КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Справа№ 910/13045/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Остапенка О.М.

Коротун О.М.

за участю секретаря Ляховенко М.Д.

та представників сторін:

не з'явились

розглядаючи апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2016

у справі № 910/13045/16 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ"

про стягнення 76 870,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (надалі - позивач) 18.07.2016 звернувся до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" (надалі - відповідач) заборгованості по оплаті послуг арбітражного керуючого та залучених спеціалістів у ході провадження справи про банкрутство ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко" в розмірі 76 870,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.12.2016 у справі № 910/13045/16 відмовлено у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням господарського суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2016 у справі № 910/13045/16, прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу фізична особа-підприємець ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва прийняте при неповному з'ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального права.

Мотивуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, скаржник зазначає, що ухвала господарського суду Полтавської області від 02.10.2014 у справі № 18/2586/11, якою задоволено клопотання про затвердження розміру оплати послуг арбітражного керуючого, є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке є обов'язковим для виконання. Оскільки дана ухвала не оскаржувалась та є чинною, то у ПАТ "Піреус Банк МКБ" виникло зобов'язання сплатити позивачу суму оплати послуг та витрат розпорядника майна в розмірі 76 870,00 грн.

Відповідно до Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 11.01.2017 у справі № 910/13045/16 сформовано колегію суддів у складі: Верховець А.А. - головуючий суддя, судді: Коротун О.М., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.02.2017.

08.02.2017 до відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задовлення, рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2016 у справі № 910/13045/16 без змін.

Судове засідання 21.02.2017 не відбулось з об'єктивних підстав.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.02.2017, здійсненому у зв'язку з перебуванням судді Пантелієнка В.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію у складі головуючого Верховця А.А., суддів Коротун О.М., Остапенка О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів та призначено до розгляду на 04.04.2017.

Згідно абз. 4 підпункту 3.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі зміни складу суду (в тому числі з одноосібного на колегіальний, навіть якщо до складу колегії суддів входить суддя, який раніше одноособово розглядав дану справу) розгляд справи починається заново, а отже, спочатку починається й перебіг строку вирішення спору. Продовження цього строку можливе у порядку і з підстав, зазначених у частині третій статті 69 ГПК.

Оскільки головуючий суддя (суддя - доповідач) 04.04.2017, відповідно до наказу Київського апеляційного господарського суду № 166-в від 03.04.2017 "Про надання частини щорічної додаткової відпустки суддям" перебував у відпустці, розгляд апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 призначеної на 04.04.2017 не відбувся.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 призначено до розгляду на 18.04.2017.

18.04.2017 до відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення судового засідання, в якій зазначається, що 18.04.2017 ні сам ОСОБА_2, ні його представник не можуть бути присутні в судовому засіданні, оскільки до 15.05.2017 перебуватимуть за кордоном.

Колегія суддів встановила, що в тексті апеляційної скарги фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зазначає дату оскаржуваного рішення 12.12.2016, тоді як в матеріалах справи наявне тільки рішення від 06.12.2016.

Суд апеляційної інстанції, за власною ініціативою звірив текст апеляційної скарги з рішенням місцевого господарського суду від 06.12.2016 і встановив, що апеляційна скарга подана саме на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2016. Крім того, в заяві про відкладення розгляду справи скаржник датує оскаржуване рішення саме 06.12.2016.

В судове засідання 18.04.2017 представники сторін не з`явились.

Розглянувши заяву скаржника про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

У пункті 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року N 18 зазначено, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Тобто, відповідно до вимог ст. 28 ГПК України фізична особа-підприємець ОСОБА_2 не позбавлена права направити іншого представника у судове засідання.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Крім того, колегія суддів відмічає, що строк розгляду апеляційної скарги закінчується 22.04.2017, при цьому клопотання про продовження розгляду апеляційної скарги скаржником не порушувалось.

Оскільки явка сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, враховуючи строк розгляду апеляційної скарги, суд відмовляє в задоволенні заяви апелянта про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони мають добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що сторони були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, докази чого наявні в матеріалах страви, а також зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у відсутності представників сторін.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиної 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

19.01.2013 року набрав чинності Закон України № 4212-VI від 22.12.2011 року "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яким Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Оскільки, провадження у справі № 18/2586/11 про банкрутство ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко" порушено 16.09.2011, то при розгляді даної справи застосовується Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції до 19.01.2013.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" заборгованості по оплаті послуг арбітражного керуючого та залучених спеціалістів у ході провадження справи № 18/2586/11 про банкрутство ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко".

Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості з оплати послуг позивача як арбітражного керуючого ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко" за період з 13.10.2011р. по 01.02.2013р., послуг помічника арбітражного керуючого за період з 01.11.2011р. по 01.02.2013р., послуг залучених спеціалістів з проведення суцільної інвентаризації майна підприємства-боржника за період з 12.12.2011р. по 16.12.2011р., послуг залучених спеціалістів з проведення аудиту щодо виявлення ознак фіктивного банкрутства (послугу надано 16.01.2012р.), послуг залучених спеціалістів з проведення експертної оцінки майнового комплексу підприємства-боржника (послугу надано 10.05.2012р.).

В позовній заяві, заявник просить суд стягнути заборгованість по оплаті послуг арбітражного керуючого та залучених спеціалістів у ході провадження справи про банкрутство ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко" у розмірі 76 870,00 грн. з ПАТ "Піреус Банк МКБ".

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа № 18/2586/11 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіб-Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика "Полтавське сонечко" про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.09.2011р. порушено провадження у справі № 18/2586/11 про банкрутство ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко".

