ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.04.17р. Справа № 904/1732/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (м. Дніпро)

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії № 44/01-14/06-16 від 15.12.2016 по справі № 39/06-03-1/16

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - начальник відділу (довіреність № 007Др-42-0317 від

15.03.2017)

від відповідача: ОСОБА_2 - завідувач юридичного сектору (довіреність № 15 від

06.02.2017)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відповідач), в якому просить суд визнати недійсним рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 44/01-14/06-16 від 15.12.2016 по справі № 39/06-03-1/16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час прийняття оскаржуваного рішення, відповідачем не взято до уваги та не надано належної оцінки суттєвим обставинам справи № 39/06-03-1/16, внаслідок чого надано невірну правову оцінку діям ПАТ "Криворіжгаз", у яких відсутні ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді дій суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що могли призвести до ущемлення інтересів споживача, які були б неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку, оскільки вимоги ПАТ "Криворіжгаз" до споживачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідали нормам чинного законодавства. З цих підстав позивач вважає, що рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 44/01-14/06-16 від 15.12.2016 по справі № 39/06-03-1/16 є незаконним та підлягає визнанню недійсним відповідно до статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", як прийняте при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.суду 15587/17 від 15.03.2017), в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права, в межах компетенції територіального відділення, а висновки викладені в ньому відповідають фактичним обставинам справи, є об'єктивними та неупередженими, відповідно, діям позивача надана вірна правова оцінка.

У судове засідання 15.03.2017 з'явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 15.03.2017 представником позивача було викладено зміст позовних вимог, наведено доводи в їх обґрунтування.

Представником відповідача у судовому засіданні 15.03.2017 було викладено зміст відзиву на позовну заяву, який він просив врахувати під час прийняття рішення по справі та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні 15.03.2017 у відповідності до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 06.04.2017.

Від позивача надійшли письмові пояснення (вх.суду 720081/17 від 06.04.2017), в яких він наголошує на тому, що відповідач в оскаржуваному рішенні дійшов хибних висновків під час аналізу обставин справи щодо порядку та підстав внесення змін до виконавчо-технічної документації, а також наголосив на тому, що споживачами - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 використовувалося газове обладнання, яке не було належним чином введено в експлуатацію, а також відображено у виконавчо-технічній документації, що могло бути вчинено лише за ініціативи споживачів. При цьому, від вказаних споживачів будь-яких звернень до ПАТ "Криворіжгаз" щодо внесення відповідних змін не надходило. Отже, вказані обставини є підставою для припинення газопостачання відповідно до норм чинного законодавства. Також, позивач зазначав про те, що в оскаржуваному рішення відповідачем зобов'язано позивача вчинити дії, які не передбачені чинним законодавством.

У судове засідання 06.04.2017 з'явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 06.04.2017 представником позивача було викладено зміст письмових пояснень, наведено доводи в обґрунтування позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 06.04.2017 просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що висновки, викладені в спірному рішенні, відповідають фактичним обставинам справи, є об'єктивними та неупередженими, та діям позивача надана вірна правова оцінка.

У судовому засіданні 06.04.2017 у відповідності до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, в межах строків, встановлених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 18.04.2017. Крім того, ухвалою суду від 11.04.2017 в порядку статті 65 Господарського процесуального кодексу України було зобов'язано сторін надати додаткові докази по справі.

Вказане свідчить про достатність часу для підготовки до судового розгляду, подання заперечень та доказів в обґрунтування своєї позиції. Крім того, судом здійснені всі можливі заходи щодо всебічного та повного з'ясування фактичних обставин справи; розгляд справи відкладався, з метою надання сторонам можливості реалізувати принцип змагальності, рівності всіх учасників процесу перед законом та судом, забезпечення участі представників у судовому засіданні та надання додаткових доказів в обґрунтування заявлених вимог та заперечень.

Від відповідача надійшло клопотання (вх.суду 22371/17 від 18.04.2017), в якому він просив суд долучити до матеріалів справи витребувані судом документи.

