КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Справа№ 925/1318/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Скрипки І.М.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Гордієнко М.В.,

від відповідача : не з'явився,

від третьої особи: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Корсунь-Шевченківської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.01.2017р. у справі №925/1318/16 (суддя Дорошенко М.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниці" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"

до Корсунь-Шевченківської міської ради

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Панда"

про визнання незаконними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого суду з позовом до Відповідача (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.01.2017р.) про визнання незаконним та скасування рішення Відповідача від 31.05.2016р. №8-6 «Про припинення постійного користування земельною ділянкою ДП «Одеська залізниця».

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.01.2017р. у справі №925/1318/16 позов задоволено повністю. Вирішено визнати незаконним та скасувати рішення Відповідача від 31.05.2016р. №8-6 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП "Одеська залізниця", стягнути з Відповідача на користь Позивача 1378 грн витрат на сплату судового збору.

Рішення обґрунтовано тим, що ч.1 ст.120 Земельного кодексу України в редакції станом на 30.12.2003р. не передбачала автоматичного переходу права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок, будівля, споруда, до особи, що набула право власності на відповідне нерухоме майно, а передбачала лише можливість такого переходу права користування земельною ділянкою на підставі договору оренди. Також місцевий суд зазначив, що рішення Відповідача від 30.07.2004р. №21-13/12 і виданий на підставі нього Позивачу державний акт серія ЯЯ№347815 на право постійного користування земельною ділянкою площею 37,5243 га є чинним. За вказаних обставин місцевий суд прийшов до висновку, що спірне рішення Відповідача порушило права Позивача як постійного землекористувача на вказану у спірному рішенні земельну ділянку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 10.01.2017р. у справі №925/1318/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Відповідач прийняв спірне рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України, а саме, ст.120, 141 Земельного кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017р. апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.03.2017р.

13.03.2017р. Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

14.03.2017р. Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017р. розгляд апеляційної скарги було відкладено на 28.03.2017р.

28.03.2017р. Третя особа подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності її представника.

Розпорядженням від 28.03.2017р. у зв'язку з перебуванням судді Гончарова С.А., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Власова Ю.Л., суддів Михальської Ю.Б., Скрипки І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2017р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до свого провадження та призначено до розгляду на 18.04.2017р.

Розпорядженням від 18.04.2017р. у зв'язку із перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці, яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Власова Ю.Л., суддів Станіка С.Р., Скрипки І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до свого провадження та призначено до розгляду на 18.04.2017р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

30.07.2004р. Відповідач прийняв рішення №21-13/12 "Про затвердження технічної документації по інвентаризації та юридичному підтвердженню права постійного користування земельної ділянки Шевченківському відділку Одеської залізниці", відповідно до якого вирішено:

1. Затвердити технічну документацію по інвентаризації та юридичному підтвердженню права постійного користування земельної ділянки Шевченківському відділку Одеської залізниці земельної ділянки площею 37,5243 га ділянка лінії Миронівка - Шевченково "Станція Корсунь" в м. Корсунь-Шевченківський.

2. Шевченківському відділку Одеської залізниці оформити державний акт на право постійного користування земельною ділянкою.

3. Зобов'язати Шевченківський відділок Одеської залізниці виконувати обов'язки землекористувача відповідно до ст.96 Земельного кодексу України.

03.03.2005р. на підставі рішення Відповідача від 30.07.2004р. №21-13/12 ДП "Одеська залізниця" був виданий державний акт серія ЯЯ№347815 на право постійного користування земельною ділянкою площею 37,5243 га, розташованою у м. Корсунь-Шевченківський у межах згідно з планом. За цільовим призначенням вказана земельна ділянка відноситься до земель транспорту та зв'язку (залізничного транспорту).

03.03.2005р. державний акт серія ЯЯ№347815 був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №03.

25.06.2014р. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця" було утворене ПАТ "Українська залізниця", яке стала правонаступником ДП "Одеська залізниця".

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" до статутного капіталу Позивача вноситься право постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту.

15.03.2016р. Третя особа звернулася до Відповідача із заявою про припинення права Позивача на постійне користування земельною ділянкою площею 0,2926 га, на якій розташовані об'єкти нерухомого майна, придбані Третьою особою за договором купівлі-продажу від 30.12.2003р.

31.05.2016р. Відповідач за результатами розгляду заяви Третьої особи від 15.03.2016р. прийняв рішення №8-6 "Про припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП "Одеська залізниця", яким, посилаючись на ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.120, 141 Земельного кодексу України, вирішив припинити право постійного користування земельною ділянкою Позивача у частині розміщення земельної ділянки площею 0,2926 га під об'єктами нерухомого майна (нежитлові приміщення бази Третьої особи).

Листом №НГ-1/472 від 21.07.2016р. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про скасування рішення №8-6 від 31.05.2016р.

Листом №1107/03-03 від 10.08.2016р. Відповідач повідомив Позивача про неможливість скасування рішення №8-6 від 31.05.2016р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі, землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до ст.67 Земельного кодексу України до земель транспорту належать землі, надані підприємствам, установам та організаціям, зокрема, залізничного транспорту для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту і розвитку об'єктів транспорту. Землі транспорту можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Відповідно до п.4 розділу 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» у державній власності залишаються, зокрема, розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств, установ, організацій.

Згідно з п.7 розділу 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» з дня набрання чинності цим законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Відповідно до п.1 розділу 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» цей Закон набирає чинності з 1 січня 2013 року.

Згідно з ч.1, 8 ст.122 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб, а Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, зокрема, визначених ст.149 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст.149 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - земельні ділянки суб'єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв'язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування".

Як встановлено судом, спірна земельна ділянка з 03.03.2005р. знаходилась у постійному користуванні Позивача. З 01.01.2013р. дана земельна ділянка віднесена Законом до земель державної власності. З цього часу, повноваження щодо розпорядження цією земельною ділянкою віднесені до відповідних органів державної влади, а не місцевого самоврядування.

Отже спірне рішення Відповідача від 31.05.2016р., яким було припинено право постійного користування Позивачем спірною земельною ділянкою, прийняте з перевищенням наданих Відповідачу повноважень.

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується із місцевим судом, що спірна земельна ділянка належить до земель державної власності, а саме до земель залізничного транспорту, відповідно Відповідач як орган місцевого самоврядування не мав законних повноважень і підстав для розпорядження цією земельною ділянкою.

Апеляційний суд не погоджується з доводами Відповідача щодо знаходження на спірній земельній ділянці нерухомого майна Третьої особи, оскільки дана обставина ніяким чином не впливає на відсутність повноважень Відповідача щодо розпорядження земельними ділянками державної власності, до яких відноситься і спірна земельна ділянка.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Корсунь-Шевченківської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.01.2017р. у справі №925/1318/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 10.01.2017р. у справі №925/1318/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді І.М. Скрипка

С.Р. Станік