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13.10.2011р. введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_2

Постановою Господарського суду Полтавської області від 18.02.2013 у справі № 18/2586/11, зокрема, припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко" та припинено повноваження розпорядника майна ОСОБА_2; визнано банкрутом ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко", відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Левченка В.В.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.10.2014 задоволено клопотання ОСОБА_2; затверджено оплату послуг арбітражного керуючого ОСОБА_2 в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна у справі № 18/2586/11 про банкрутство ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко"; затверджено звіт про оплату послуг арбітражного керуючого ОСОБА_2 у розмірі 33 370,00 грн. та витрати арбітражного керуючого ОСОБА_2 у розмірі 43 500,00 грн., понесені ним в ході провадження у справі № 18/2586/11 про банкрутство ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко".

Відповідно до положень ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказуванню преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

За наведеного, факти встановлені в вищенаведених судових рішеннях Господарського суду Полтавської області є преюдиціальні, а тому не потребують доказуванню.

Відповідно до частини 10 статті 3-1 Закону оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу, у максимальному розмірі, визначеному цією статтею.

Згідно ч.ч. 12, 14 ст. 3-1 Закону оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство. Звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням комітету кредиторів ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко" затверджено оплату послуг арбітражного керуючого ОСОБА_2 в розмірі двох мінімальних заробітних плат; вирішено здійснити оплату послуг з моменту порушення провадження у справі про банкрутство до моменту проведення перших зборів кредиторів за рахунок ініціюючого кредитора ТОВ «Сіб-Агро», а з моменту проведення перших зборів комітету кредиторів до проведення процедури ліквідації за рахунок заставного кредитора ПАТ "Піреус Банк МКБ"; оплату залучених спеціалістів в процедурі розпорядження майном арбітражним керуючим ОСОБА_2 провести за рахунок заставного кредитора ПАТ "Піреус Банк МКБ"; затверджено звіт арбітражного керуючого ОСОБА_2 про оплату послуг та відшкодування витрат за час виконання ним повноважень розпорядника майна (протокол зборів комітету кредиторів ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко" від 30.09.2014 у справі № 18/2586/11, а.с. 30-35).

За наведеного, Господарський суд міста Києва правомірно відмовив у задоволенні вимог позивача про оплату послуг арбітражного керуючого за період з 13.10.2011р. по 21.05.2012р. та оплату послуг помічника арбітражного керуючого за період з 01.11.2011р. по 21.05.2012р., оскільки відповідно до норм Закону та рішення комітету кредиторів, відшкодування вказаних витрат має бути здійснено за рахунок ініціюючиого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіб-Агро".

Колегія суддів не погоджується з місцевим господарським судом стосовно застосування позовної давності у вирішенні даного спору, виходячи з наступного.

Згідно з ст. ст. 257, 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до норм Закону звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду.

З аналізу даних норм слідує, що перебіг строку позовної давності, в даному випадку, розпочинається саме з моменту затвердження звіту про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого господарським судом.

Оскільки звіт арбітражного керуючого ОСОБА_2 був затверджений на зборах комітету кредиторів ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко" від 30.09.2014 та ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.10.2014 у справі № 18/2586/11, то перебіг строку позовної давності розпочинається з 02.10.2014, а не з моменту припинення повноважень розпорядника майна ОСОБА_2, як помилково зазначив Господарський суд міста Києва.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в задоволенні позовних вимог про оплату послуг арбітражного керуючого за період з 22.05.2010 по 01.02.2013 та оплати понесених арбітражним керуючим витрат з залучення спеціалістів у ході провадження справи про банкрутство ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко" слід відмовити, оскільки, саме в ході здійснення провадження у справі про банкрутство, господарський суд приймає рішення про затвердження розміру оплати послуг, витрат арбітражного керуючого або приймає рішення про стягнення з кредиторів грошових сум на оплату послуг (витрат) арбітражного керуючого за рахунок кредиторів і такі рішення суду є самостійними процесуальними рішеннями суду, які приймаються в ході провадження у справі про банкрутство (аналогічна позиція викладена Вищим господарським судом у постанові від 06.10.2015 по справі № 927/1048/14).

За наведеного, в даному позовному провадженні не може здійснюватися стягнення, оскільки у відповідача відсутні будь-які зобов'язання перед позивачем поза межами справи про банкрутство, а всі правовідносини, які виникли в ході провадження справи про банкрутство, згідно Закону, мають вирішуватись в межах справи про банкрутство.

За змістом статей 44, 84 Господарського процесуального кодексу України, витрати на оплату послуг арбітражного керуючого входять до складу судових витрат і їх стягнення повинно здійснюватись у справі, під час розгляду якої такі витрати виникли. При цьому, якщо питання стягнення грошових коштів оплати послуг арбітражного керуючого та залучених спеціалістів не були вирішені при затвердженні звіту ліквідатора ТОВ "Птахофабрика "Полтавське сонечко" та припинення провадження у справі № 18/2586/11, це не позбавляє права арбітражного керуючого ОСОБА_2 звернутися до Господарського суду Полтавської області з відповідною заявою стосовно вирішення цього питання.

Враховуючи наведене та виходячи із системного аналізу норм ГПК України та Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів вважає, що в задоволені позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 слід відмовити в повному обсязі. Підстав для задоволення апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судом не вбачається.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 35, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2016 у справі № 910/13045/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2016 у справі № 910/13045/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13045/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови складено 19.04.2017.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді О.М. Остапенко

О.М. Коротун