Від позивача надійшли письмові пояснення (вх.суду 22461/17 від 18.04.2017), в яких він наголошує на тому, що відповідач в оскаржуваному рішенні дійшов хибних висновків під час аналізу обставин справи щодо порядку внесення змін до виконавчо-технічної документації, а також наголосив на тому, що споживачами - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 використовувалося газове обладнання, яке не було належним чином введено в експлуатацію, а також відображено у виконавчо-технічній документації. При цьому, укладення договорів із вказаними споживачами не свідчить про відсутність підстав для припинення газопостачання, оскільки відповідно до пункту 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, газопостачальні підприємства не мають права відмовити споживачеві в укладенні договору, а відображення нових газових приладів у договорах не є належним підтвердженням прийняття їх в експлуатацію.

У судове засідання 18.04.2017 з'явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 18.04.2017 представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, що наведені ним у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні 18.04.2017 просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі, а також представниками позивача та відповідача у судовому засіданні 18.04.2017 наголошено на тому, що ними долучені до матеріалів справи всі докази, необхідні для правильного вирішення спору.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 18.04.2017 оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників позивача та відповідача,

В С Т А Н О В И В:

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України, а відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 238 Господарського кодексу України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Так, 15.12.2016 адміністративною колегією Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі № 39/06-03-1/16 прийнято рішення "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким:

- визнано Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз" субєктом господарювання, який протягом 2015 року та поточного періоду 2016 року займав монопольне (домінуюче) становище на ринку розподілу природного газу в територіальних межах міста Кривий Ріг та Криворізького району Дніпропетровської області, окрім міста Інгульця та Інгулецького району міста Кривого Рогу;

- визнано дії Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз", щодо висування до споживача гр. ОСОБА_3, що мешкає за адресою: вулиця Тимирязева, 3/31 в м. Кривий Ріг, споживача гр. ОСОБА_4, що мешкає за адресою вулиця Саксаганська 49, ж/м. Кресівський - 2 в с. Надеждівка, Криворізького район, Дніпропетровської область та споживача гр. ОСОБА_5, що мешкає за адресою: вулиця Старовокзальна 55/7 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, додаткових, необґрунтованих вимог, у частині внесення змін у проектну та виконавчо технічну документацію для відновлення газопостачання за їх адресами, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді дій суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

- за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накладено на Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз" штраф у розмірі 68 000 грн. 00 коп.;

- зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз", припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 2 резолютивної частини рішення, шляхом самостійного внесення змін у проектну та виконавчо технічну документацію систем газопостачання за адресами: вулиця Тимирязева, 3/31 в м. Кривий Ріг, де проживає гр. ОСОБА_3 та вулиця Старовокзальна 55/7 в м. Кривий Ріг, де проживає гр. ОСОБА_5, і відновити у десятиденний термін газопостачання на відключені газові прилади за їх адресами, з дотриманням вимог нормативно-правових актів у сфері газопостачання (а.с.13-16).

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Згідно зі статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це призвело до прийняття неправильного рішення.

Так, позивач, звертаючись із позовом про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 44/01-14/06-16 від 15.12.2016 по справі № 39/06-03-1/16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" посилається на те, що під час прийняття оскаржуваного рішення, відповідачем не взято до уваги та не надано належної оцінки суттєвим обставинам справи № 39/06-03-1/16, внаслідок чого надано невірну правову оцінку діям ПАТ "Криворіжгаз", у яких відсутні ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді дій суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що могли призвести до ущемлення інтересів споживача, які були б неможливими за умови існування значної конкуренції на ринку, оскільки вимоги ПАТ "Криворіжгаз" до споживачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідали нормам чинного законодавства. На думку позивача, відповідач в оскаржуваному рішенні дійшов хибних висновків під час аналізу обставин справи щодо порядку та підстав внесення змін до виконавчо-технічної документації, а також зауважив на тому, що споживачами - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 використовувалося газове обладнання, яке не було належним чином введено в експлуатацію, а також відображено у виконавчо-технічній документації, що могло бути вчинено лише за ініціативи споживачів. При цьому, від вказаних споживачів будь-яких звернень до ПАТ "Криворіжгаз" щодо внесення відповідних змін не надходило. Отже, вказані обставини були законною підставою для припинення газопостачання відповідно до норм чинного законодавства. Також, позивач зазначав про те, що в оскаржуваному рішення відповідачем зобов'язано позивача вчинити дії, які не передбачені чинним законодавством. З цих підстав позивач вважає, що рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 44/01-14/06-16 від 15.12.2016 по справі № 39/06-03-1/16 є незаконним та підлягає визнанню недійсним відповідно до статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", як прийняте при неправильному застосуванні норм матеріального права. Вказане і є причиною спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Законом України "Про Антимонопольний комітет України", Законом України "Про захист економічної конкуренції".

