01.2017 року по 31.01.2017 року. Зазначені вимоги позивачем підтверджені обґрунтованим розрахунком інфляційних.

Відповідно до положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, стосовно стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 1754,76 грн. за вищезазначені періоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумський завод гумотехнічних виробів» (40007, Сумська область, м. Суми, вул. Прикордонна, буд. 47, ідентифікаційний код 33813854) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГУМА» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Кутузова, буд 127, ідентифікаційний код 35115248) заборгованість з орендної плати в сумі 8820,00 грн., інфляційні втрати в сумі 1754,76 грн., пеню в сумі 543,29 грн., неустойку за користування річчю в сумі 840,00 грн. та витрати по сплаті судового збору 1600,00 грн.

3. Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумський завод гумотехнічних виробів» (40007, Сумська область, м. Суми, вул. Прикордонна, буд. 47, ідентифікаційний код 33813854) повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВГУМА» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Кутузова, буд 127, ідентифікаційний код 35115248) обладнання, а саме: прес вулканізаційний барабанний фірми «Бузулук», тип 14480, з/№ 18376 вартістю 40000,00 грн, передане в оренду за договором оренди обладнання № 14/04.09 від 14.04.2009 року.

Стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВГУМА» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Кутузова, буд 127, ідентифікаційний код 35115248).

Боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумський завод гумотехнічних виробів» (40007, Сумська область, м. Суми, вул. Прикордонна, буд. 47, ідентифікаційний код 33813854).

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20.04.2017.

Суддя ОСОБА_1