Частиною 2 статті 42 Конституції України закріплено, що не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що до Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшло звернення (уточнена заява) від 22.09.2016 громадянки ОСОБА_3, в якому остання вказувала про зловживання ПАТ "Криворіжгаз" монопольним становищем в частині безпідставного припинення газопостачання за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Тимирязєва, 3/31 та висування до неї необґрунтованих та незаконних вимог (а.с.40-41).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом.

Голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом (частина 5 статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Відповідно до статті 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Так, Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" із вимогами № 2313/21/06-16 від 13.09.2016 та № 2450/21/06-16 від 27.09.2016 щодо надання інформації, на які останнім було надано відповіді - лист № 20/22178 від 04.10.2016 (а.с.21-22) та лист № 20/24203 від 18.10.2016 (а.с.23-24).

Отже, з отриманих відповідей, за результатами проведеного аналізу отриманих документів та матеріалів Дніпропетровське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України встановило наступне.

ПАТ "Криворіжгаз" здійснює свою діяльність на підставі ліцензій, виданих Національною комісією, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП), щодо розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, а отже, в розумінні статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", є субєктом господарювання.

ПАТ "Криворіжгаз" має у тимчасовому користуванні державне майно, яке не підлягає приватизації і використовується для забезпечення транспортування та розподілу природного газу, а саме: розподільні газопроводи, споруди на них і транспортні засоби спеціального призначення.

Споживачами ПАТ "Криворіжгаз" є, зокрема, побутові споживачі - фізичні особи, яким на договірних засадах надаються платні послуги з розподілу природного газу, на території міста Кривий Ріг та Криворізького району Дніпропетровської області, окрім міста Інгульця та Інгулецького району міста Кривого Рогу.

Особливими умовами Ліцензії передбачено, що ПАТ "Криворіжгаз" є єдиним субєктом господарювання, який здійснює розподіл природного газу в вищезазначених територіальних межах.

Рішенням адміністративної колегії територіального відділення від 20.10.2016 № 35/01-14/06-16, у справі №27/06-03-1/16, ринкове становище ПАТ "Криворіжгаз", протягом 2015 року та поточного періоду 2016 року, у вищезазначених територіальних межах було визнано монопольним (домінуючим), оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента. У період виникнення правовідносин, що були предметом дослідження по цій справі, ринкове становище Товариства не змінилось.

З приводу вказаних висновків відповідача суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції", суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Згідно з пунктом 1.2. Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку № 49-р від 05.03.2002 (далі Методика) дана Методика встановлює порядок визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку і призначена для аналізу діяльності суб'єктів господарювання, груп суб'єктів господарювання та споживачів з виробництва, реалізації, придбання товарів, надання послуг, виконання робіт на загальнодержавних та регіональних ринках.

За змістом пункту 2.1. Методики, визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання може включати в себе певні дії, перелік яких визначений підпунктами 2.1.2. 2.1.11. пункту 2.1. Методики.

В силу приписів пункту 2.2. Методики, етапи визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання, їх кількість та послідовність проведення, передбачені пунктом 2.1. Методики, можуть змінюватися залежно від фактичних обставин, зокрема, особливостей товару, структури ринку, обсягів наявної інформації щодо ринку тощо.

Оскаржуваним рішенням встановлено, що позивач здійснює свою діяльність на підставі ліцензій, виданих Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. Особливими умовами Ліцензії передбачено, що ПАТ "Криворіжгаз" є єдиним субєктом господарювання, який здійснює розподіл природного газу в вищезазначених територіальних межах. Тобто, існують адміністративні барєри для вступу на ринок інших субєктів господарювання.

Виходячи з наведених вище обставин, в оскаржуваному рішенні відповідач дійшов обґрунтованого висновку, що становище ПАТ "Криворіжгаз" мало ознаки монопольного (домінуючого), оскільки на цьому ринку у нього не було жодних конкурентів.

Крім того, обов'язок з доведення в суді факту зайняття суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі. Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції (пункт 15.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 № 15).

В той же час, Публічним акціонерним товариством "Криворіжгаз" у позовній заяві та доданих доказах не доведено, що він зазнає значної конкуренції на вказаному ринку.

З огляду на викладене, рішення Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в частині визнання Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" суб'єктом господарювання, який протягом 2015 року та поточного періоду 2016 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку розподілу природного газу на певній території, слід визнати обґрунтованим та законним.

Судом визначено, що спірне рішення прийнято відповідачем за результатами розгляду звернень: ОСОБА_3 (а.с.40-41), ОСОБА_4 (52) та ОСОБА_5 (а.с.61-63).

Щодо обставин, встановлених відповідачем в спірному рішення, стосовно звернення ОСОБА_3 суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 мешкає за адресою: вулиця Тимирязева, 3/31 в м. Кривий Ріг.

Відповідно до акту на відключення газу, складеного ПАТ "Криворіжгаз", за вказаною адресою 12.07.2016, було припинено газопостачання, причиною чого стали самовільна заміна ПГ4-"Норд", ГК "Львівська", борг 398 грн. 38 коп. Відключення проведене шляхом встановлення пломб на кранах газових приладів. Вказаний акт не містить підпису ОСОБА_3, у відповідній графі наявний запис "відмова під підпису" (а.с.42).

За інформацією ПАТ "Криворіжгаз", наданою у листі № 20/24203 від 18.10.2016 на вимогу відповідача від 27.09.2016:

- при прийнятті в експлуатацію будинку ОСОБА_3 24.01.1075, відповідно до технічної документації, були встановлені газові плити ПГ-4 Л30 та ПГ-2 Л29 та газові колонки "Львів";

- на момент укладання з ОСОБА_3 договору про надання населенню послуг газопостачання від 14.05.2008 за її адресою було встановлено плиту газову чотирьохкомфорну "Норд" та газовий водонагрівач "Львівський";

- ОСОБА_3 не була попереджена про наявність заборгованості, а причиною припинення газопостачання була самовільна заміна газового обладнання та наявність заборгованості;

- газопостачання на теперішній час не відновлено у звязку з невідповідністю системи газопостачання помешкання ОСОБА_3 проектній та виконавчо-технічній документації (а.с.23-24).

З вказаних пояснень позивача та наявних у справі доказів вбачається, що на момент укладання договору про надання населенню послуг газопостачання, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Криворіжгаз",у 2008 році та переукладеного у 2013 році, у ОСОБА_3 було встановлено газове обладнання, яке зафіксовано під час складання акту на відключення газу від 12.07.2016.

Більше того, в матеріалах справи наявний гарантійний талон, в якому вказано, що 17.11.2003, за адресою ОСОБА_3 представниками ПАТ "Криворіжгаз" було здійснено установку газової плити "Норд" та газового проточного водонагрівача (а.с.104).

Крім того, в матеріалах справи наявна копія абонентської книжки ОСОБА_3В, з якої вбачається, що 27.05.2004, за її адресою було проведено планово-технічне обслуговування, під час проведення якого жодних порушень виявлено не було (а.с.105).

Так, на момент укладання договору про надання населенню послуг газопостачання між ОСОБА_3 та ПАТ "Криворіжгаз", правовідносини між газопостачальними підприємствами та побутовими споживачами регулювались: Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09.12. 1999 № 2246 (зі змінами) (надалі Правила); Правилами безпеки систем газопостачання України, затвердженими наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 01.10.1997 № 254, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.1998 за № 318/2758 (надалі ПБСГУ); Типовим договором про надання населенню послуг з газопостачання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 938 (надалі Типовий договір).

Відповідно до пункту 4 Правил, послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Пунктом 51 Типового договору передбачалось, зазначення характеристик газових приладів і пристроїв:

Найменування приладу, пристроюТипДата встановлення приладу, пристроюДата внесення змін до проекту газопостачання (у разі потреби)

У разі заміни або встановлення нових газових приладів і пристроїв, зміни місця їх встановлення оформляється додаток до договору, що складається відповідно до цього пункту.

Пункт 6 Правил передбачав, що газопостачання припиняється, зокрема у разі самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання.

Підпунктом 4.5.7. ПБСГУ було встановлено, що переміщення і заміна газових приладів і апаратів провадяться СПГГ або газовими службами підприємств з урахуванням вимог нормативних документів і внесенням змін в технічну документацію.

Отже, технічна документація на багатоквартирні будинки, зберігається в архівах газорозподільних підприємств та побутові споживачі не мають вільного доступу до архіву ПАТ "Криворіжгаз".

При цьому, ПАТ "Криворіжгаз" не доведено, що невідповідність системи газопостачання помешкання ОСОБА_3 проектній та виконавчо-технічній документації стала наслідком втручання в роботу системи з боку ОСОБА_3, оскільки, протягом тривалого періоду - що найменше 8 років, ПАТ "Криворіжгаз" надавало послуги газопостачання ОСОБА_3 на обладнання, яке було зазначене у договорі про надання населенню послуг газопостачання, крім того, ПАТ "Криворіжгаз" проводило контрольні заходи, передбачені законодавством у сфері газопостачання (обстеження, ПТО інше), під час яких порушень з боку ОСОБА_3 встановлено не було.

Таким чином, ПАТ "Криворіжгаз" безпідставно 12.07.2016 припинило газопостачання ОСОБА_3, а у подальшому, для відновлення газопостачання, висувало додаткові вимоги в частині внесення змін в існуючу проектну та виконавчо-технічну документацію щодо внесення до неї обладнання вставленого ще 17.11.2003, а отже, обладнання, яке використовувалося споживачем, та на яке здійснювалося газопостачання ПАТ "Криворіжгаз" протягом 13 років, при цьому, протягом вказаного періоду останнім не фіксувалося жодного порушення.

Щодо обставин, встановлених відповідачем в спірному рішення, стосовно звернення ОСОБА_4 суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 мешкає за адресою: вул. Саксаганська 49, ж/м. Кресівський - 2, с. Надеждівка, Криворізький район, Дніпропетровська область.

Як повідомив ОСОБА_4, 09.08.2016 газопостачання до його будинку було припинено у звязку з виникненням аварійної ситуації, а відновлено лише 04.10.2016, хоча наслідки аварії було ліквідовано в день її виникнення (09.08.2016).

Відповідно до складеного ПАТ "Криворіжгаз" акту про припинення газопостачання від 09.08.2016, відключення виконано через аварійні роботи (а.с. 56).

За інформацією ПАТ "Криворіжгаз", наслідки аварії були локалізовані аварійною службою ПАТ "Криворіжгаз" 09.08.2016.

Таким чином, у випадку ОСОБА_4 газопостачання було припинено у звязку з аварійною ситуацією, а не через порушення з його боку, а відтак газопостачання мало бути відновлено після усунення наслідків аварійної ситуації, проведення контрольного опресування системи газопостачання та огляду приєднаного обладнання.

Слід зазначити, що документів, які свідчать про обєктивну неможливість відновлення газопостачання ОСОБА_4 після ліквідації наслідків аварійної ситуації (09.08.2016), ПАТ "Криворіжгаз" не надано.

Порушення за адресою ОСОБА_4, які необхідно усунути для відновлення газопостачання, були виявлені лише 07.09.2016 (акт припис № 647 від 07.09.2016), тобто майже через місяць з дати припинення (а.с.57).

Таким чином, ОСОБА_4 майже місяць не отримував послуги газопостачання без обєктивних причин.

Як зазначило ПАТ "Криворіжгаз", основними причинами невідновлення газопостачання ОСОБА_4 була відсутність в архіві ПАТ "Криворіжгаз" договору на технічне обслуговування опалювального котла та актів перевірки і прочищення димових каналів, та невідповідність системи газопостачання проектній та виконавчо технічній документації.

Як зазначено у відповіді ПАТ "Криворіжгаз" на вимогу територіального відділення (лист № 20/23589 від 13.10.2016), для відновлення газопостачання ОСОБА_4 повинен був надати до ПАТ "Криворіжгаз", зокрема договір на обслуговування газового котла, акт перевірки і прочищення димових каналів, та внести зміни у проектну та виконавчо технічну документацію.

З матеріалів справи вбачається, що 30.05.2014 між ОСОБА_4 та ПАТ "Криворіжгаз" було укладено договір № 51/1368-14 на приєднання до газових мереж, за умовами якого ПАТ "Криворіжгаз" зобовязується надати послугу стандартного приєднання об'єкту ОСОБА_4 до газорозподільних мереж. Крім того, відповідно до умов зазначеного договору ПАТ "Криворіжгаз" зобовязувалось підключити обєкт споживача до власних газових мереж, зокрема після узгодження власником проекту внутрішнього газопостачання та введення внутрішніх систем газопостачання (газоспоживання) об'єкта Споживача в експлуатацію (пункт 3.1.2 розділу ІІІ договору). Відповідно, ПАТ "Криворіжгаз" 09.02.2015, здійснило приєднання обєкту ОСОБА_4 до газової мережі, опломбування приладу обліку та пуск газу. На момент пуску газу зауважень щодо невідповідності системи газопостачання ОСОБА_4 проектній та виконавчо технічній документації з боку ПАТ "Криворіжгаз" не було.

Правилами безпеки систем газопостачання України, які були чинні на момент приймання обєкту ОСОБА_4 в експлуатацію передбачено, що після закінчення будівництва об'єкти систем газопостачання повинні прийматися комісією (пункт 3.17.), крім документації на будівництво, передбаченої СНіП 3.05.02-88 і ДБН А3.1-3-94, приймальній комісії повинні бути представлені такі документи:

- копія наказу про призначення особи, відповідальної за безпечну експлуатацію газового господарства підприємства;

- положення про газову службу підприємства або договір з СПГГ чи іншою спеціалізованою організацією про технічне обслуговування і ремонт газопроводів та газового обладнання;

- протоколи перевірки знань цих Правил, норм і інструкцій з питань охорони праці керівниками, спеціалістами і робітниками;

- посадові та виробничі інструкції, технологічні схеми, а також інструкції з охорони праці;

- акт приймання газового обладнання;

- акт про перевірку технічного стану димовідвідних та вентиляційних пристроїв;

- план локалізації і ліквідації можливих аварійних ситуацій, складений відповідно до вимог розділу 6 цих Правил;

- акти про виконані роботи з герметизації вводів інженерних підземних комунікацій.

Таким чином, під час перевірки новозбудованого об'єкту систем газопостачання, приймальна комісія, до складу якої входить представник газорозподільного підприємства (у даному випадку ПАТ "Криворіжгаз"), перевіряє не тільки наявність необхідних документів, а й відповідність новозбудованого об'єкту систем газопостачання проектній та виконавчо-технічній документації.

Тобто, нормативно - правовими актами, які були чинні під час приєднання житлового будинку ОСОБА_4 до мережі газопостачання, було передбачено обовязок газорозподільного підприємства надати замовнику весь перелік послуг, спрямованих на надання можливості здійснення транспортування або розподілу необхідного обсягу природного газу до місця приєднання об'єкта замовника з дотриманням показників якості та надійності, та проконтролювати повноту та правильність наявних документів під час прийняття новозбудованого обєкту газопостачання в експлуатацію.

В той же час, ПАТ "Криворіжгаз" не доведено, що невідповідність системи газопостачання помешкання ОСОБА_4 проектній та виконавчо-технічній документації стала наслідком втручання в роботу системи з боку останнього, оскільки, протягом що найменше 1 року, ПАТ "Криворіжгаз" надавало послуги газопостачання ОСОБА_4, проводило контрольні заходи, передбачені законодавством у сфері газопостачання (обстеження, ПТО інше), під час яких порушень з боку ОСОБА_4 встановлено не було.

Відновлення газопостачання ОСОБА_4 відбулось 04.10.2016, після надання до архіву ПАТ "Криворіжгаз" договору на технічне обслуговування опалювального котла, актів перевірки і прочищення димових каналів, та внесення змін у проектну та виконавчо технічну документацію, що призвело до додаткових витрат з боку ОСОБА_4

Враховуюче викладене, суд приходить до висновку, що ПАТ "Криворіжгаз" безпідставно не відновило газопостачання ОСОБА_4 відразу після усунення наслідків аварії - 09.08.2016, допустило бездіяльність в період з 09.08.2016 до 07.09.2016, а також висувало додаткові вимоги в частині внесенням змін у проектну та виконавчо технічну документацію, для відновлення газопостачання до житлового будинку ОСОБА_4, що призвело до ущемлення інтересів останнього.

При цьому, такі дії були б не можливими за умов існування значної конкуренції на ринку розподілу природного газу, оскільки споживачі могли б обрати іншого надавача послуг.

Щодо обставин, встановлених відповідачем в спірному рішення, стосовно звернення ОСОБА_5 суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 мешкає за адресою: вулиця Старовокзальна 55/7 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області.

Як повідомила ОСОБА_5, 04.02.2016 газопостачання до водонагрівача проточного газового (надалі - ВПГ) їй було припинено у звязку з відсутністю проектно-технічної документації; на дату відповіді на вимогу територіального відділення від 04.10.2016 - газопостачання не відновлено.

Відповідно до акту на відключення газових приладів та побутових лічильників газу, складеного ПАТ "Криворіжгаз" від 04.02.2016 № 132, підставою припинення вказано - відсутність проектно-технічної документації. Відключення проведене шляхом встановлення пломби на крані газового приладу ВПГ "Діон". (а.с.64).

при цьому, згідно з актом приймання в експлуатацію газифікованого об'єкту від 02.11.1965 у житловому будинку № 55 по вулиці Урицького було передбачено встановлення лише газових плит (ПГ-4). За поясненнями ПАТ "Криворіжгаз" виконавчо-технічна документація для додаткового встановлення ВПГ ОСОБА_5 до архіву ПАТ "Криворіжгаз" не передавалась, що свідчить про самовільне встановлення газового водонагрівача. Виконавчо технічна документація для додаткового встановлення ВПГ є лише на квартири № 1 та № 12 в 1973 р., тому 04.02.2016 представниками ПАТ "Криворіжгаз" було здійснено відключення ВПГ від системи газопостачання із встановленням пломби та складено акт про відключення.

В той же час, ПАТ "Криворіжгаз" підтверджено, що на момент укладання з ОСОБА_5 Договору про надання населенню послуг газопостачання від 14.05.2008 за її адресою було встановлено плиту газову чотирьохкомфорну та газовий водонагрівач.

Тобто, на момент укладання Договору у 2008 році, у ОСОБА_5 вже було встановлено газове обладнання, яке зафіксовано під час припинення газопостачання у 2016 році.

Як зазначалося раніше, послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Типовим договором передбачається зазначення найменування приладів.

Виконавчо-технічна документація на багатоквартирні будинки, зберігається в архівах газорозподільних підприємств, а побутові споживачі не мають вільного доступу до архіву ПАТ "Криворіжгаз".

При цьому, ПАТ "Криворіжгаз" не доведено, що невідповідність системи газопостачання помешкання ОСОБА_5 проектній та виконавчо-технічній документації стала наслідком втручання в роботу системи з боку ОСОБА_5, оскільки, протягом тривалого періоду - що найменше 8 років, ПАТ "Криворіжгаз" надавало послуги газопостачання ОСОБА_5 на обладнання, яке було зазначене у договорі про надання населенню послуг газопостачання, крім того, ПАТ "Криворіжгаз" проводило контрольні заходи, передбачені законодавством у сфері газопостачання (обстеження, ПТО інше), під час яких порушень з боку ОСОБА_5 встановлено не було.

Більше того, в матеріалах справи наявна роздруківка особового рахунку ОСОБА_5, з аналізу довідки розрахунку за використаний природний газ, за даними ПАТ "Криворіжгаз" нараховувалося споживачу зокрема у травні 2014 року 61,31 грн.; тариф на використання природного газу, який діяв з 01.05.2014, за використання природного газу у квартирах, обладнаних газовою плитою та газовим водонагрівачем у розмірі 30,6564 грн. за 1 особу. Згідно даних ПАТ "Криворіжгаз" у помешканні ОСОБА_5 тимчасово проживало 2 особи. Тобто 2 особи * 30,6564 грн. = 61,3128 грн. Таким чином, ПАТ "Криворіжгаз" нараховувало ОСОБА_5 плату за використання природного газу у квартирах, обладнаних газовою плитою та газовим водонагрівачем (а.с.107).

Таким чином, ПАТ "Криворіжгаз" безпідставно 04.02.2016 припинило газопостачання ОСОБА_5, а у подальшому, для відновлення газопостачання, висувало додаткові вимоги в частині внесення змін в існуючу проектну та виконавчо-технічну документацію щодо внесення до неї обладнання вставленого до 2008 року, а отже, обладнання, яке використовувалося споживачем, та на яке здійснювалося газопостачання ПАТ "Криворіжгаз" протягом 13 років, при цьому, протягом вказаного періоду останнім не фіксувалося жодного порушення.

Крім того, судом також враховано, що згідно з частиною 2 статті 5 Господарського кодексу України серед конституційних основ правового господарського порядку в Україні визначено, зокрема, недопущення зловживання монопольним становищем на ринку.

Відповідно до частини 5 статті 27 Господарського кодексу України органам державної влади, у тому числі судам, як органам державної судової влади, забороняється приймати акти або вчиняти дії, спрямовані на економічне посилення існуючих суб'єктів господарювання-монополістів, зокрема позивача, що діє у сфері розподілу природного газу в межах відповідної території Дніпропетровської області.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобовязання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому звязку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина 2 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина 2 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13 - 15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв'язку з відповідними діями таких суб'єктів господарювання (частина 1 статей 6 і 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статті 4, 6, 8, 15 1, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"). В останньому випадку господарським судам необхідно з'ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб'єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.

Таким чином, за результатом розгляду справи встановлено, що дії ПАТ "Криворіжгаз", що були описані в спірному рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 44/01-14/06-16 від 15.12.2016 по справі № 39/06-03-1/16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", а також досліджені та знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді дій суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Так, частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Згідно з частиною 3 статті 13 Закону України Про захист економічної конкуренції встановлено, що зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Абзацом 2 частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за вказане порушення передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) субєкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Відповідно до декларації з податку на прибуток підприємства дохід (виручка) ПАТ "Криворіжгаз" від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2015 рік становить 476 081 тис. гривень. При цьому, при визначенні штрафу враховано, що порушення законодавства про захист економічної конкуренції ПАТ "Криворіжгаз" носить непоодинокий характер, та призвело до ущемлення інтересів побутових споживачів.

Необхідно зазначити, що відповідно до положень статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Так, за результатами дослідження та аналізу наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що адміністративною колегією Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у справі № 39/06-03-1/16 правомірно прийнято рішення "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким:

- визнано Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз" субєктом господарювання, який протягом 2015 року та поточного періоду 2016 року займав монопольне (домінуюче) становище на ринку розподілу природного газу в територіальних межах міста Кривий Ріг та Криворізького району Дніпропетровської області, окрім міста Інгульця та Інгулецького району міста Кривого Рогу;

- визнано дії Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз", щодо висування до споживача гр. ОСОБА_3, що мешкає за адресою: вулиця Тимирязева, 3/31 в м. Кривий Ріг, споживача гр. ОСОБА_4, що мешкає за адресою вулиця Саксаганська 49, ж/м. Кресівський - 2 в с. Надеждівка, Криворізького район, Дніпропетровської область та споживача гр. ОСОБА_5, що мешкає за адресою: вулиця Старовокзальна 55/7 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, додаткових, необґрунтованих вимог, у частині внесення змін у проектну та виконавчо технічну документацію для відновлення газопостачання за їх адресами, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді дій суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

- за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накладено на Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз" штраф у розмірі 68 000 грн. 00 коп.;

- зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз", припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 2 резолютивної частини рішення, шляхом самостійного внесення змін у проектну та виконавчо технічну документацію систем газопостачання за адресами: вулиця Тимирязева, 3/31 в м. Кривий Ріг, де проживає гр. ОСОБА_3 та вулиця Старовокзальна 55/7 в м. Кривий Ріг, де проживає гр. ОСОБА_5, і відновити у десятиденний термін газопостачання на відключені газові прилади за їх адресами, з дотриманням вимог нормативно-правових актів у сфері газопостачання.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення адміністративної колегії Дніпропетровського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 44/01-14/06-16 від 15.12.2016 по справі № 39/06-03-1/16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" є правомірним, а позовні вимоги про його скасування, з посиланням на статтю 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", є необґрунтованими, не доведеними позивачем належними та допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати по справі відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.04.2017.

Суддя ОСОБА_6